Справа № 500/584/21
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/584/21

27 липня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Галещук І.А.

представника позивача Пономаренко І.А.

представника третьої особи Валега Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України третьої особи Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Міністерства соціальної політики України, Національної соціальної сервісної служби України, третьої особи Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 25.10.2006 позивач перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради в позачерговому списку за № 221, в контрольному списку ЧАЕС 1 категорії за №15, складом сім`ї 4 особи, про що свідчить відповідь на адвокатський запит від 17.08.2017. Для відновлення своїх прав, встановлених вищенаведеними законодавчими актами ОСОБА_1 звернувся до Національної соціальної сервісної служби України із заявою про перерахування коштів на рахунок Тернопільської обласної державної адміністрації для придбання житла ОСОБА_1 в сумі 2 000 000,00 грн. 13.01.2021 позивач отримав від Національної соціальної сервісної служби України відповідь, в якій зазначено, що у виплаті компенсації йому відмовлено на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», всі призначення за цією бюджетною програмою було знято.

Позивач вважає вищевказану відмову незаконною і такою, що порушує його конституційні права, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою від 15.02.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник третьої особи Тернопільської обласної державної адміністрації скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 01.03.2021. У відзиві представник не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Представник зазначив, що згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, розподіл і надання відповідно до законодавства житла безоплатно або за доступну плату громадянам, які потребують соціального захисту, належать до компетенції органів місцевого самоврядування.

Відповідно до Положення про департамент соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 21.02.2013 № 55-од (у редакції розпорядження голови облдержадміністрації від 27.04.2017 №246-од) (із змінами) на департамент покладено повноваження щодо забезпечення реалізації державної політики у сфері соціальної підтримки та надання соціальних послуг вразливим верствам населення, зокрема особам похилого віку, з інвалідністю, ветеранам війни (в тому числі учасникам антитерористичної операції), особам, на яких поширюється чинність законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, сім`ям та особам, які перебувають у складних життєвих обставинах, малозабезпеченим, внутрішньо переміщеним особам, іншим категоріям осіб, які згідно із законодавством України мають право на пільги та отримання житлових субсидій.

Питання забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, може бути вирішене в разі передбачення відповідних бюджетних видатків у Державному бюджеті України на такі цілі. У 2014-2021 роках Законами України «Про державний бюджет України» кошти не передбачалися. А тому, представник Тернопільської обласної державної адміністрації просив в задоволенні позову відмовити.

04 березня 2021 року від представника відповідача Міністерства соціальної політики України на адресу суду надійшов відзив, де зазначалося, що ОСОБА_1 для відновлення своїх прав звернувся до Національної соціальної сервісної служби України та отримавши незадовільну відповідь 13.01.2021 подав позов до суду. Однак, Міністерство соціальної політики не порушувало права позивача, оскільки ОСОБА_1 до Мінсоцполітики не звертався.

Державним бюджетом України на 2014-2021 роки не було передбачено видатки для забезпечення житлом постраждалих громадян.

Варто зазначити, що під час формування бюджетних запитів до проектів Державного бюджету на відповідні роки, Мінсоцполітики подавало пропозиції щодо необхідного обсягу видатків для забезпечення житлом постраждалих громадян, які не були враховані.

Таким чином, придбання житла, зокрема, для постраждалих громадян, які перебувають на обліку в органах місцевого самоврядування та потребують поліпшення житлових умов, може бути вирішене в разі передбачення відповідних бюджетних видатків у державному бюджеті на зазначені цілі. Враховуючи все вищевикладене представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 15.03.2021 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 29.04.2021 о 10:15 год.

29.04.2021 ухвалою суду постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) замінено третю особу Тернопільську обласну державну адміністрацію на Департамент соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації та розгляд справи відкладено на 01.06.2021 о 11:30 год. для підготовки до надання нових пояснень по справі.

Представник Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації 05.05.2021 подав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві представник третьої особи не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові.

Ухвалою суду від 01.06.2021, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відкладено розгляд справи на 27.07.2021 о 11:30 год. через неявку представника відповідача та третьої особи.

