Справа № 815/4953/16
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4953/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Гур`євої К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.09.2016 року ним засобами поштового зв`язку отримано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 24.06.2016 року № , яким йому визначено суму податкового зобов`язання за земельним податком з фізичних осіб код 18010700 за 2016 рік у сумі 4972,48 грн. Позивач зазначає, що відповідачем при визначені суми податку позивачу не враховано приписи податкового законодавства, а саме: відповідно до п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абз. 6 п. 58.1 ст. 58 ПК України до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій. Однак, позивачу із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням відповідачем розрахунок не надсилався, що, враховуючи положення Договору на дольову участь у землекористуванні від 13.10.2003 року, укладеного між позивачем та Одеською міською радою, якими передбачено фіксовану ставку плати за долю у землекористуванні за базовий податковий період у розмірі 502,98 гривень за рік, спонукало позивача звернутися до контролюючого органу щодо отримання обґрунтувань зазначеної в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні обсягу зобов`язань. Після цього, позивач засобами поштового зв`язку отримав 21.09.2016 року не завірений жодним чином розрахунок "до податкового повідомлення-рішення від 24.06.2016 року № ". При цьому, позивач зазначає, що викладені у зазначеному розрахунку земельного податку показники не відповідають дійсності та спростовуються відомостями з відкритих державних джерел інформації. Так, відповідачем необґрунтовано взято за основу показник нормативно-грошової оцінки за 1 м. кв., яких відповідачем зазначено у розмірі 2504,24 гривень, оскільки вказаний показник в наявний час регулюється виключно рішенням Одеської міської ради від 09.12.1999 року № 438-ІІІ "Про затвердження проекту "Грошова оцінка земель м. Одеси". Позивач вказує, що застосоване, під час винесення оскаржуваного повідомлення-рішення від 24.06.2016 року відповідачем, скасоване рішенням суду рішення Одеської міської ради № 41-VI від 28.12.2010 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси" та рішення Одеської міської ради № 1268-VI від 20.09.2011 року "Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 року № 41-VI "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси" є неправомірним, та негативні правові наслідки, застосовані щодо позивача підлягають визнанню судом неправомірними.

Представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову та вказує, що на виконання п. 289.3 ст. 289 ПК України Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру листом від 11.01.2016 року № 6-28-0.22-201/2-16 "Про індексацію нормативної грошової оцінки земель" повідомила, зокрема, що за інформацією Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за 2015 рік становив 143,3 %. Враховуючи це, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, розрахований відповідно до п. 289.2 ст. 289 ПК України, станом на 01 січня 2016 року становить 1,433. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять. 2014 рік - 1,249 та 2015 рік - 1,433. Крім того, на момент здійснення розрахунку земельного податку було використано рішення Одеської міської ради № 41- VI від 28.12.2010 року "Про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земель міста Одеси". Вказане рішення та технічна документація була доведена до державної податкових інспекцій для обґрунтованого обчислення земельного податку з фізичних осіб. Так, на підставі вищевикладеного з урахуванням коефіцієнтів індексації (2014 рік - 1,249 та 2015 рік - 1,433) ОСОБА_1 сформовано та надіслано податкове повідомлення - рішення від 24.06.2016 року № 3.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що для складання розрахунку земельного податку відповідачем було сформовано недостовірну інформацію щодо об`єкта оподаткування. При цьому, особу, яка володіє нерухомим майном, що розташоване на земельній ділянці, права на яку для такої особи не оформлені, не можна вважати платником земельного податку в розумінні ст. 269 ПК України до моменту виникнення відповідних прав такої особи на цю земельну ділянку згідно запису, сформованого у Державному земельному кадастрі у порядку визначеному законом. До такого моменту зазначена особа відповідно до вимог ПКУ не повинна сплачувати земельний податок.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 24.06.2016 року.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2017 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року - залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03 грудня 2020 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області задоволено частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.01.2017 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року прийнято до провадження справу № 815/4953/16 та призначено розгляд справи в порядку загального позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 19 березня 2021 року замінено відповідача по справі № 815/4953/16 з Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на Головне управління ДПС в Одеській області та розпочато розгляд справи № 815/4953/16 спочатку.

Ухвалою суду від 18 травня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі № 815/4953/16, в повному обсязі.

Ухвалою суду від 18 травня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 16 червня 2021 року зупинено провадження по справі.

