Справа № 280/5098/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року Справа № 280/5098/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №0800-0218-8/33857 від 18.05.2021 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу період роботи з 15.04.1985 по 01.04.2000 де позивач згідно даних трудової книжки працював на посаді механізатора;

зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно п.«в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 12.05.2021.

Ухвалою суду від 23.06.2021 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що у травні 2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Зазначає, що відповідачем йому було відмовлено у призначені пенсії з посиланням на відсутність необхідного пільгового стажу, оскільки відповідачем не було враховано до пільгового стажу періоди роботи позивача з 15.04.1985 по 01.04.2000 на посаді механізатора. Разом з тим, позивач зазначає, що фактично він працював на посаді тракториста-машиніста, що підтверджено довідкою підприємства, а тому має право на зарахування спірного періоду до пільгового стажу та відповідно на призначення пенсії. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що позивач в період з 15.04.1985 по 01.04.2000 працював на посаді механізатора, яка не належить до посад, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки вказана посада не передбачена переліком посад, що користується правом пільгового пенсійного забезпечення. За таких обставин, відповідач вважає відмову у призначенні пенсії правомірною, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 12.05.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 13.05.2021 №77 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, згідно із статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

Позивач не погодившись з відмовою Пенсійного фонду у призначенні пільгової пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається: чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

Так, позивач обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги зазначає, що він має понад 20 років спеціального стажу, наявність якого необхідна за правилами п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п.«в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач, в свою чергу, вказує на те, що стаж позивача складає лише 4 роки 8 місяців 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

При цьому, відповідачем не враховано до пільгового стажу позивача період з 15.04.1985 по 01.04.2000, з підстав того, що позивач працював на посаді механізатора, а не тракториста-машиніста.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 1 ст. 48 КЗпП України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до інформації зазначеній у трудовій книжці ОСОБА_1 , позивач з 05.08.1983 прийнятий на посаду тракториста, з 15.04.1985 позивачу присвоєно другий клас механізатора, з 07.12.1995 - переведено механізатором 3-го класу, 01.04.2000 - звільнений за власним бажанням.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Судом встановлено, що для підтвердження наявного пільгового стажу, позивачем було подано до органу Пенсійного фонду довідку від 04.07.2019 №210, яка видана ліквідатором КСП «Алексеевское».

Відповідно до зазначеної довідки ОСОБА_1 з 19.11.1979 по 24.05.1981, з 05.08.1983 по 01.04.2000 працював в якості тракториста-машиніста та був зайнятий на виробництві с/г продукції на протязі повного періоду (а.с.12).

Разом з тим, відповідачем безпідставно зазначена довідка врахована не була, інформація в ній викладена не перевірена.

Суд зазначає, що чинним законодавством спеціально і впроваджено процедуру подання особою уточнюючої довідки за наявності у трудовій книжці певних недоліків, неточностей, тощо.

Проте, відповідач не зважаючи на подання уточнюючої довідки використав лише інформацію з трудової книжки, та прийняв необґрунтоване та протиправне рішення щодо не включення спірного періоду до пільгового стажу.

Більш того, суд зазначає, що і сама трудова книжка позивача не містить інформації щодо того, що позивач виконував будь-яку іншу роботу на підприємстві, аніж тракторист-машиніст. В свою чергу, встановлення позивачу класу механізатора не свідчить про переведення позивача на іншу роботу, яка не надає права на пільгову пенсію.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати період з 15.04.1985 по 01.04.2000 до пільгового стажу відповідача, який надає право на пенсію згідно п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п.«в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, судом встановлено, що з урахуванням періодів роботи позивача трактористом, періоду військової служби, яка також повинна включатися до пільгового стажу, оскільки позивач був призваний на військову службу саме з посади тракториста, періоду який відповідач буде зобов`язаний зарахувати до пільгового стажу за даним рішенням, пільговий стаж позивача складає понад 20 років, що надає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд зазначає, що у позовних вимогах позивач просить скасувати рішення відповідача №0800-0218-8/33857 від 18.05.2021, проте, зазначений документ не є рішенням, а є листом яким позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування.

В свою чергу, рішення, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії, датовано 13.05.2021 та має номер №77, а тому саме зазначене рішення підлягає скасуванню, у зв`язку з чим суд виходить за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною ч.2 ст.77 КАС України, визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №77 від 13.05.2021 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 15.04.1985 по 01.04.2000, протягом якого ОСОБА_1 згідно даних трудової книжки працював на посаді механізатора.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 12.05.2021 призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п.«в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова