Справа № 500/1259/21
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1259/21

03 серпня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Шаблій Ю.П., представника позивача - Гукалюка Н.П., представника відповідача - Авдєєнка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Тернопільській області звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 7165,71 та в сумі 9960,88 грн.

Позов обґрунтовано тим, що у відповідача наявна заборгованість, яка виникла у зв`язку з несплатою у повній мірі та у строки, установлені Податковим кодексом України (далі - ПК України), узгоджених грошових зобов`язань. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкового боргу у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, відтак підлягає стягненню в судовому порядку.

Ухвалою судді від 22.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 27.04.2021 яке було відкладено протокольною ухвалою суду на 14.05.2021 та на 02.06.2021.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву 26.05.2021 в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зокрема зазначає, що податкові повідомлення-рішення щодо визначення суми податку на нерухоме майно за 2016 рік повинні були прийматись не пізніше 01.07.2017.

Таким чином, станом на 02.11.20 минув визначений законодавством строк (1095 днів) для прийняття податкових повідомлень-рішень про сплату податку на нерухоме майно за 2016 рік.

З наведеного випливає висновок, що вимоги позивача про стягнення податкового боргу за 2016 рік є безпідставними.

Також зазначено, що податкові повідомлення-рішення про сплату податкових зобов`язань за 2017-2019 відповідачем оплачені у повному обсязі, що підтверджується платіжними квитанціями.

Крім того звернув увагу на те, що відповідні податкові повідомлення-рішення надсилались відповідачу не за його зареєстрованим місцем проживанням та, відповідно, не були ним одержані, тобто у відповідача не виник обов`язок сплатити зобов`язання за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, який становить 60 днів з моменту їх одержання згідно з п. 266.10.1 ст. 266 ПК України.

Таким чином, вважає, що заявлені позовні вимоги по справі є цілком безпідставними та не підлягають до задоволення.

Ухвалою суду від 02.06.2021 оголошеною в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати та занесеної до протоколу судового засідання продовжено строк розгляду справи до 22.07.2021 та оголошено перерву до 20.07.2021.

Представник позивача подав до суду 20.07.2021 додаткові пояснення в яких зазначає, що п.52(2) підрозділу 10 (перехідних положень) Податкового кодексу України на період з березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу. З огляду на зазначене вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Також, представник позивача 20.07.2021 подав заяву про закриття провадження щодо частини позовних вимог (яку в судовому засіданні просив розцінювати як заяву про зменшення позовних вимог), а саме просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача податкового боргу в сумі - 4574,97 грн по платежу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 808,89 грн та в сумі 3766,08 грн.

Ухвалою суду від 20.07.2021 оголошеною в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати та занесеної до протоколу судового засідання продовжено строк розгляду справи до 22.08.2021.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в частині стягнення податкового боргу в сумі 4574,97 грн, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, за відповідачем у зв`язку із частковим погашенням заявлених до стягнення сум у даній справі залишились фактично не сплаченими узгодженні податкові зобов`язання на суму - 4574,97 грн в т.ч.:

- по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 808,89 грн (основний платіж).

Заборгованість по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості виникла внаслідок несплати узгодженого грошового зобов`язання, нарахованого відповідача відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02.11.2020 №0067432/4-0414-1915 на суму 808,89 грн.

- по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 808,89 грн (основний платіж).

Заборгованість по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості виникла внаслідок несплати узгодженого грошового зобов`язання, нарахованого відповідача відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02.11.2020 №0067431/3-0414-1915 на суму 2702,26, №0067431/4-0414-1915 на суму - 1063,82 грн.

На момент розгляду справи податковий обов`язок зі сплати вказаних сум грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб виконаний відповідачем частково та становить 4574,97 грн.

Позивач, вважаючи узгодженими суми зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги, суд дійшов таких висновків.

Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 67 Конституції України відповідач зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах встановлених законом.

Відповідно до ст. 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк (підпункт 14.1.156 пункт 14.1 стаття 14 ПК України).

Відповідно до п.п. 266.7.1., 266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України платники податку Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Як випливає із матеріалів справи, за результатами проведеної перевірки відповідача позивачем було прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 02.11.2020 №0067432/4-0414-1915, яким визначено суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на 808,89 грн за податковий період 2016 рік (аркуш справи 7);

- податкове повідомлення-рішення від 02.11.2020 №0067431/3-0414-1915, яким визначено суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на 2702,26 грн за податковий період 2016 рік (аркуш справи 15);

- податкове повідомлення-рішення від 02.11.2020 №0067431/4-0414-1915, яким визначено суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на 1063,82 грн за податковий період 2016 рік (аркуш справи 16).

Суд зазначає, що податкові повідомлення-рішення щодо визначення суми податку на нерухоме майно за 2016 рік повинні були прийматись не пізніше 01.07.2017.

Крім того, згідно з п. 266.10.3 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених п.102.1 ст.102 ПК України.

Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України визначено строк давності - 1095 календарних днів, а пунктом 102.4 цієї статті передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Таким чином, в разі спливу 1095-денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд вказує, що за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок не є виконаним.

У такому разі контролюючий орган вживає заходів з метою погашення платником податку податкового боргу, до яких належать стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК).

При цьому стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.06.2020 у справі №823/127/17.

Таким чином, станом на 02.11.2020 минув визначений законодавством строк для прийняття податкових повідомлень-рішень про сплату податку на нерухоме майно за 2016 рік.

З наведеного випливає висновок, що вимоги позивача про стягнення податкового боргу за 2016 рік є безпідставними.

У зв`язку з чим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача податкового боргу з орендної плати в сумі 4574,97 грн

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на п.52(2) підрозділу 10 (перехідних положень) Податкового кодексу України щодо зупиняння перебігу строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу, оскільки дана стосується мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок.

Частиною 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги наведені вище нормативно-правові приписи суд дійшов висновку, що відповідачем доведено (а позивачем не спростовано) правомірність та обґрунтованість заявлених вимог про стягнення податкового боргу.

Відповідно, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Беручи до уваги приписи ст. 139 КАС України питання щодо судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 4 574 грн 97 коп. , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 серпня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003, код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637);

відповідач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

Головуючий суддя Осташ А.В.