Справа № 280/3839/21
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 серпня 2021 року Справа № 280/3839/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10)

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним дії Міністерства внутрішніх справ України щодо зберігання та використання шляхом зазначення у довідці «повній» № на бланку серії ІІА № 2141484, виданій Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, наступних відомостей: "Разом з тим є особою, якій 23.12.2010 прокуратурою м. Запоріжжя пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України, кримінальна справа №08013-1-1-2010/000027 від 22.12.2010. Направлено 04.01.2011 до суду. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили";

зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України видати ОСОБА_1 довідку «повну», в якій зазначити виключно відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, без зазначення відомостей: «Разом з тим є особою, якій 23.12.2010 прокуратурою м. Запоріжжя пред`явлено звинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України, кримінальна справа №08013-1-1- 2010/000027 від 22.12.2010. Направлено 04.01.2011 до суду. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили»;

зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України виключити з персонально-довідковий обліку (систематизованого банку (бази) даних інформаційної підсистеми «Оперативно-довідкова картотека» єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України) інформацію відносно ОСОБА_1 , а саме: «Разом з тим є особою, якій 23.12.2010 прокуратурою м. Запоріжжя пред`явлено звинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України, кримінальна справа №08013-1-1-2010/000027 від 22.12.2010. Направлено 04.01.2011 до суду. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відображена у довідці № на бланку серії ІІА № 2141484 інформація, зокрема, щодо пред`явлення позивачу звинувачення в скоєнні злочину, не відноситься до відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутності (наявності) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України. Відтак, зміст та обсяг виданої довідки не відповідає вимогам діючого законодавства та, в свою чергу, свідчить про порушення відповідачем порядку видачі довідок про відсутність (наявність) судимості та встановленої ст. 32 Конституції України, ст. 14 Закону України "Про захист персональних даних" та ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" заборони зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди. Зауважує, що нею не подавалася заява до відповідача, в якій би зазначалася вимога вказувати інформацію відносно наявності звинувачень у скоєнні злочину, та не надавалася згода на обробку та поширення такої інформації. Звертає увагу, що інформація, зазначена у спірній довідці є не лише надмірною, але і неточною, недостовірною, непідтвердженою та такою, що не може міститися в персонально-довідковому обліку ЄІС МВС, що підтверджується листом-відповіддю відділу поліції № 3. Вказує, що не має змоги надати офіційні документи (виправдувальний чи обвинувальний вирок суду) для внесення змін до персонально-довідкового обліку ЄІС МВС, оскільки в жодному суді України не розглядається кримінальне провадження відносно неї. Також посилається на правову позицію Верховного Суду в аналогічних спорах, викладену в постановах від 24.10.2019 у справі № 804/4135/18 та від 18.12.2019 у справі № 826/18484/16. З урахуванням викладеного просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 19.05.2021 відмовлено у відкритті провадження у справі № 280/3839/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в частині позовних вимог про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України виключити з персонально-довідкового обліку (систематизованого банку (бази) даних інформаційної підсистеми «Оперативно-довідкова картотека» єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України) інформацію відносно ОСОБА_1 , а саме: «Разом з тим є особою, якій 23.12.2010 прокуратурою м. Запоріжжя пред`явлено звинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України, кримінальна справа №08013-1-1-2010/000027 від 22.12.2010. Направлено 04.01.2011 до суду. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили».

Ухвалою суду від 19.05.2021 відкрито провадження в адміністративній справі №280/3839/21 (в частині решти позовних вимог); ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. від 30.06.2021 №36831), в якому, серед іншого, зазначено, що 27.07.2018 вступив в дію наказ Міністерства внутрішніх справ України від 22.06.2018 № 524, яким внесено зміни до Порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС від 29.11.2016 № 1256. Зокрема, запроваджено два види довідок про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність/наявність судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, так звану «скорочену» та «повну» довідки. «Скорочена» довідка включає лише відомості про відсутність/наявність судимості, «повна» довідка - відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність/наявність судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України. Оскільки позивачем замовлено «повну» довідку, до неї включено відомості про порушену стосовно ОСОБА_1 кримінальну справу. Отже, у разі необхідності позивач може отримати «скорочену» довідку, у якій зазначатимуться лише відомості про відсутність/наявність судимості. Крім того зазначає, що МВС України є неналежним відповідачем щодо позовних вимог про вилучення зі складу інформаційний ресурсів інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішній справ України відомостей про позивача. Також, до відзиву на позов додано клопотання про закриття провадження у справі, обґрунтоване тим, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача виключити з персонально-довідковий обліку (систематизованого банку (бази) даних інформаційної підсистеми «Оперативно-довідкова картотека» єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України) інформацію відносно позивача не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З приводу даного клопотання суд звертає увагу відповідача, що ухвалою суду від 19.05.2021 відмовлено у відкритті провадження у справі № 280/3839/21 в частині зазначених позовних вимог, а отже клопотання Міністерства внутрішніх справ України, як і зауваження про те, що МВС України є неналежним відповідачем щодо позовних вимог про вилучення зі складу інформаційний ресурсів інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішній справ України відомостей про позивача, є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

16.07.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №40227), в якій він спростовує аргументи відповідача.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає про таке.

