Справа № 380/4544/20
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року №380/4544/20

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Василько А.В., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу

позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, представник - Бойчук Ю.Р.
до ОСОБА_1 , представник - Заремба В.В. за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Львівського комунального підприємства «Айсберг», представник - не прибув Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, представник - не прибув
про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Львівського комунального підприємства «Айсберг», Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, в якому просила зобов`язати ОСОБА_1 власника квартири АДРЕСА_1 за власні кошти демонтувати самовільно встановлений металевий каркас у подвір`ї будинку АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Будинок АДРЕСА_1 перебуває у віданні Львівської міської ради, на обслуговуванні ЛМКП «Айсберг».

Згідно з довідкою форми №2 з місця проживання про склад сім`ї і прописки №1289 від 26.05.2020 року власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 згідно реєстраційного посвідчення № НОМЕР_1 від 16.07.1999 (зазначено у довідці форми №2).

14.11.2013 року ЛМКП «Айсберг» скеровано лист в Управління охорони історичного середовища ЛМР для вжиття відповідних заходів реагування щодо власника квартири АДРЕСА_1 , яким самовільно влаштовано металеву конструкцію у дворі вказаного будинку.

23.12.2013 року Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради складено протокол про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за влаштування каркасу веранди у будинку АДРЕСА_1 .

13.05.2014 року ЛМКП «Айсберг» скерувало попередження №100/304 від 13.05.2014 власнику квартири АДРЕСА_1 , в якому повідомило про скерування пакету документів щодо влаштування металевої конструкції на розгляд МВК Галицького району, оскільки відповідачем не надано дозвільних документів на влаштування металевого каркасу веранди до квартири.

13.05.2014 року комісією ЛМКП «Айсберг» складено акт про те, що квартира АДРЕСА_1 розташована на 1 поверсі загальною площею 70,7 кв.м, складається з 2 житлових кімнат- 35,5 кв.м, ванної- 5,2 кв.м, вбиральні- 0,9 кв.м, кухні- 20,0 кв.м. Квартира обладнана водопроводом, каналізацією. У графі суть перепланування зазначено про самовільне встановлення металевого каркасу до квартири АДРЕСА_1 . Документів на встановлення металевого каркасу власником квартири АДРЕСА_1 не представлено.

Питання щодо самовільного встановлення металевого каркасу в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 . розглядалось на засіданні міжвідомчої комісії Галицького району.

Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації ЛМР від 06.06.2014р. №214 затверджено висновок міжвідомчої комісії та зобов`язано ОСОБА_1 - власника квартири АДРЕСА_1 за власні кошти демонтувати самовільно встановлений металевий каркас в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 .

10.07.2014 року ЛМКП «Айсберг» складено акт про те, що ОСОБА_1 не виконано вимоги розпорядження Галицької районної адміністрації ЛМР від 06.06.2014. №214 «Про демонтаж металевого каркасу в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 ».

27.03.2020 року Галицькою районною адміністрацією скеровано лист директору ЛМКП «Айсберг» від 17.03.2020 №31-вих-22407 в якому зазначено, що 30.01.2020 Галицьким районним судом м. Львова постановлено ухвалу у справі №461/10077/14-ц за позовом Галицької районної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи: ЛМКП «Айсберг», УОІС ЛМР про зобов`язання до вчинення дій та відповідно до цієї ухвали провадження у справі закрито, оскільки за предметною юрисдикцією позов підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. З метою подання Галицькою районною адміністрацією ЛМР позовної заяви до Львівського окружного адміністративного суду про зобов`язання ОСОБА_1 власника квартири АДРЕСА_1 за власні кошти демонтувати самовільно встановлений металевий каркас в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , просили подати у Галицьку районну адміністрацію ЛМР акт обстеження, у якому відобразити виконання ОСОБА_1 станом на сьогодні розпорядження голови районної адміністрації№ 214 від 06.06.2014 «Про демонтаж металевого каркасу в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 ».

07.05.2020 року ЛМКП «Айсберг» складено акт про те, що ОСОБА_1 власник квартири АДРЕСА_1 , не демонтував самовільно встановлений металевий каркас в подвір`ї цього будинку відповідно до розпорядження Галицької районної адміністрації ЛМР від 06.06.2014 року №214 «Про демонтаж металевого каркасу в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 ».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду додаткові докази та документи, просила позов задоволити повністю.

Відповідач проти позову заперечив, з підстав, що єдиною вимогою позивача є зобов`язання відповідача за власні кошти демонтувати металевий каркас у подвір`ї будинку АДРЕСА_1 . При цьому в обґрунтування своєї вимоги, позивач зазначає, що відповідач нібито порушив пункти 1.4.1. 14.2, 14.4 та 1.4.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій та п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків. Жодних, із зазначених позивачем порушень відповідачем допущено не було.

Позивачем не лише не доведено, але й жодним чином не підтверджено, що становлений металевий каркас належить до категорії переобладнання. Внаслідок влаштування металевого каркасу не відбулось і жодного перепланування, адже відповідно до норм п. 1.4.3. Правил утримання до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

За визначеннями наданими різноманітними державно-будівельними нормами основними конструктивними елементами або частинами будівель є: фундаменти, стіни і окремі опори, перекриття, перегородки, дахи, сходи, вікна, двері і ворота, балкони, лоджії, галереї. Усі ці елементи по своєму призначенню підрозділяються на несучі та захисні конструкції. Однак металевий каркас зведений у внутрішньому дворі будинку під жодне із визначень конструктивного елементу не підпадає.

