Справа № 940/530/21
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 940/530/21 Головуючий у І інстанції - Мандзюк С.В.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Кондраток А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 07 червня 2021 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, інспектора СРПП відділення поліції №3 Білоцерківського РУП старшого лейтенанта поліції Шамрая Анатолія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАВ № 140114 від 29.04.2021 року про застосування адміністративного стягнення, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Шамраєм Анатолієм Сергійовичем, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення штрафу в сумі 340, 00 гривень.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 07 червня 2021 року адміністративний позов задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів належними доказами про порушення позивачем п. 31.3 «а» Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені адміністративного позову в повному обсязі.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду сторони до суду не прибули, при цьому, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що позивач лише 01.08.2021 отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження з додатками, а отже не мав достатньо часу для підготовки відзиву.

Колегія суддів вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 268 КАС України, у справах даної категорії учасники справи вважаються належним чином повідомленими про дату,час та місце розгляду справи з моменту направлення такого повідомлення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 26.07.2021 на адресу позивача, зазначену ним особисто в позовній заяві (АДРЕСА_1) засобами поштового зв`язку було направлено повістку-повідомлення з доданими матеріалами про розгляд справи 02.08.2021.

Крім того, 26.07.2021 на електрону адресу позивача, зазначену ним в позовній заяві (ІНФОРМАЦІЯ_1),також було відправлено аналогічний пакет документів.

Отже, позивач вважається таким, що своєчасно і належним чином повідомлений про розгляд справи судом апеляційної інстанції, при цьому, колегія суддів звертає увагу, що дана справа відноситься до категорії термінових справ і статтею 286 КАС України встановлено скорчений термін розгляду справ даної категорії.

Згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 29.04.2021 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Шамраєм А.С. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 140114 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення із застосуванням штрафу у розмірі 340, 00 грн., у якій зазначено, що 29.04.2021 року о 18 год. 05 хв. на автодорозі с. Теліжинці - с. Першого Травня водій керував транспортним засобом ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , який був переобладнаний з порушенням вимог та стандартів, а саме на транспортному засобі встановлено незареєстроване в установленому порядку ГБО (газобалонне обладнання), чим порушено п. 31.3 «а» ПДР України, за що, в свою чергу, передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачне довів суду, що діяв у відповідності до вимог законодавства, розсудливо та пропорційно.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до ст. 252 КАС України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Склад адміністративного правопорушення за цією нормою передбачає порушення норм, правил та стандартів переобладнання транспортного засобу.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, (далі - ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

При цьому, відповідно до п.п.«а» п. 31.3 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

В свою чергу, п.п.«б» п. 32.2 ПДР установлено, що переобладнання транспортних засобів узгоджується з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС.

Частиною 1 статті 32 Закону № 3353-XII встановлено, що переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону № 3353-XII переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 1992 року №47 затверджено зразки національних та міжнародного посвідчень водіїв і документів, необхідних для реєстрації транспортних засобів, у тому числі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, де передбачена графа Тип пального Р.2 .

Відповідно до пункту 1 Порядку переобладнання транспортних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2010 №607, переобладнанням транспортних засобів, серед іншого, є установка спеціального обладнання не передбаченого нормативно-технічною документацією, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива.

Таким чином, встановлення газобалонного обладнання на машину вважається переобладнанням і повинно бути узгоджено з сервісним центром МВС відповідно до встановленої процедури і така інформація має бути вписана у свідоцтво про реєстрацію автомобіля.

В свою чергу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу позивача не містить даних про встановлення газобалонного обладнання, отже факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, є очевидним і не потребує додатково доказування, оскільки факт наявності на автомобілі позивача ГБО підтверджується наданими апелянтом фотознімками, при цьому, сам позивач у своєму позові не спростовував встановлення на його автомобілі ГБО, а лише посилався на відсутність фіксування цього факту інспектором.

Оцінивши докази, які є у справі у сукупності та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи,тому його висновок не відповідає обставинам справи.

Зі змісту ч.ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області задовольнити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 07 червня 2021 року - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, інспектора СРПП відділення поліції №3 Білоцерківського РУП старшого лейтенанта поліції Шамрая Анатолія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменти її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова