Справа № 440/4610/21
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/4610/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/4610/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

07 травня 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (надалі - Управління), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 26.04.2021 №188432 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн, накладеного за порушення у вигляді перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

В якості підстави для звернення до суду заявник стверджує, що визначальним критерієм для застосування адміністративно-господарських штрафів за ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" є наявність статусу перевізника, а не належність транспортного засобу певній особі. У зв`язку з цим зауважує, що він не здійснював вантажне перевезення, оскільки транспортний засіб, який перевірявся, на підставі відповідного договору перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 12.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі із призначенням її до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Державну службу з безпеки на транспорті (надалі - відповідач, Укртрансбезпека).

У відзиві на позовну заяву від 26.05.2021 представник Укртрансбезпеки зазначив, що під час проведення рейдової перевірки інспекторами Управління встановлено факт порушення з боку ФОП ОСОБА_1 законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме - абзацу 15 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" внаслідок перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Звертає увагу на те, що водій зупиненого транспортного засобу ОСОБА_2 жодних заперечень чи пояснень з приводу встановленого порушення не надав, як і не надав договору оренди транспортного засобу та тимчасового реєстраційного документу на транспортний засіб на підтвердження факту передачі ФОП ОСОБА_1 у встановленому порядку права користування транспортним засобом ФОП ОСОБА_2 . Стверджує, що повідомлення про призначення розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 26.04.2021 направлялося позивачу та завчасно повідомлено про дату та місце розгляду справи. А тому відповідачем правомірно застосовано до автомобільного перевізника адміністративно-господарський штраф (а.с. 32-38).

У відповіді на відзив, що надійшла до суду 03.06.2021, позивач зазначив, що під час зважування водій не був повідомлений про порушення вагових параметрів на місці габаритно-вагового контролю, жодних документів за наслідками габаритно-вагового контролю працівниками Уктрансбезпеки не складалося та водію не вручалися. Зауважував, що додане до відзиву свідоцтво про повірку габаритно-вагового комплексу не є достатнім доказом на підтвердження законності застосування габаритно-вагового комплексу. Крім того позивач зазначає, що його автомобілем перевозився сипучий вантаж (огірки тепличні), який за законами фізики на горизонтальній поверхні розподіляється більш-менш рівномірною вагою по всіх осях, тому при заповненому рівномірно до середини причепі збільшення ваги на другу вісь більш як удвічі ніж на інші осі є фізично неможливим. В порушення чинного законодавства відповідач не повідомив під розписку чи рекомендованим листом про час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Наголошував на тому, що відповідач був поінформований та отримав під час рейдової перевірки відповідні докази на підтвердження перебування транспортного засобу в користуванні ФОП ОСОБА_2 , незважаючи на що постанова про накладення адміністративно-господарського штрафу складена на позивача, який не є автомобільним перевізником та не може бути суб`єктом відповідальності, передбаченої абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Не заслуговують на увагу і доводи відповідача щодо обов`язку безпосереднього власника здійснювати перереєстрацію транспортного засобу при наданні його в оренду іншій особі, оскільки такий обов`язок лежить на особі, що експлуатує транспортний засіб на законній підставі (договір оренди) (а.с. 63-72).

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

13.03.2021 співробітниками Укртрансбезпеки на підставі графіку проведення рейдових перевірок Управління з 07.03.2021 по 13.03.2021 (а.с. 44) та відповідно до направлення на перевірку від 05.03.2021 №026470 (а.с. 43) на 452 км +- 811 м автомобільної дороги М-05 "Київ-Одеса" здійснювалася рейдова перевірка транспортних засобів перевізників на предмет дотримання вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" та Правил надання послуг пасажирським та вантажним автомобільним транспортом.

Під час рейдової перевірки уповноваженими особами відповідача був зупинений транспортний засіб марки Mercedes-Benz Axor 1840LS, державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп Krone SDR 27, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , керування яким здійснював водій ОСОБА_2 .

За результатами документального габаритно-вагового контролю працівниками Управління складено акт №026197 про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів від 13.03.2021 (а.с. 51) та розрахунок б/н і б/д (а.с. 49), яким позивачу визначено розмір плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 528,93 Євро.

Крім цього був складений акт №271388 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.03.2021, яким зафіксовано факт перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових обмежень від 10% до 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, навантаження на одиночну вісь - 12,11 т при допустимих 11 т (а.с. 40).

Водій ОСОБА_2 зі змістом акту був ознайомлений, але від підпису в акті перевірки та в акті перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів відмовився. Правом на надання пояснень чи зауважень не скористався.

Повідомлення про призначення розгляду справи на 26.04.2021 (а.с. 41) від 09.04.2021 направлено відповідно до списку №1019 згрупованих поштових відправлень (а.с. 42) рекомендованим листом з повідомленням про вручення на зареєстровану за суб`єктом господарювання адресу позивача, однак повернуто за зворотною адресою згідно з трек-кодом 341 у зв`язку з неврученням.

26.04.2021 за результатами розгляду справи про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт відповідач прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №188432 в сумі 17000,00 грн, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт") (а.с. 39).

Отримавши засобами поштового зв`язку 30.04.2021 вищевказану постанову, не погодившись із її правомірністю, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 (надалі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п. 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Підпунктом 15 пункту 5 Положення №103 передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (надалі - Порядок №1567), відповідно до пунктів 3, 4 якого органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи, які здійснюють контроль шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до пункту 12 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Згідно з пунктами 13 та 14 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 встановлено вичерпний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з п. 16 Порядку №1567 під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з пунктом 20 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Пунктом 25 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до пунктів 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як свідчать встановлені судом обставини справи, повідомлення про запрошення на розгляд справи з 10.00 год. до 12.00 год. 26.04.2021 про порушення законодавства про автомобільний транспорт Управлінням направлено ОСОБА_1 09.04.2021 рекомендованим листом з повідомленням згідно зі Списком №1019 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, однак не вручено позивачу відповідно до даних Укрпошти по відстеженню відправлень та відправлено на зворотну адресу згідно з трек-кодом 341 (а.с. 41-42).

Таким чином в ході судового розгляду підтверджено факт виконання обов`язку повідомлення позивача рекомендованим листом про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Небажання особи отримувати поштову кореспонденцію не може бути доказом її необізнаності про обставини, які суб`єкт владних повноважень намагався довести до її відома у спосіб передбачений чинним законодавством.

При цьому, сам по собі факт відсутності особи на час розгляду такої справи не позбавляє особу права спростовувати вину в суді та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01.03.2018 по справі №820/4810/17.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 26.04.2021 №188432 на суму 17000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 4 Правил №30 передбачено, що рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як вже було встановлено судом, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки Mercedes-Benz Axor 1840LS, державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп Krone SDR 27, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу, було встановлено факт перевищення транспортним засобом нормативно габаритних параметрів, а саме: навантаження на одиночну вісь склала 12,11 т при нормативно допустимій - 11 т.

Отже, матеріалами справи підтверджується той факт, що 13.03.2021 належний позивачу транспортний засіб рухався автомобільними дорогами з перевищенням встановлених габаритних обмежень, при цьому у водія даного транспортного засобу був відсутній дозвіл, який дає право на рух вказаним автомобілем зі вказаними габаритно-ваговими параметрами.

Позивач заперечує факт надання саме ним послуг з перевезень вантажів. При цьому зазначає, що транспортний засіб марки Mercedes-Benz Axor 1840LS, державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп Krone SDR 27, державний номерний знак НОМЕР_2 , на підставі договору оренди від 02.02.2021 був переданий в оренду ФОП ОСОБА_2 .

Таким чином, предметом доказування у даній справі є питання правомірності застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу як особи, яку відповідач визнав перевізником, а також з`ясування того, хто є дійсним автомобільним перевізником у спірних правовідносинах.

Згідно з інформацією з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець. Основним видом діяльності позивача є вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41) (а.с. 20-21).

Позивач не спростовував того факту, що він є власником транспортного засобу, яким здійснювалося перевезення.

Висновки відповідача про те, що ОСОБА_1 був перевізником, останній спростовував твердженнями про те, що транспортний засіб Mercedes-Benz Axor 1840LS, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент проведення відповідачем перевірки 13.03.2021 та на даний час перебуває в оренді та використовується у підприємницькій діяльності ФОП ОСОБА_2 , який також є водієм.

На підтвердження цього позивач посилався на факт укладення договору оренди транспортного засобу №0202 від 02.02.2021, який відповідно до акту передачі транспортних засобів в оренду до договору оренди транспортних засобів №0202 від 02.02.2021 був переданий ОСОБА_2 разом з напівпричіпом марки Krone SDR 27, державний номерний знак НОМЕР_2 . Також посилався на те, що товарно-транспортну накладну, з якою здійснювалося перевезення 13.03.2021, він не складав, а водій ОСОБА_2 , що здійснював перевезення вантажів, ніколи не перебував і не перебуває з ОСОБА_1 в трудових відносинах.

За наслідками вивчення повідомлених позивачем обставин, суд з`ясував, що договір оренди транспортного засобу №0202 складений у простій письмовій формі. Крім акту передачі транспортних засобів, який також складений у простій письмовій формі, будь-яких додатків, в тому числі й доказів його реального виконання (докази сплати орендної плати, розмір якої визначений на рівні 6 000,00 грн за календарний квартал) вказаний договір не містить. У свою чергу водій ОСОБА_2 маючи відповідне право під час проведення перевірки правом на надання пояснень та зауважень до акту не скористався, будь-яких відомостей з приводу того, що він здійснює власну підприємницьку діяльність на орендованому транспортному засобі, співробітникам Управління не повідомив.

З огляду на це суд приходить до висновку про фіктивність наданих позивачем до суду доказів, яких в дійсності на момент проведення перевірки не існувало та якими той намагається лише ввести суд в оману щодо факту наявності договірних відносин між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 16 постанови Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Згідно з п. 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС № 379 від 11.08.2010, якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою, поданою ними особисто або уповноваженим представником, працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ.

У безпосередньому зв`язку з цим суд звертає увагу на висновки Верховного Суду сформульовані у п. 30 постанови від 20.12.2018 у справі № 804/8740/16, де щодо реєстраційних документів на транспортний засіб зазначено, що пряма вимога щодо їх наявності у водія міститься у статті 39 Закону №2344-ІІІ. Попри те, що наведені положення пункту 6.3 Інструкції №379 та пункту 16 Порядку №1388 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом № 2344-ІІІ.

Тож у разі виникнення спору щодо факту не/перебування транспортного засобу у користуванні третіх осіб єдиним належним та допустимим доказом цього може бути оформлення тимчасового реєстраційного талону відповідно до норм постанови №1388 та Інструкції № 379.

Позивач такого доказу суду не надав.

Відповідальність на підставі ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за відсутність документів при перевезенні вантажу покладається на перевізника.

Автомобільний перевізник, відповідно до визначень наведених у ст. 1 цього ж Закону, - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

З огляду на обсяг наданих під час здійснення перевірки доказів, відповідно до яких власником транспортного засобу є ОСОБА_1 , саме він і є суб`єктом відповідальності як перевізник в розумінні вищенаведених вимог Закону.

Підставою для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу стали результати габаритно-вагового контролю транспортних засобів марки Mercedes-Benz Axor 1840LS державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп Krone SDR 27 державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до цих результатів вагові параметри вказаних транспортних засобів перевищують нормативно допустимі вагові обмеження більш ніж на 2 %, що дало підстави вважати цей транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами частини четвертої статті 48 Закону №2344-ІІІ, повинен бути відповідний дозвіл.

Отже за описаних обставин, відповідач мав достатні підстави для накладення штрафу відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

З товарно-транспортної накладної №288 від 13.03.2021, наданої водієм ОСОБА_2 під час перевірки, слідує, що автомобільним перевізником значиться ФОП ОСОБА_3 , замовником та вантажовідправником ТОВ "Старфрут" (м. Київ, Печерський район, вул. М. Грушевського, 28/2А, Н.П. №43), пункт навантаження: м. Київ, вул. М. Василенка, 2, пункт розвантаження: Херсонська область, м. Олешки, вул. Промислова, 1. Перевезення здійснюється транспортним засобом марки Mercedes-Benz Axor 1840LS, державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп Krone SDR 27, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 52).

Суд не приймає до уваги цю товарно-транспортну накладну, оскільки водій ОСОБА_2 не відображений жодним чином у тексті цієї накладної.

При цьому суд звертає увагу на те, що водій ОСОБА_2 під час перевірки не надав жодних пояснень щодо здійснення перевезення вантажу самостійно в межах власної господарської діяльності, обравши пасивний спосіб поведінки, що зайвий раз підтверджує правильність обставин, встановлених під час рейдової перевірки.

Крім того, позивачем не доведено суду належними доказами того, що договір оренди транспортного засобу об`єктивно існував при здійсненні перевірки. Суд надає оцінку постанові відповідача ретроспективно, на підставі лише тих документів, які були надані водієм під час перевірки.

Отже, наявні у справі письмові докази підтверджують той факт, що ОСОБА_1 як власник транспортного засобу, так і суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів, в розумінні Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні є перевізником, а отже несе встановлену законом відповідальність за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Надаючи правову оцінку твердженням позивача про те, що додане до відзиву свідоцтво про повірку габаритно-вагового комплексу не є достатнім доказом на підтвердження законності застосування габаритно-вагового комплексу суд виходить з такого.

Згідно з приписами п. 5 розд. ІІ Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.08.2016 за №1171/29301, пересувний пункт повинен бути укомплектований таким технічним обладнанням, зокрема, комплектом пересувних автомобільних ваг для осьового зважування транспортних засобів у русі, до складу якого входять дві вагові платформи, ваговий індикатор у футлярі та чотири вирівнювальні доріжки.

Пунктом 12 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 встановлено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (п. 13 Порядку №879).

Із аналізу наведених норм слідує, що зважування транспортних засобів здійснюється за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, яке повинне утримуватися у робочому стані, періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

На підтвердження обставин утримання зважувального обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю у робочому стані представником відповідача надано до відзиву копію свідоцтва Державного підприємства Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації (ДП "Київоблстандартметрологія") про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 40 М 059049 20, виданого 20.05.2020 та чинного до 20.05.2021 на ваги автомобільні електронні, AR-WIM зав. №0011094, виробник: фірма "ESIT", Турція, за результатами повірки яких встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ OIML 134-1:2010 "Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь" (а.с. 47).

Зазначений документ, на переконання суду, підтверджує той факт, що зважування транспорту проводилось працівниками Укртрансбезпеки належною вимірювальною технікою, яка перебувала в робочому стані, а тому підстави для сумніву у достовірності результатів зважування, за відсутності будь-яких інших даних про зважування з боку позивача, відсутні.

Щодо доводів позивача про те, що предметом перевезення був сипучий вантаж (огірки тепличні), який є рухомим під час руху транспортного засобу, а тому його маса є несталою в різних точках автомобіля, то суд зазначає таке.

Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.2014 "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" (надалі також - Правила перевезення) на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.

Відповідно до підпунктів 8.14-8.15 розділу 8 Правил перевезення, навантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно з пунктом 12.1 розділу 12 Правил перевезення, при транспортуванні вантажів слід дотримуватися вимог Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.5 розділу 12 вказаних Правил перевезення передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Згідно з приписами пункту 8.20 розділу 8 зазначених Правил перевезення, водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу, великоваговим автомобільним транспортом зобов`язаний дотримуватися встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху, з огляду на що суд визнає доводи позивача щодо сипучості вантажу і, як наслідок, неможливості забезпечення його сталості в різних точках автомобіля, безпідставними.

До того ж суд звертає увагу на глибоку обізнаність позивача про вантаж, його сипучість, порядок його розміщення по осях, що у свою чергу зайвий раз свідчить про неправдивість його тверджень про те, що він не є перевізником.

Враховуючи встановлені при розгляді справи обставини, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача взагалі не спростовують факт перевищення нормативно допустимого вагового (осьового) навантаження транспортного засобу, тоді як оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 26.04.2021 №188432 є такою, що відповідає встановленим обставинам справи та вимогам чинного законодавства про автомобільний транспорт, а тому підстави для її скасування відсутні.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 26.04.2021 №188432, якою з ФОП ОСОБА_1 стягнуто адміністративно - господарський штраф у сумі 17000,00 грн, прийнята Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, обґрунтовано та своєчасно.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову, у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні в повному обсязі.

За таких обставин підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (вул. Європейська, 155, м. Полтава, 36008), Державної служби з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ) про визнання протиправною та скасування постанови залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Є.Б. Супрун