Справа № 640/8041/20
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

02 серпня 2021 року справа №640/8041/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні (письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомАкціонерного товариства «Українська залізниця» (далі по тексту - позивач, АТ «Укрзалізниця»)
до1. Фастівської районної державної адміністрації (далі по тексту - відповідач 1, Фастівська РДА); 2. Управління праці та соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації (далі по тексту - відповідач 2, Управління праці та соцзахисту населення Фастівської РДА)
про1) визнання протиправною бездіяльності Фастівської РДА в частині не передбачення коштів ка компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян при розробці місцевого бюджету Фастівського району на 2019 рік та при його перегляді; 2) визнання протиправною бездіяльності відповідача 2 в частині невиконання вимог пункту 6 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256, а саме, не реєстрації за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року додаткових зобов`язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по залізничним станціям та зупиночним платформам Фастівському району за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов`язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Фастівської районної державної адміністрації; 3) стягнення з відповідача 2 на користь АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» 404 135,72 грн. - шкоди, заподіяної протиправними діями та бездіяльністю відповідачів, у сумі витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність бездіяльності відповідачів щодо нездійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256, а саме: Фастівська РДА не передбачила кошти на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян при розробці районного бюджету на 2019 рік та при його перегляді; Управління праці та соцзахисту населення Фастівської РДА не зареєструвало за спірний період додаткових зобов`язань за фактично надані позивачем послуги з перевезення окремих категорій громадян по Фастівському району; не надіслала відповідної інформації про додаткові зобов`язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Фастівської РДА та не сплатила АТ «Укрзалізниця» витрати за надані послуги з перевезення пільгових категорій громадян за спірний період у сумі 404 135,72 грн.

Ухвалою від 09 квітня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/8041/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач 1 подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив про безпідставність позовних вимог, оскільки відшкодування витрат на перевезення пільговиків залізничним транспортом можливе за рахунок місцевих бюджетів на договірній основі; на місцевому рівні затверджено на сесії Фастівської РДА програму відшкодування компенсацій за перевезення окремих категорій громадян на приміських маршрутах загального користування автомобільним або залізничним транспортом у Фастівському районі з вересня 2017-2020 роки, проте, відшкодування за поточні перевезення пасажирів пільгових категорій не може проводитися до повного погашення боргу по попередніх судових рішеннях.

Відповідач 2 подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив про безпідставність позовних вимог, оскільки рахунки Управління праці та соцзахисту населення Фастівської РДА арештовані в рамках виконавчих проваджень щодо примусового стягнення коштів на користь позивача по судовим рішенням, а тому відповідач 2 не може відшкодувати кошти в межах спірних відносин та укласти договір з АТ «Укрзалізниця» на відшкодування коштів за перевезення пільгових категорій громадян залізничним транспортом в 2019 році; кошти з місцевого бюджету на пільговий проїзд не були виділені, тому і компенсаційні витрати не здійснювалися.

У відповіді на відзив відповідача 1 позивач вказав, що вже звертався з аналогічними позовними вимогами за минулі роки до суду та існує судова практика на користь позивача, проте, відповідачі не вживають дії щодо погашення боргу.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

АТ «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу регіональної філії «Південно-західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» впродовж 2019 року надавалися послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян у приміському сполученні по залізничним станціям та посадочним платформам, які розташовані на території Фастівського району Київської області (з/п 8-й кілометр, ст. Кожанка, з/п Паляниченці, з/п Потіївка, з/п Снітинка, ст. Триліси, ст. Фастів-ІІ), на підтвердження чого у справі містяться копії актів звірки розрахунків, копії розрахунків на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян та облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевого бюджетів, копії облікових форм за відповідний період з січня по грудень 2019 року.

Згідно наявних у справі розрахунків заборгованості, позивач за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року надав послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян зі станції та зупиночних пунктах розташованих на території Фастівської РДА на суму 404 135,72 грн.

Листом від 28 вересня 2018 року №629 позивач звертався до Фастівської РДА з пропозицією розглянути питання щодо виділення з місцевого бюджету на 2019 рік коштів на компенсацію за перевезення окремих категорій громадян на залізничному транспорті.

Листом від 19 грудня 2017 року №997 позивач звернувся до Фастівської РДА з проханням розглянути проект договору на відшкодування збитків за перевезення пільгових категорій громадян та підписати і направити його позивачу; листами від 13 червня 2019 року №449, від 23 жовтня 2019 року №627 позивач звертався до відповідачів з приводу отримання коштів на погашення заборгованості за перевезення пільгових категорій громадян.

Фастівська РДА у листах від 30 січня 2018 року №06-23/344, від 08 липня 2019 року №06-23/2334, від 08 січня 2020 року №06-23/29 повідомила позивача про неможливість укладення відповідачем 2 договору на компенсацію за перевезення пільгових категорій громадян з позивачем у зв`язку із заблокованими рахунками відповідача 2 через перебування на виконанні в Фастівському управлінні Державної казначейської служби виконавчих документів за 2008, 2011, 2013, 2014 роки, а погасити борг в повному обсязі неможливо; рішенням Фастівської РДА сьомого скликання від 17 серпня 2017 року затверджено районну програму «Відшкодування компенсацій за перевезення окремих категорій громадян на приміських маршрутах загального користування автомобільним та залізничним транспортом у Фастівському районі 2017-2020 роки».

Наведене свідчить, що упродовж 2019 року позивачем здійснювалися дії щодо виконання державної програми з надання послуг по перевезенню пільгових категорій громадян та обліку цих пасажирів.

При цьому відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості, АТ «Українська залізниця» за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року надало послуг по пільговому перевезенню окремих категорій громадян зі станції та зупиночних пунктах розташованих на території Фастівської РДА на суму 404 135,72 грн., про що відповідно до пункту 9 Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2009 року №1359, позивачем надсилалися відповідні розрахункові та облікові документи. Проте, відповідач 2 не вирішив питання відшкодування збитків від перевезення пільгових категорій громадян залізниці, що змусило позивача звернутися до суду.

Відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг визначає Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256.

Разом із тим, згідно з частиною першою статті 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті «б» пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення, районних бюджетах, бюджетах об`єднаних територіальних громад на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Відповідно до пунктів 5-8 Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісячно готують дані про нараховані суми щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами-постачальниками відповідних соціальних послуг і направляють їх до фінансових органів місцевих державних адміністрацій. Фінансові органи місцевих виконавчих рад на підставі отриманих актів звіряння щомісячно надають органам Державного казначейства платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки місцевих бюджетів. Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються на рахунки головних розпорядників коштів, які здійснюють розрахунки з постачальниками соціальних послуг.

Механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, а також субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі визначає Порядок розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2009 року №1359 (далі по тексту - Порядок №1359).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1359 до пільгових перевезень залізничним транспортом (далі - пільгові перевезення) належать безоплатні перевезення або перевезення окремих категорій громадян із знижкою, встановленою законодавством.

Відповідно до пунктів 3 та 4 Порядку №1359 облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформлені та видані пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки).

Сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, що сплачує пасажир відповідно до наданих пільг.

Згідно з пунктом 5 Порядку №1359 інформація про оформлені та видані пасажирам безоплатні та пільгові проїзні документи (квитки) включається до місячної станційної звітності.

За правилами пункту 9 Порядку №1359 на підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком.

Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом.

Залізниці не пізніше ніж 15 числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми (пункт 10 Порядку №1359).

Головні розпорядники коштів, передбачених на компенсаційні виплати, після надходження їх на власні рахунки у п`ятиденний строк перераховують зазначені кошти відповідній залізниці (пункт 11 Порядку №1359).

Відповідно до частини першої статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 23 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація на виконання повноважень в галузі соціального забезпечення та соціального захисту населення реалізує державну політику в галузі соціального забезпечення та соціального захисту соціально незахищених громадян - пенсіонерів, осіб з інвалідністю, одиноких непрацездатних, дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб із їх числа, одиноких матерів, багатодітних сімей, інших громадян, які внаслідок недостатньої матеріальної забезпеченості потребують допомоги та соціальної підтримки з боку держави, сприяє розвитку їх соціального забезпечення, правильному і своєчасному призначенню і виплаті державних пенсій та допомоги, поданню адресної соціальної допомоги та підтримки, призначенню та виплаті цільової грошової допомоги, інших компенсаційних заходів соціального захисту.

В галузі бюджету та фінансів місцева державна адміністрація, відповідно до статті 18 цього Закону складає, схвалює і подає на розгляд ради прогноз відповідного бюджету, складає і подає на затвердження ради проект відповідного бюджету та забезпечує його виконання; звітує перед відповідною радою про його виконання (пункт 1 статті 18 Закону); подає в установленому порядку до органів виконавчої влади вищого рівня фінансові показники і пропозиції до проекту Державного бюджету України, пропозиції щодо обсягу коштів Державного бюджету України для їх розподілу між територіальними громадами, розмірів дотацій і субсидій, дані про зміни складу об`єктів, що підлягають бюджетному фінансуванню, баланс фінансових ресурсів для врахування їх при визначенні розмірів субвенцій, а також для бюджетного вирівнювання виходячи із забезпеченості мінімальних соціальних потреб; отримує від усіх суб`єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності інформацію, передбачену актами законодавства для складання і виконання бюджету.

Частини четверта-сьома статті 75 Бюджетного кодексу України встановлюють, що головні розпорядники бюджетних коштів організують розроблення бюджетних запитів для подання місцевим фінансовим органам у терміни та порядку, встановлені цими органами. Головні розпорядники бюджетних коштів забезпечують своєчасність, достовірність та зміст поданих місцевим фінансовим органам бюджетних запитів, які мають містити всю інформацію, необхідну для аналізу показників проекту місцевого бюджету, згідно з вимогами місцевих фінансових органів.

Місцеві фінансові органи на будь-якому етапі складання і розгляду проектів місцевих бюджетів здійснюють аналіз бюджетного запиту, поданого головним розпорядником бюджетних коштів, з точки зору його відповідності меті, пріоритетності, а також дієвості та ефективності використання бюджетних коштів. На основі результатів аналізу керівник місцевого фінансового органу приймає рішення про включення бюджетного запиту до пропозиції проекту місцевого бюджету перед поданням його на розгляд відповідно Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевим державним адміністраціям, виконавчим органам відповідних місцевих рад.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад (крім виконавчих органів рад, для бюджетів територіальних громад яких у державному бюджеті визначаються міжбюджетні трансферти), районні державні адміністрації в містах Києві та Севастополі подають відповідно районним або міським фінансовим органам пропозиції щодо показників проектів відповідних бюджетів, визначених з урахуванням вимог частин третьої - п`ятої цієї статті.

Територіальні громади сіл, селищ і міст можуть об`єднувати на договірних засадах кошти бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, організацій і установ з урахуванням статті 93 цього Кодексу.

Відповідно до частини сьомої статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» під час проведення реорганізації юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад та їхніх виконавчих комітетів повноваження з управління справами таких юридичних осіб здійснює сільський, селищний, міський голова, обраний об`єднаною територіальною громадою. За поданням сільського, селищного, міського голови, обраного об`єднаною територіальною громадою, відповідна сільська, селищна, міська рада може утворити комісії для забезпечення виконання таким головою повноважень з управління справами юридичних осіб, що реорганізуються.

Як визначає стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, під час розгляду даної справи відповідач 1, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів та не довів обставини вчинення дій стосовно підписання договору та затвердження бюджету в частині передбачення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян при розробці районного бюджету на 2019 рік чи внесення змін до нього а, отже, не виконав обов`язку щодо передбачення коштів з відшкодування підрозділу АТ «Укрзалізниця» витрат з пільгового перевезення громадян району, при цьому для здійснення такого відшкодування чинним законодавством не передбачено обов`язкового укладення відповідного договору між позивачем і відповідачем 2.

Разом із тим наявні у справі докази підтверджують, що позивач з метою відшкодування коштів з перевезення пільгових категорій громадян вчиняв необхідні передбачені чинним законодавством дії, в той час, як відповідачі, посилались на відсутність обов`язку відшкодовувати витрати на перевезення пільговиків, наголошуючи при цьому саме на можливість відшкодування витрат за рахунок місцевих бюджетів на договірній основі, на відсутність коштів у місцевому бюджеті та неможливість здійснення відшкодування внаслідок інших причин, допустили протиправну бездіяльність у вирішенні зазначеного питання, оскільки чинним законодавством, зокрема положеннями Закону України «Про місцеві державні адміністрації», Бюджетним кодексом України та Порядками №256, №1359, визначено алгоритм дій для здійснення місцевими органами влади заходів на відшкодування витрат на перевезення пільгових категорій громадян.

Враховуючи викладене, суд вважає, що така бездіяльність відповідачів порушує права позивача на отримання суми компенсації у розмірі 404 135,72 грн. в рахунок відшкодування витрат за пільгове перевезення окремих категорій громадян, що по суті, є втратами підприємства, які воно понесло, надавши послуги з перевезення пільгових категорій пасажирів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року у справі №826/8236/17.

Зважаючи на те, що позивач протягом спірного періоду 2019 року надсилав на адресу відповідача 2 розрахунки на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в розрізі категорій пільговиків та облікові форми відповідно до вимог, відповідач 2 на виконання пункту 6 Порядку повинен був підготувати дані про нараховані суми щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян та акти звіряння розрахунків за надані послуги з позивачем і направити інформацію щодо компенсування пільг, наданих залізницею відповідним категоріям громадян, фінансовим органам, які складають уточнені реєстри.

Проте, відповідач 2 в порушення вимог пункту 6 Порядку зазначені дії вчинені не вчинив, чим порушив право позивача на отримання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізницею.

Оскільки відповідачем 2 не проводилось відшкодування витрат, які поніс позивач на перевезення пасажирів, що користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року у загальній сумі 404 135,72 грн., суд вважає за необхідне стягнути зазначену суму з відповідача 2.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачі не довели правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов АТ «Укрзалізниця» підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів солідарно.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Фастівської районної державної адміністрації в частині не передбачення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян при розробці місцевого бюджету Фастівського району на 2019 рік та при його перегляді.

3. Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації в частині невиконання вимог пункту 6 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256, а саме, не реєстрації за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року додаткових зобов`язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по залізничним станціям та зупиночним платформам Фастівському району за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов`язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Фастівської районної державної адміністрації.

4. Стягнути з Управління соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» шкоду, заподіяної протиправними діями та бездіяльністю відповідачів, у сумі витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року, у розмірі 404 135,72 грн.

5. Стягнути на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 266,04 грн. (десять тисяч двісті шістдесят шість гривень дев`яносто чотири копійки), з яких: 5 133,02 грн. (п`ять тисяч сто тридцять три гривні дві копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Фастівської районної державної адміністрації, 5 133,02 грн. (п`ять тисяч сто тридцять три гривні дві копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815);

Фастівська районна державна адміністрація (08500, Київська обл., м. Фастів, площа Соборна, буд 1; ідентифікаційний код 04054642);

Управління праці та соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації (08500, Київська обл., м. Фастів, площа Соборна, буд 16; ідентифікаційний код 03190780).

Суддя В.А. Кузьменко