16 липня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Національної соціальної сервісної служби України, де зазначено, що позивача буде забезпечено житлом у порядку черговості в разі надходження коштів з державного бюджету або за наявності вільного житлового фонду у Тернопільській міській раді.

Водночас надання ОСОБА_1 житла поза чергою порушить конституційні права та інтереси інших постраждалих громадян, які потребують покращення житлових умов і яких взято на облік для забезпечення житлом раніше.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві та додаткових усних поясненнях.

Представник третьої особи Департамент соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив в задоволенні позову відмовити.

Представники відповідачів в судове засіданні не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзивів на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є інвалідом другої групи, інвалідність пов`язана з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС, (посвідчення серії НОМЕР_1 від 02.03.1993 року, та довідка МСЕК серії ТЕР № 11 1672 від 21.06.2006 року).

З 25.10.2006 позивач перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради в позачерговому списку за № 221, в контрольному списку ЧАЕС 1 категорії за №15, складом сім`ї 4 особи, про що свідчить відповідь на адвокатський запит від 17.08.2017 року.

Для відновлення своїх прав, встановлених вищенаведеними законодавчими актами, ОСОБА_1 звернувся до Національної соціальної сервісної служби України.

13.01.2021 позивач отримав від Національної соціальної сервісної служби України відповідь, в якій зазначено, що у виплаті компенсації йому відмовлено на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», всі призначення за цією бюджетною програмою було знято.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 02.03.1993 року ОСОБА_1 є ліквідатор аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалід 2 групи, а тому має право на отримання житла по переселенню протягом одного року з дня подання заяви, згідно п.10 ст.20 Закону України "Про постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На думку позивача, у зв`язку з бездіяльністю відповідача, а саме не виконанням посадовими особами відповідача своїх управлінських функцій у сфері забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на час звернення до суду ОСОБА_1 житло не отримав. У зв`язку з чим, він вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти на придбання житла.

Не погодившись із незаконною відмовою Національної соціальної сервісної служби України про перерахування коштів на рахунок Тернопільської обласної державної адміністрації для придбання житла ОСОБА_1 в сумі 2 000 000,00 грн. позивач вважає її такою, що порушує його конституційні права, а тому звернувся із даним позовом до суду.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного. Надання житлових приміщень громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, забезпечується відповідно до Житлового кодексу УРСР (далі - Кодекс) та Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради Професійних Спілок від 11.12.1984 №470 (далі - Правила обліку), і належить до компетенції органів місцевого самоврядування.

Статтею 40 Кодексу передбачено, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною 2 цієї статті, зокрема, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;

1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку;

2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;

3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР;

4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;

5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.

Статтею 43 Кодексу передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку, потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються. в порядку черговості та з їх числа складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Слід зазначити, що чинним законодавством не встановлено строк, у який особи, повинні бути забезпечені житлом переважно перед іншими громадянами, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень на підставі статті 46 Кодексу.

Відповідно до статті 20 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі -- Закон) особам, віднесеним до категорії 1, надається гарантована державою пільга з позачергового забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Видатки на соціальний захист і соціальне забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - постраждалі громадяни), фінансуються в межах коштів, передбачених законами про Державний бюджет України на відповідні роки, тобто виконання Закону повністю залежить від фінансових ресурсів дохідної частини державного бюджету.

У 2013 році видатки на забезпечення житлом постраждалих громадян проводилися за бюджетною програмою Міністерства надзвичайних ситуацій КПКВК 3201200 „Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до Указу Президента України від 02.09.2013 № 472 „Про внесення змін до Указів Президента України від 6 квітня 2011 р. № 389 та № 397" функції із забезпечення житлом постраждалих громадян було покладено на Мінсоцполітики.

У 2014 році фінансування видатків для забезпечення житлом постраждалих громадян у тому числі погашення кредиторської заборгованості, планувалося проводити в межах призначень у сумі 300 млн грн, передбачених Мінсоцполітики за бюджетною програмою КПКВК 2501100 „Забезпечення житлом інвалідів війни, воїнів-інтернаціоналістів, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідів по зору та слуху, військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, для відселення їх із закритих та віддалених від населених пунктів військових гарнізонів". Однак відповідно до Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік" всі призначення за вказаною бюджетною програмою було знято.

