Справа № 540/984/21
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/984/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Шестаковій А.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Булаха Д.С.,

представника відповідача - Оперчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 26.07.2017 року № 000040/2122-40- та рішення про опис майна у податкову заставу,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що у березні 2021 року при здійсненні розрахункових операцій з використанням своїх банківських рахунків, йому стало відомо, що на його банківські рахунки накладено арешт.

26.02.2021 року при ознайомленні з матеріалами справи у адміністративному суді, стало відомо, що 26.10.2020 року Херсонським окружним адміністративним судом винесено рішення (справа № 540/1861/20) про стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 17000 грн. Згідно рішення суду, сума податкового боргу складає 17000 грн. по адміністративним штрафам та штрафним санкціям за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну, який виник починаючи з 27.09.2017 року за рахунок не сплати узгоджених грошових зобов`язань, що нараховані згідно рішення про застосування санкцій 26.07.2017 № 000040/2122-40- на суму 17000 грн., винесеного на підставі акта перевірки від 13.07.2017 № 36/40/ .

Вважає, що штрафні санкції застосовані до нього неправомірно, дії посадових осіб Головного управління державної фіскальної служби України у Херсонській області є не законними.

Вказаного у акті перевірки кіоску, який розташований на базі відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " не існує. ФОП ОСОБА_1 здійснював торгівлю у Голопристанському районі, с. Приморське, база відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_2" кафетерій та база відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_3 " магазин. Кіоск, що розташований за адресою: Голопристанський район, с. Приморське база відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ніколи на праві власності не належав та в оренді у ФОП ОСОБА_1 не перебував. Продавець ОСОБА_2 незнайома, ніколи не працювала на ФОП ОСОБА_1 .

У податковому рішенні-повідомленні зазначено особу ОСОБА_3 , при цьому, що ФОП має анкетні дані - ОСОБА_1 . Станом на 30.10.2018 року - день припинення державної реєстрації підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - жодних боргів, фінансових санкцій, штрафів не мав.

Позивач просить суд:

- скасувати податкове рішення - повідомлення 26.07.2017 року № 000040/2122-40- на суму 17000 грн., винесене на підставі акта перевірки від 13.07.2017 року № 36/40/ відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- скасувати рішення ГУ ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № 6373-17 про опис майна у податкову заставу;

- стягнути з ГУ ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

Ухвалою від 19.03.2021 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків.

Позивач вимоги суду виконав, недоліки позову усунув.

Ухвалою від 29.03.2021 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 14.04.2021 року.

14.04.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що у ході проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме реалізація алкогольних напоїв (пива) без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року №790 "Про затвердження Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" Головним управлінням ДФС у Херсонській області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій.

Оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийняте відповідно до норм чинного законодавства.

Що стосується заявленої вимоги ФОП ОСОБА_1 щодо відшкодування моральної шкоди заданої неправомірними діям Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, відповідач зазначає, що позивачем не доведено, в чому безпосередньо полягає завдана йому моральна шкода, та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивачем не надано суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між діями відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді душевних страждань, психологічних переживань, тощо).

Ухвалою суду від 14.04.2021 року у задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

14.04.2021 року вирішено адміністративну справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 28.05.2021 року та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

28.05.2021 року замінено неналежного відповідача на належного - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (код ЄДРПОУ ВП 43995495) та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 14.06.2021 року.

14.06.2021 року відкладено підготовче засідання на 25.06.2021 року за клопотанням позивача.

25.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 21.07.2021 року.

У судовому засіданні позивач та його представник наполягали на позовних вимогах, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні по суті позову заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 був фізичною особою-підприємцем на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця від.28.05.2013 та здійснював господарську діяльність у с. Приморське (с. Більшовик) Херсонської області.

ФОП ОСОБА_1 надавались ліцензії № 7-21-08-66-24199 від 21.06.2017 (розпорядження на видачу ліцензії № 230-р), № 7-21-08-64-24200 від 21.06.2017 (розпорядження на видачу ліцензії № 230-р), № 7-21-08-64-24198 від 21.06.2017 (розпорядження на видачу ліцензії № 230-р) на право здійснення роздрібної торгівлі та тютюновими виробами. Також був оформлений касовий апарат модель "DATECS" МР-01 АТ 401302933, реєстраційне посвідчення від 20.06.2017 Херсонська ОДПІ.

13.07.2017 службовими особами ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі була здійснена перевірка ФОП ОСОБА_1 та складено акт (довідка) № 36/40/ від 13.07.2017 про торгівлю алкогольними напоями без ліцензії.

Перевірка проведена у кіоску, що розташований за адресою: Голопристанський район, с. Приморське база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Згідно акту перевірки зазначено, що "13.07.2017 у кіоску, що належить ФОП ОСОБА_1 , продавець - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса проживання не розбірливо) здійснювала торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі".

Акт фактичної перевірки від 13.07.2017 № 36/40/ складено за наслідками проведеної фактичної перевірки, відповідно до наказу Головного управління ДФС у Херсонській області, направлення на проведення фактичної перевірки від 13.07.2017 року № 48, ФОП ОСОБА_1 , кіоску за адресою: АДРЕСА_1 .

В акті зазначений як порушення ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР факт реалізації алкогольних напоїв без ліцензії, а саме однієї пляшки пива "Львівське", об`ємом 0,5 л., за ціною 17,00 гривень.

26.07.2017 року на підставі вказаного акта ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі винесено рішення № 000040/2122-40- про застосування санкцій на суму 17000 грн.

З 30.10.2018 року державну реєстрацію підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припинено (номер запису у державному реєстрі 30426220).

Застосувавши відповідні норми права, суд надає таку правову оцінку спірним правовідносинам.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів: проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

У пункті 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до ст. 15 Закону №481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до ст. 15 Закону № 481/95 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання. Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Закону документів. Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами справляється щоквартально рівними частками і зараховується до місцевих бюджетів згідно з чинним законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доказування, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно до статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши показання свідків ОСОБА_4 ОСОБА_5 , суд погоджується з доводами позивача про протиправність рішення від 26.07.2017 № 000040/2122-40-, винесеного на підставі акта перевірки від 13.07.2017 № 36/40/ за таких підстав.

Позивач мав ліцензії № 7-21-08-66-24199 від 21.06.2017, № 7-21-08-64-24200 від 21.06.2017, № 7-21-08-64-24198 від 21.06.2017 на право здійснення роздрібної торгівлі та тютюновими виробами. Доказів того, що кіоск розташований за адресою: Голопристанський район, с. Приморське, база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" належав ОСОБА_1 на праві власності чи перебував в оренді суду не надані. Доказів того, що продавець ОСОБА_2 працювала у ФОП ОСОБА_1 суду не надано.

На думку суду свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не змогли довести факт проведення ними перевірки у зазначену в акті дату, час та місці та результатів перевірки.

Суд зважає також на ту обставину, що на 30.10.2018 року - день припинення державної реєстрації підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 жодних боргів, фінансових санкцій, штрафів останній не мав.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач надав не достатньо доказів для підтвердження своїх заперечень по суті позовних вимог в частині визнання протиправним рішення від 26.07.2017 року № 000040/2122-40-.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправним рішення ГУ ДФС № 6373-17 про опис майна у податкову заставу суд зазначає наступне.

Зазначене рішення винесене на підставі рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року (справа № 540/1861/20), яким з ОСОБА_1 стягнуто податковий борг по адміністративним штрафам та штрафним санкціям за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну у сумі 17000,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому, в цій частині суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Що стосується заявленої вимоги ФОП ОСОБА_1 щодо відшкодування моральної шкоди заданої неправомірними діям Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювана та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У позовній заяві позивач вказує на факт протиправної бездіяльності, а відтак і причинного зв`язку з виникненням у нього моральних страждань.

Проте, позивачем не доведено, в чому безпосередньо полягає завдана йому моральна шкода, та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Подібні висновки містяться в постанові Верховного Суду у справі № 818/1429/17 від 25.04.2019, у справі № 818/1393/17 від 12.11.2019, у справі № 826/27549/15 від 28.11.2019.

Згідно із частин 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З врахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір у сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 26.07.2017 року № 000040/2122-40- на суму 17000 грн., винесене на підставі акта перевірки від 13.07.2017 року № 36/40/ відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (код ЄДРПОУ ВП 43995495, просп. Ушакова, 75, м. Херсон, 73022) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02 серпня 2021 р.

Суддя С.О. Варняк

кат. 111030700