Ще 20.08.2013 року Актом затвердженим Директором ЛМКП «Айсберг» відповідачу було надано згоду на «встановлення полікарбонатного навісу у подвір`ї будинку. Надавши свою згоду на встановлення полікарбонатного навісу ЛКМП «Айсберг», жодним чином не уточняло, якого саме типу має бути цей навіс, а також, що його слід зводити без встановлення для цієї мети каркасу, зокрема металевого.

Відповідач вважає позовну заяву необґрунтованою та безпідставною, а тому просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Треті особи пояснень по суті спору не надали, хоча були належним чином повідомленні про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 10 липня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі. Ухвалою суду від 10.09.2020 року розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження.

Судом встановлені наступні обставини:

Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації ЛМР від 06.06.2014 року №214 затверджено висновок міжвідомчої комісії та зобов`язано ОСОБА_1 - власника квартири АДРЕСА_1 , за власні кошти демонтувати самовільно встановлений металевий каркас в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 .

07.05.2020 року ЛМКП «Айсберг» складено акт про те, що ОСОБА_1 власник квартири АДРЕСА_1 , не демонтував самовільно встановлений металевий каркас в подвір`ї цього будинку відповідно до розпорядження Галицької районної адміністрації ЛМР від 06.06.2014. №214 «Про демонтаж металевого каркасу в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 ».

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач просить суд зобов`язати відповідача демонтувати самовільно встановлений металевий каркас в подвір`ї цього будинку відповідно до розпорядження Галицької районної адміністрації ЛМР від 06.06.2014. №214 «Про демонтаж металевого каркасу в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 ».

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ч. 5 ст. 319 Цивільного кодексу України визначає, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом; рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Згідно із п. 1.4.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за №927/11207, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Згідно із п.1.4.2. Правил переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Згідно із ч.2 п.1.4.4. вказаних Правил, перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Пункт 1.4.6. Правил зазначає, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Згідно із п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року №572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Згідно із рішенням виконкому Львівської міської ради від 09.12.2005 року №1311 «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова» вул. Франка знаходиться у межах історичного ареалу м. Львова, а також будинок АДРЕСА_1 є пам`яткою архітектури місцевого значення(охоронний №1643 згідно з рішенням Львівського облвиконкому №280 від 21.05.1991 року)

Відповідно до Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 01.11.2016 року № 977 (із змінами) до повноважень Галицької районної адміністрації віднесено здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам, а також прилеглих територій; розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо).

Відповідно до вказаного Положення Галицька районна адміністрація має право звертатись у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами щодо фактів самочинного будівництва, з інших справ, які виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Як орган місцевого самоврядування Галицька районна адміністрація Львівської міської ради відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» правомочна розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до її відання.

У статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, зокрема, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Відповідно до підпункту 3 пункту «б» частини першої статті 31 цього Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Аналогічну норму закріплено у статті 14 Закону України «Про основи містобудування».

Згідно із статтею 7 Закону України «Про основи містобудування» державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Отже, спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією позивачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а отже і публічно-правову природу таких правовідносин.

Судом встановлено, що жодних дозволів на встановлення металевого каркасу в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , уповноваженими органами у встановленому законом порядку не видавалося. Наявні у матеріалах справи докази підтверджують факт самочинного монтажу за зазначеною адресою вказаного об`єкту.

Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідачем не виконано Розпорядження голови Галицької районної адміністрації ЛМР від 06.06.2014 року №214, яким затверджено висновок міжвідомчої комісії та зобов`язано ОСОБА_1 - власника квартири АДРЕСА_1 , за власні кошти демонтувати самовільно встановлений металевий каркас в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 .

Доказів виконання чи скасування вказаного вище Розпорядження відповідачем до суду не подано.

Також, судом враховуються докази надані позивачем, а саме: копію першої та останньої сторінки позовної заяви ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження ГРА ЛМР №214 від 06.06.2014; копію паспорта та копію карти фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (додаток до позовної заяви ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження ГРА ЛМР №214 від 06.06.2014); копію реєстраційного посвідчення № НОМЕР_1 від 16.07.1999 (додаток до позовної заяви ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження ГРА ЛМР №214 від 06.06.2014); копію першої сторінки адвокатського запиту №2-ЗПІ-1259-31-31 від 08.07.2021; копію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 15.07.1999 (додаток до адвокатського запиту №2-ЗПІ-1259-31-31 від 08.07.2021); копію реєстраційного посвідчення №029960 від 16.07.1999 (додаток до адвокатського запиту №2-ЗПІ-1259-31-31 від 08.07.2021), які в сукупності із іншими обставинами та доказами у справі підтверджують обґрунтованість позовних вимог саме про зобов`язання ОСОБА_1 - власника квартири АДРЕСА_1 , за власні кошти демонтувати самовільно встановлений металевий каркас в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 .

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же підстав судом враховуються аргументи позивача та не враховуються заперечення відповідача, відповідно позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно п. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (79005, м. Львів, вул. Ф.Ліста, 1) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Львівського комунального підприємства «Айсберг» (79007, м. Львів, просп. Свободи, 39), Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради (79008, м. Львів, вул. Валова, 20) про зобов`язання вчинити дії, - задоволити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) власника квартири АДРЕСА_1 за власні кошти демонтувати самовільно встановлений металевий каркас у подвір`ї будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення суду складено в повному обсязі 29.07.2021 року.

Суддя Гавдик З.В.