Ухвалою суду від 08 липня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 08 липня 2021 року витребувано від Головного управління ДПС в Одеській області інформацію та належним чином завірені копії документів на підставі яких прийнято податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2016 року, інформацію та належним чином завірені копії документів щодо того, яким чином податковим органом вирахувано розмір земельного податку, який визначений в податковому повідомленні-рішенні № від 24.06.2016 року, в тому числі щодо того, яким чином встановлено базу його розрахунку, зокрема площа земельної ділянки (0,03698 кв.м.), нормативно-грошова оцінка земельної ділянки (2504,24 грн. за 1 м.кв.), індекси інфляцій, а також інформацію та належним чином завірені копії документів щодо того, яким чином та на підставі яких документів податковим органом встановлено належність позивачу, ОСОБА_1 , земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , щодо якої винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2016 року, та зупинено провадження по справі для одержання витребуваних документів.

Ухвалою суду від 28 липня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження по справі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ст. 269 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. Особливості справляння податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Згідно ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до ст. 271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено. Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі. За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Відповідно до ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу цього Кодексу.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно пп. 14.1.72, 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); 14.1.73. землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відтак для цілей оподаткування земельним податком особа повинна мати статус землевласника/землекористувача, набутого в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові по справі 826/12388/13-а від 07.07.2015 року: "…незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, обов`язок зі сплати земельного податку виник у ОСОБА_10 з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно…".

Вказаний висновок Верховного Суду України також підтримано Верховним Судом в постанові № 826/12431/16 від 22.04.2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, ОСОБА_1 , є власником нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 35,1 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 59 т. 1, а.с. 59 т. 2).

Таким чином, з моменту реєстрації права власності на нежитлове приміщення, що знаходиться на земельній ділянці розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 є платником земельного податку.

24 червня 2016 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № , яким визначено ОСОБА_1 грошове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 4972,48 грн. (а.с. 7, 31 т. 1, а.с. 51 т. 2).

Згідно розрахунку до податкового повідомлення-рішення № від 24.06.2021 року, сума податку за 2016 рік складає 4972,48 грн., з розрахунку: 0,003698 (площа в кв.м.), 2504,24 грн. (нормативно-грошова оцінка за 1 кв.м.), 3 % (ставка податку до грошової оцінки, згідно рішення ОМР від 10.06.2015 року № 6762-VI), 1, 249 (індекс інфляції на 2015 рік), 1,433 (індекс інфляції на 2015 рік) (а.с. 9, 30 т. 1, а.с. 52 т. 2).

В той же час, площа оподаткованого об`єкту, яка зазначена в розрахунку та була складовою при визначенні суми грошового зобов`язання (36,98 кв.м.) не відповідає площі, зазначені у свідоцтві про право власності (35,1 кв.м.).

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ухвалою суду від 08 липня 2021 року витребувано від Головного управління ДПС в Одеській області інформацію та належним чином завірені копії документів на підставі яких прийнято податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2016 року, інформацію та належним чином завірені копії документів щодо того, яким чином податковим органом вирахувано розмір земельного податку, який визначений в податковому повідомленні-рішенні № від 24.06.2016 року, в тому числі щодо того, яким чином встановлено базу його розрахунку, зокрема площа земельної ділянки (0,03698 кв.м.), нормативно-грошова оцінка земельної ділянки (2504,24 грн. за 1 м.кв.), індекси інфляцій, а також інформацію та належним чином завірені копії документів щодо того, яким чином та на підставі яких документів податковим органом встановлено належність позивачу, ОСОБА_1 , земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , щодо якої винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2016 року.

На виконання ухвали суду представником відповідача до суду надано службову записку від 14.07.2021 року управління податкового адміністрування фізичних осіб, згідно якої на виконання п. 289.3 ст. 289 ПК України Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру листом від 11.01.2016 року № 6-28-0.22-201/2-16 "Про індексацію нормативної грошової оцінки земель" повідомила, зокрема, що за інформацією Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за 2015 рік становив 143,3 %. Враховуючи це, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, розрахований відповідно до п. 289.2 ст. 289 ПК України, станом на 01 січня 2016 року становить 1,433. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять. 2014 рік - 1,249 та 2015 рік - 1,433. На час формування податкового повідомлення-рішення діяло рішення Одеської міської ради № 41- VI від 28.12.2010 року "Про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земель міста Одеси". Вказане рішення та технічна документація була доведена до державної податкових інспекцій для обґрунтованого обчислення земельного податку з фізичних осіб. Так, на підставі вищевикладеного з урахуванням коефіцієнтів індексації (2014 рік - 1,249 та 2015 рік - 1,433) ОСОБА_1 було сформовано та надіслано податкове повідомлення - рішення від 24.06.2016 року № 3.

