Справа № 160/1822/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2021 року Справа № 160/1822/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Врона О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій просить:
-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 13 (тринадцять) календарних років служби;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 13 (тринадцять) календарних років служби з урахуванням виплаченої суми допомоги.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідач при звільненні позивача з військової служби не виплатив одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 13 років календарної військової служби. Також, посилається на правову позицію Верховного Суду та Європейського суду з прав людини. З огляду на вказане, позивач просив задовольнити позовні вимоги.
На думку позивача, оскаржувана бездіяльність є протиправною, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2021р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Ухвалою суду від 12.03.2021 року зупинено провадження у справі №160/1822/21.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2021 року на адресу суду від відповідача 11.05.2021 року надійшов відзив на позовну заяву.
В наданому до суду відзиві зазначено, що відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами. В обгрунтування правової позиції зазначає, що в даному випадку відсутні підстави для нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 10 днів календарних років служби, оскільки позивач звільнився із служб повторно, одноразова грошова допомога була виплачена за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування попередньої служби. З огляду на вищевказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою суду від 24.05.2021 року поновлено провадження у справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , проходив службу на посаді стрільця 1-го відділення 3-го патрульного взводу 3-ї патрульної роти 2-го патрульного батальйону Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Наказом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 04 січня 2021 року № 1 припинено (розірвано) з ним контракт про проходження військової служби та виключено мене зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення у зв`язку закінченням строку контракту.
Вислуга на день звільнення в календарному обчисленні складає 13 років 00 місяці 08 днів.
Відповідно до витягу із наказу старшого солдата ОСОБА_1 (Г- 020543), стрільця 1-го відділення 3-го патрульного взводу 3-ї патрульної роти 2-го патрульного батальйону та звільненого відповідно до підпункту „а" пункту 2 частини п`ятої, статті 26 Закону України „ Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби наказом начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України по особовому складу від 04.01.2021 № 1 о/с у запас у зв`язку з закінченням строку військової служби за контрактом, «04» січня 2021 року" та для взяття на військовий облік направити із зарахуванням згідно статті 26-2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та наказу командувача Національної гвардії України від 27.12.2016 року № 902 на службу у військовому оперативному резерві першої черги командира військової частини Національної гвардії України до Новокадацького РТЦК та СП міста Дніпро Дніпропетровської області.
Вислуга років у Збройних Силах становить: на «04» січня 2021 року становить: час служби в календарному обчисленні - 13 років 00 місяці 08 днів; час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 02 роки 06 місяця 20 днів. Підстава: припис від 04.01.2021 № 1, рішення на премію, розрахунок вислуги років, рапорт від 30.09.2020 року старшого солдата ОСОБА_1 .
22.01.2021 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про здійснення розрахунку та виплати одноразову грошову допомогу при звільненні.
29.01.2021 року відповідач листом №П-1/43/23/01-2021 у відповідь на вказане звернення позивача повідомив, що відповідно до пункту 10 постанови Кабінету міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги "особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова. грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 2статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до п. 1 частини 1статті 3 вказаного Закону, його дія поширюється, зокрема, на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Так, статтею 15 Закону №2011-XII встановлені умови виплати одноразової грошової допомоги.
Зокрема, ч. 2 цієї статті передбачено, що військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Таким чином, при повторному звільненні попередній період служби до вислуги років для отримання одноразової грошової допомоги не зараховується. Такий період зараховується лише тим особам, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Аналогічні приписи містяться у пункті 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».
З аналізу статті 15 Закону №2011 та пункту 10 Постанови №393 від 17 липня 1992 року №393 слідує, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.
При цьому, обов`язковою умовою для такої виплати є наявність у військовослужбовця вислуги 10 років з дня його останнього зарахування на службу, оскільки саме від наявності вислуги у зазначеній кількості років та підстав звільнення військовослужбовця залежить розмір одноразової грошової допомоги, яка підлягає до виплати при повторному звільненні зі служби.
Отже, положеннями статті 15 Закону №2011 та пункту 10 Постанови №393 встановлено виняток, за умови якого повторно звільненій з військової служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, а саме не набуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.
З огляду на викладене, у разі якщо особа, при попередньому звільненні набула право на отримання такої допомоги, такий період не враховується при виплаті грошової допомоги при наступному звільненні.
Отже, спірним у даній справі є наявність у позивача права на отримання грошової допомоги при звільненні у 2021 році з урахуванням попереднього терміну служби в Збройних Силах України, органах внутрішніх справ.
Так, судом встановлено, що при попередніх звільненнях в інших місцях служби одноразова грошова допомога позивачу не виплачувалась, оскільки на час попереднього звільнення, а саме 15.03.2016 року позивач не набув права на отримання такої допомоги, оскільки була відсутня вислуга 10 календарних років.
До моменту проходження служби у відповідача, вислуга позивача складала 09 років 00 місяців 09 днів. Отже, з урахуванням проходження позивачем служби у відповідача (три роки), вислуга складала більше 10 календарних років служби лише під час проходження військової служби у відповідача.
Також, згідно матеріалів справи, не знайшло свого підтвердження посилання відповідача отримання позивачем одноразової грошової допомоги, при звільненні в запас 15.03.2016 року.
Суд зазначає, що на день звільнення з військової служби позивач мав вислугу більше 10 років, а саме 13 років 00 місяці 08 днів, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з наказу про звільнення позивача, а тому відповідно до вищезазначених вимог законодавства мав право на отримання грошової допомоги з урахуванням попереднього терміну служби в Збройних Силах України та органах внутрішніх справ.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Щодо судового збору, то суд зазначає, що позивач звільнений від його сплати як учасник бойових дій.
Керуючись ст.ст. 243-246,257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_2 ) одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням періоду попередньої служби.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за 13 (тринадцять) календарних років військової служби.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя О.В. Врона