22.12.2020 ОСОБА_1 звернулася до Державного підприємства «Документ» із заявою-дорученням №4-22122020/271, відповідно до якої позивач доручає представнику ДП «Документ» представляти її інтереси з питань перевірки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутності (наявності) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України за обліковими даними МВС України.

Департаментом інорматизації Міністерства внутрішніх справ України видано довідку на бланку серії ІІА №2141484 № форми «повна», в якій зокрема, зазначено наступне: «За обліками МВС громадянин(ка) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець(ка) м. Запоріжжя Запорізька область Україна на території України станом на 28.12.2020 незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Разом з тим є особою, якій 23.12.2010 прокуратурою м. Запоріжжя пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України, кримінальна справа №08013-1-1-2010/000027 від 22.12.2010. Направлено 04.01.2011 до суду. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили.».

Представник позивача звернувся із адвокатським запитом до відділення поліції про надання інформації про процесуальний статус ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №08013-1-1-2010/000027, та Відділ поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області листом від 25.02.2021 повідомив, що у вказаному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

Також, на адвокатський запит представника позивача Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Запорізькій області листом від 11.03.2021 №666/2/01-2021 повідомило, що до компетенції управління не входить визначення процесуального статусу особи в кримінальному судочинстві та у разі незгоди із відомостями, зазначеними у довідці, заявник може надати офіційні документи (вирок суду, довідку з місць позбавлення волі тощо) для внесення відповідних змін до персонально-довідкового обліку.

Не погодившись із діями Міністерства внутрішніх справ України щодо зберігання та використання шляхом зазначення у довідці «повній» № відомостей: про те, що позивач є особою, якій пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (тут і далі - Закон № 2939-VI; у редакції, чинній на час звернення позивача із заявою-дорученням №4-22122020/271) кожна особа має право: 1) знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом; 2) доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається; 3) вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону; 4) на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів; 5) на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом.

За частиною третьою цієї статті, розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: 1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; 2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; 3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб; 4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

Зберігання інформації про особу не повинно тривати довше, ніж це необхідно для досягнення мети, задля якої ця інформація збиралася. Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені (частини четверта, п`ята статті 10).

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 23 Закону № 2939-VI, запитувач має право оскаржити надання недостовірної або неповної інформації.

Відповідно до частини третьої цієї статті оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до КАС України.

Повноваження поліції у сфері інформаційно-аналітичного забезпечення та формування інформаційних ресурсів визначені статтями 25, 26 Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII у редакції, чинній на час звернення позивача із заявою-дорученням №4-22122020/271).

Так, відповідно до частин першої та другої статті 25 Закону № 580-VIII поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених цим Законом.

Поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності: 1) формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС України; 2) користується базами (банками) даних МВС України та інших органів державної влади; 3) здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу; 4) здійснює інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями.

Діяльність поліції, пов`язана із захистом і обробкою персональних даних, здійснюється на підставах, визначених Конституцією України, Законом України "Про захист персональних даних", іншими законами України (частина четверта статті 25).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 26 Закону №580-VIII поліція наповнює та підтримує в актуальному стані бази даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС України, стосовно виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, осіб, які їх учинили, руху кримінальних проваджень; обвинувачених, обвинувальний акт щодо яких направлено до суду.

Умови, підстави та процедуру надання відомостей з інформаційної підсистеми «Оперативно-довідкова картотека» єдиної інформаційної системи МВС України, що містить відомості стосовно осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення, права та обов`язки суб`єктів, що є учасниками зазначеної процедури, визначає Порядок доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, затверджений наказом МВС України від 29 листопада 2016 року № 1256 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 10 січня 2017 року за № 22/29890 (далі - Порядок № 1256 у редакції наказу МВС України від 22 червня 2018 року № 524).