Державним бюджетом України на 2014-2021 роки не було передбачено видатки для забезпечення житлом постраждалих громадян.

Суд зазначає, що під час формування бюджетних запитів до проектів Державного бюджету на відповідні роки, Мінсоцполітики подавало пропозиції щодо необхідного обсягу видатків для забезпечення житлом постраждалих громадян, які не були враховані.

Таким чином, придбання житла, зокрема, для постраждалих громадян, які перебувають на обліку в органах місцевого самоврядування та потребують поліпшення житлових умов, може бути вирішене в разі передбачення відповідних бюджетних видатків у державному бюджеті на зазначені цілі.

Відповідно до статті 20 Бюджетного кодексу України бюджетні програми формуються головними розпорядниками бюджетних коштів під час Підготовки пропозицій до бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету) та складання бюджетного запиту з урахуванням планів діяльності, на середньостроковий період, прогнозних та програмних документів економічного і соціального розвитку.

Пунктом 1 статті 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

За бюджетними програмами, здійснення заходів за якими потребує нормативно- правового визначення механізму використання бюджетних коштів, головні розпорядники коштів державного бюджету розробляють проекти порядків використання коштів державного бюджету (в тому числі за бюджетними програмами, вперше визначеними законом про Державний бюджет України) та забезпечують їх затвердження протягом 30 днів з дня набрання чинності законом про Державний бюджет України. За рішенням Кабінету Міністрів України (у формі протокольного рішення) порядки використання коштів державного бюджету затверджуються Кабінетом Міністрів України або головним розпорядником коштів державного бюджету за погодженням з Міністерством фінансів України. Про затвердження таких порядків інформується Комітет Верховної Ради України з питань бюджету.

Порядок використання бюджетних коштів має містити, зокрема: цілі та напрями використання бюджетних коштів; відповідального виконавця бюджетної програми, підстави та/або критерії залучення одержувачів бюджетних коштів до виконання бюджетної програми; завдання головного розпорядника бюджетних коштів, розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (одержувачів бюджетних коштів), що забезпечують виконання бюджетної програми, з визначенням порядку звітування про її виконання (у тому числі щодо результативних показників) та заходів впливу у разі її невиконання.

Статтею 22 Бюджетного Кодексу України передбачено, що головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно:

- за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, Вища рада правосуддя та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Державна судова адміністрація України, Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних, наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників.

Головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема:

організовує та забезпечує на підставі Бюджетної декларації та плану діяльності на середньостроковий період складання проекту кошторису та бюджетного запиту і подає їх Міністерству фінансів України (місцевому фінансовому органу);

отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України; приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань.

Відповідальний виконавець бюджетних програм визначається головним розпорядником бюджетних коштів за погодженням з Міністерством фінансів України. Відповідальним виконавцем бюджетних програм може бути головний розпорядник бюджетних коштів за бюджетними програмами, виконання яких забезпечується його апаратом, та/або розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, який виконує бюджетні програми у системі головного розпорядника.

Відповідальний виконавець бюджетних, програм у процесі їх виконання забезпечує цільове та ефективне використання бюджетних коштів протягом усього строку реалізації відповідних бюджетних програм у межах визначених бюджетних призначень.

Отже, Мінсоцполітики є розпорядником бюджетних коштів, а головним виконавцем - Обласні державні адміністрації.

Відповідно до пункту 2.15. Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 №309, зареєстровано в Міністерстві бюджетних коштів про оплату бюджетних зобов`язань та бюджетних фінансових зобов`язань, які були зареєстровані в органах Казначейства та залишились не оплаченими на кінець минулого бюджетного періоду, органами Казначейства такі зобов`язання відображаються в обліку у поточному бюджетному періоді на підставі поданого розпорядником бюджетних коштів Реєстру та/або Реєстру фінансових зобов`язань і відповідних підтвердних документів.