В той же час, відповідачем, суб`єктом владних повноважень, не надано лист Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.01.2016 року № 6-28-0.22-201/2-16 "Про індексацію нормативної грошової оцінки земель", як і не надано будь-яких доказів на підставі яких податковим органом було встановлено площу нежитлового приміщення - 36,98 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_1 на праві власності.

Разом з тим, згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 25.07.2002 року ОСОБА_1 на праві власності належить нежиле приміщення першого поверху, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,1 кв.м. (а.с. 59 т. 2).

Крім того, відповідачем, суб`єктом владних повноважень, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання від компетентних органів інформації з державного земельного кадастру, необхідної для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, згідно приписів ст. 286 ПК України.

Таким чином, ГУ ДПС в Одеській області, як суб`єкт владних повноважень, не доведено правомірності нарахування ОСОБА_1 грошового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 4972,48 грн.

Пунктом 14.1.173 ст.14 ПКУ визначено, що узагальнююча податкова консультація - оприлюднення позиції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що склалася за результатами узагальнення індивідуальних податкових консультацій, наданих контролюючими органами платникам податків, та/або у разі виявлення обставин, що свідчать про неоднозначність окремих норм такого законодавства.

Наказом Міністерства фінансів України від 06.07.2018 року № 602 затверджені: Узагальнююча податкова консультація щодо справляння плати за землю у разі оренди площі у багатоквартирному будинку; Узагальнююча податкова консультація щодо сплати земельного податку власником нерухомого майна, що розташоване на земельній ділянці, права на яку у такої особи не оформлені; Узагальнююча податкова консультація щодо справляння земельного податку з фізичних осіб - підприємців - платників єдиного податку.

Незважаючи на те, що вказані узагальнюючі податкові консультації затверджені після прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд вважає можливим врахувати їх при вирішенні спірних правовідносин, оскільки сама норма ПКУ не змінювалась, а позиція центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, свідчить про визначення практичного використання вказаних норм.

Зокрема, в Узагальнюючій податковій консультації щодо справляння плати за землю у разі оренди площі у багатоквартирному будинку вказано, що власник нерухомого майна в багатоквартирному будинку, має нарівні з іншими співвласниками нести витрати на утримання будинку пропорційно до своєї частини майна, які можуть включати також передбачену законодавством плату за землю щодо земельної ділянки під таким будинком та прибудинкову територію. При цьому безпосереднім платником плати за землю виступає особа, щодо якої здійснено реєстрацію державних прав на земельну ділянку під будинком та прибудинкову територію (установа або організація, яка здійснює управління багатоквартирним будинком державної або комунальної власності; об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, яке є суб`єктом реєстрації відповідно до рішення співвласників).

Отже, враховуючи, що нежитлове приміщення позивача розташоване на першому поверсі будинку, він не може особисто нести витрати на утримання будинку, у тому числі плати за землю, а лише несе такі витрати пропорційно до своєї частини майна, але безпосереднім платником плати за землю виступає особа, щодо якої здійснено реєстрацію державних прав на земельну ділянку під будинком та прибудинкову територію.

Таким чином, суд дійшов висновку, що розрахунок земельного податку ОСОБА_1 , здійснений контролюючим органом не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення суб`єкта владних повноважень, зокрема без урахування даних державного земельного кадастру та без визначення площі земельної ділянки та пропорційної частки прибудинкової території, яка належить позивачеві.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 24.06.2016 року є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, посилання позивача на застосоване, під час винесення оскаржуваного повідомлення-рішення від 24.06.2016 року відповідачем, рішення Одеської міської ради № 41-VI від 28.12.2010 року, скасоване рішенням суду, суд не приймає до уваги, оскільки ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.04.2017 року у справі № 522/11050/14-а касаційну скаргу Одеської міської ради задоволено частково, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року скасовано, а справу повернуто на новий розгляд до суду першої інстанції. За результатами нового розгляду справи, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАЗ" до Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю "Мірс", про визнання протиправним та скасування рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 № 41-VI "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси" та рішення Одеської міської ради від 20.09.2011 №1268-VI "Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 № 41-VI "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси" відмовлено. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року заяву ТОВ "Блаз" про відмову від адміністративного позову задоволено, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року визнано нечинною та закрито провадження в адміністративній справі №522/11050/14-а.

Таким чином, рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 № 41-VI "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси" та рішення Одеської міської ради від 20.09.2011 р. №1268-VI "Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 р. № 41-VI "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси" за результатами судового оскарження не скасовані та є чинними.

Відповідно до до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 139 КАС України, з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 24.06.2016 року.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна гривня 20 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 03 серпня 2021 року.

Суддя О.А. Левчук