За наведеним у пункті 2 розділу I «Загальні положення» Порядку № 1256 визначенням, довідка - документ, який містить відомості з персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи МВС України та який залежно від обсягу запитуваної особою інформації може містити відомості про: відсутність (наявність) судимості; притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України; персонально-довідковий облік - систематизований банк (база) даних інформаційної підсистеми «Оперативно-довідкова картотека» єдиної інформаційної системи МВС України стосовно осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом 6 розділу I Порядку № 1256 передбачено, що право на запит та отримання відомостей з персонально-довідкового обліку мають: 1) державні органи, які здійснюють правоохоронні функції; 2) суди всіх рівнів; 3) органи державної влади та їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування у зв`язку зі здійсненням ними повноважень, визначених законодавством; 4) фізичні особи.

Отже, довідка, яка надається Департаментом інформатизації МВС України за запитом, зокрема фізичної особи, може містити відомості про: відсутність (наявність) судимості; притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

Відповідно до пунктів 1-3, 14, 18-19 розділу V «Отримання відомостей з персонально-довідкового обліку за зверненнями фізичних осіб» Порядку № 1256 фізична особа, яка досягла 14-річного віку (далі - Заявник), має право на отримання з персонально-довідкового обліку відомостей про себе.

Відомості з персонально-довідкового обліку надаються Заявнику у формі Довідки з дотриманням вимог законодавства про звернення громадян та захист персональних даних на підставі запиту на отримання довідки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, що подається за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Запит подається в письмовій або електронній формі.

У разі незгоди з відомостями, що надані в Довідці, Заявник може надати до ДІ офіційні документи (вирок суду, довідку з місць позбавлення волі тощо) для внесення відповідних змін до персонально-довідкового обліку.

Надання Довідки здійснюється безоплатно в строк до 30 календарних днів з дня надходження запиту.

Довідка видається станом на дату здійснення перевірки фізичної особи за персонально-довідковим обліком.

Як вже зазначалося вище, 22.12.2020 ОСОБА_1 звернулася до Державного підприємства «Документ» із заявою-дорученням №4-22122020/271, відповідно до якої позивач доручає представнику ДП «Документ» представляти її інтереси з питань перевірки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутності (наявності) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України за обліковими даними МВС України.

В подальшому, позивачу видано спірну довідку форми «повна», у якій зазначено відомості про те, що вона є особою, якій пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину.

Суд звертає увагу, що із внесенням змін наказом МВС України від 22 червня 2018 року № 524 до Порядку № 1256, Додаток 2 «Запит на отримання довідки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України» передбачає можливість запитувача обирати вид інформації, яку він бажає отримати, а саме «повну» або «скорочену».

Зокрема, «повна» довідка має містити інформацію про: відсутність (наявність) судимості; притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, а «скорочена» - або про відсутність (наявність) судимості або про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

Вказану позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 30.06.2021 у справі № 640/705/20.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження правомірності своїх дій МВС України вказує, що позивач запитувала саме «повну» довідку.

Судом досліджено заяву-доручення №4-22122020/271 та встановлено, що дійсно позивач зверталася за відомостями про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутності (наявності) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України за обліковими даними МВС України, тобто за «повною» довідкою.

За таких обставин, враховуючи приписи Порядку № 1256 (з урахуванням змін, внесених наказом МВС України від 22 червня 2018 року № 524), суд доходить висновку, що відповідачем правомірно видано довідку на бланку серії ІІА №2141484 № форми «повна», в якій, зокрема, зазначено, що позивач є особою, якій пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину.

Звідси, підстави для зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України видати ОСОБА_1 довідку «повну», в якій зазначити виключно відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, без зазначення відомостей про те, що позивач є особою, якій пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, у суду відсутні.

Суд зауважує, що позивач не позбавлена права на звернення до відповідача із запитом про надання довідки «скороченої» форми, яка за своєю формою передбачає надання інформації або про відсутність (наявність) судимості або про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

При цьому, суд не приймає посилання позивача на практику Верховного Суду, викладену в постановах від 24.10.2019 у справі № 804/4135/18 та від 18.12.2019 у справі № 826/18484/16, яка є нерелевантною до спірних правовідносин.

Зокрема, у вищевказаних справах спірні правовідносини виникли під час дії попередньої редакції Порядку № 1256 (у редакції наказу МВС України від 29 листопада 2016 року № 1256), натомість у справі, що розглядається, позивач звернулася із заявою-дорученням у грудні 2020 року, тобто коли Порядок № 1256 зазнав змін згідно з наказом МВС України від 22 червня 2018 року № 524 у частині Додаток 2 «Запит на отримання довідки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України», який викладено в новій редакції.

З огляду на це, висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 804/4135/18 та від 18.12.2019 у справі № 826/18484/16 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, адже за позицією Великої Палати Верховного Суду подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відстуність підстав для їх задоволення.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10; ) про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 03.08.2021.

Суддя Ю.П. Бойченко