Бюджетні фінансові зобов`язання за загальним фондом, які залишились не оплаченими на кінець минулого бюджетного періоду (бюджетна кредиторська заборгованість) та обліковуються органами Казначейства за бюджетними програмами, за якими відсутні бюджетні асигнування або обсяг бюджетної кредиторської заборгованості перевищує бюджетні асигнування відповідно до встановлених законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) на. поточний бюджетний період та/або переданих в установленому порядку бюджетних призначень, відображаються в обліку органами Казначейства у поточному бюджетному періоді після прийняття рішення головним розпорядником бюджетних коштів за погодженням з Міністерством фінансів України (місцевим фінансовим органом) щодо визначення бюджетної програми за загальним та/або спеціальним фондами, в межах бюджетних асигнувань якої будуть оплачені бюджетні фінансові зобов`язання, на підставі поданого розпорядником бюджетних коштів Реєстру та/або Реєстру фінансових зобов`язань і відповідних підтвердних документів.

Згідно з пунктом 36 Правил обліку виконавчі комітети місцевих рад, підприємства, установи, організації щороку визначають кількість новозбудованої і вивільнюваної жилої площі для надання жилих приміщень громадянам поза чергою, першочергово та в порядку загальної черги.

Тобто надання житла громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, проводиться за наявності вільних житлових приміщень у житловому фонді відповідних місцевих рад, якими цих громадян узято на квартирний облік, та відповідного фінансування будівництва (придбання) житла для таких громадян.

Водночас, відповідно до статей 30 і 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" повноваження стосовно сприяння розширенню житлового будівництва, надання громадянам, які мають потребу в житлі, допомоги в його будівництві, в отриманні кредитів, у тому числі пільгових, і субсидій для будівництва чи придбання житла та організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту жилих будинків належать до власних повноважень виконавчих органів місцевих рад.

Статтею 63 Закону передбачено, що витрати, пов`язані з реалізацією цього Закону, фінансуються за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно зі статтею 71 Бюджетного кодексу України на соціально-економічний розвиток регіонів, виконання інвестиційних проектів, будівництво і придбання житла окремим категоріям громадян відповідно до законодавства спрямовуються капітальні видатки бюджету розвитку місцевих бюджетів.

Крім того, відповідно до статті 91 цього Кодексу видатки на програми підтримки будівництва (реконструкції) житла для окремих категорій громадян належать до видатків місцевих бюджетів, що можуть проводитись з усіх місцевих бюджетів. Таким чином, для забезпечення житлом постраждалих громадян можуть залучатися кошти з місцевих бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Нацсоцслужба відповідно до підпункту 19 пункту 4 Положення про Національну соціальну сервісну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 № 783, проводить аналіз забезпечення житлом, зокрема, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З урахуванням зазначеного позивача буде забезпечено житлом у порядку черговості в разі надходження коштів з державного бюджету або за наявності вільного житлового фонду у Тернопільській міській раді.

Водночас надання ОСОБА_1 житла поза чергою порушить конституційні права та інтереси інших постраждалих громадян, які потребують покращення житлових умов і яких взято на облік для забезпечення житлом раніше.

Що стосується моральної шкоди, то суд зазначає, що відповідно до статті 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідно до статті 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 1173 ЦК України, є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіюваної шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, іцо настала, при якому протиправній є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіюваної шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, з огляду на положення статті 1173 ЦК України, що передбачають відповідальність за завдану шкоду незалежно від вини заподіювана, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Аналогічна позиція викладена у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", в якому зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте, позивач не навів обґрунтування позовних вимог та не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому шкоди та її розміру. Також позивачем не доведено протиправності поведінки органів державної влади та причинного зв`язку між такою поведінкою і заподіяною шкодою.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Національної соціальної сервісної служби України, третьої особи Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Міністерство соціальної політики України (місцезнаходження/місце проживання: вул. Еспланадна, 8/10,м. Мсп601,Центральна Частина Києва, Київ,01601, код ЄДРПОУ/РНОКПП 37567866);

- Національна соціальна сервісна служба України (місцезнаходження/місце проживання: вул. Еспланадна, 8/10,м. Київ,01601, );

третя особа:

- Департамент соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації (місцезнаходження/місце проживання: вул. Грушевського, 8,м. Тернопіль,46021, код ЄДРПОУ/РНОКПП 03195547) .

Головуючий суддя Подлісна І.М.