Справа № 320/1041/21
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2021 року справа №320/1041/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Національні технології землеробства" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Державної податкової служби України про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Національні технології землеробства" з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Державної податкової служби України в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі ГУ ДПС в Київській області від 06.10.2020р. №2010201/41208806 про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відмову в реєстрації податкової накладної від 20.08.2020р. №2, складеної ТОВ «НАЦІОНАЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЗЕМЛЕРОБСТВА»;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 20.08.2020р. №2, складену ТОВ «НАЦІОНАЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЗЕМЛЕРОБСТВА», датою складання податкової накладної, тобто 20.08.2020 р.

Позивач вказав, що контролюючим органом порушено принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки ним не зазначено в квитанції конкретного та чіткого переліку документів, які на думку контролюючого органу необхідно надати платнику податків. Також, в квитанції не зазначено: критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку. Посилання на вичерпний перелік документів контролюючим органом, на думку позивача не є достатнім, а перелік документів, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення контролюючим органом, повинен бути конкретизований та чіткий. Дотримання вимоги чіткості і недвозначності щодо інформації, яка зазначена в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, є особливо важливим з огляду на специфіку податкового законодавства та наслідки недотримання платником податків вимог щодо подання неповного переліку документів. Позивач вважає, що фіскальний орган був зобов`язаний у квитанціях чітко вказати не тільки на конкретний вид критерію, який встановлений п. 1.6 Критеріїв, а і на відповідне рішення, відповідно до якого товариство внесено до переліку ризикових платників. Як наслідок, позивач вказує на недотримання відповідачем принципу правової визначеності під час зупинення реєстрації податкової накладної призвело до необізнаності платника податків щодо вичерпного переліку необхідних документів, які він повинен був надати контролюючому органу, внаслідок чого у відповідача виникла можливість прояву нічим необмеженої дискреції.

Ухвалою суду від 04.02.2021 відкрито загальне позовне провадження у цій справі.

Відповідач-1 проти позову заперечив, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зі змісту поданих відповідачами відзивів слідує, що позивачем не було надано обґрунтованих доводів щодо порушення його прав та законних інтересів зі сторони органів податкової служби та неправомірності дій останніх, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог. Відповідач вказує на те, що у квитанціях було вказано конкретні підстави не прийняття податкових накладних, проте Позивачем ні до фіскального органу ні до суду першої не було надано доказів, котрі б підтвердили реальність здійснення господарських операцій. Відповідач-1 також вважає, що податкова служба діяла у межах та у спосіб визначений Податковим кодексом України, для забезпечення адміністрування та справляння обов`язкових платежів на території України, позивачем же не було дотримано вимог «Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», щодо надання контролюючому органу платником податків письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, реєстрацію якої зупинено, надання платником податку копій документів.

Відповідач-2 відзиву на позовну заяву не подав.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Між позивачем по справі та ПП «АГРОТРАНССЕРВІС» (ідентифікаційний код юридичної особи 30119300) було укладено договір купівлі-продажу №2/08 від 20.08.2020р., за у мовами якого позивач як продавець зобов`язався передати у власність ПП «АГРОТРАНССЕРВІС» (покупець за договором) товар - зерно жита.

На виконання умов зазначеного договору та додаткової угоди №1 до нього позивач 20.08.2020р. здійснив продаж на користь ПП «АГРОТРАНССЕРВІС» насіння жита в кількості 50,7 тон.

У відповідності до вимог пункту 201.1 статті 200 Податкового кодексу України позивач склав податкову накладну від 20.08.2020р. №2 на користь ПП «АГРОТРАНССЕРВІС» на суму 278850,00 грн. (в т. ч. ПДВ - 46475,00 грн.) та зареєстрував її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

14.09.2020р. позивач отримав квитанцію про зупинення реєстрації вказаної податкової накладної відповідно до п. 201.16.ст. 201 Податкового кодексу України у зв`язку з тим, що коди УКТЗЕД/ДКПП 1202 відсутні у таблиці платника податку на додану вартість, як товари, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару /послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. У зв`язку із зупинкою реєстрації накладної позивачу було запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Після зупинення реєстрації вказаної податкової накладної позивачем електронними каналами зв`язку було подано Повідомлення №1 від 05.10.2020р. про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено. До вказаного повідомлення було додано, зокрема, пояснення директора ТОВ «НАЦІОНАЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЗЕМЛЕРОБСТВА» до податкової накладної від 20.08.2020р. №2, копії документів на підтвердження поставки товару (зокрема, копії договору купівлі-продажу від 20.08.2020р. №2/08, видаткових та товарно-транспортних накладних), копії документів, які підтверджують придбання посівного матеріалу, копії договорів надання послуг щодо збору врожаю, копії документів на підтвердження наявності у позивача матеріально-технічних ресурсів для здійснення господарської діяльності тощо.

Рішенням комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі ГУ ДПС в Київській області від Об. 10.2020р. №2010201/41208806 про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних позивачу було відмовлено в реєстрації податкової накладної №2 від 20.08.2020р.

Як причину відмови в реєстрації податкової накладної вказано: "ненадання платником податків копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків- фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; ненаданням розрахункових документів та/або виписок з особових рахунків."

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач 19.10.2020р. звернувся із скаргою на зазначене рішення комісії регіонального рівня до комісії центрального рівня - комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі ДПС.

Рішенням комісії центрального рівня від 23.10.2020р. №58025/41208806/2 за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, скаргу позивача на рішення комісії регіонального рівня щодо відмови у реєстрації податкової накладної №2 від 20.08.2020р. залишено без задоволення, а оскаржуване рішення комісії - без змін.

Як причину відмови в задоволенні скарги вказано ненадання платником податків копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Позивач вважає згадане вище рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі ГУ ДПС в Київській області від 06.10.2020р. №2010201/41208806 протиправним, тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Позивач у відповідності до вимог ст. ст. 187, 201 Податкового кодексу України склав в електронній формі податкову накладну №2 від 20.08.2020р., а також зареєстрував вказану податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних за правилом першої події - дата поставки товару.

Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 10 та 11 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019р. №1165р., у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

У згаданій вище квитанції від 14.09.2020р. про зупинення реєстрації вказаної податкової накладної не зазначено конкретного та вичерпного переліку документів, які необхідно надати платнику податків для підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній.

Оскаржуване рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі ГУ ДПС в Київській області від Об.10.2020р. №2010201/41208806 прийнято з підстав ненадання платником податків копії документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. При цьому рішення регіональної комісії також не містить чіткого обґрунтування підстав для прийняття рішення про відмову в реєстрації податкових накладних.

Зокрема, в мотивувальній частині рішення міститься посилання на певний перелік документів (відповідно до типової форми рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 року №520).

Однак при цьому в оскаржуваному рішенні конкретно не зазначено, які саме документи, які на думку регіональної комісії необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, не було надано позивачем. Хоча сама форма рішення передбачає обов`язок комісії конкретизувати, які саме документи не було надано (в тексті рішення міститься формулювання: «документи, які не надано, підкреслити»).

Відсутність належного обґрунтування щодо причин відмови в реєстрації податкових накладних позбавляє позивача реальної можливості усунути недоліки поданих на розгляд комісії документів та/або надати додаткові документи.

Суд звертає увагу, що оскаржуване рішення комісії регіонального рівня є актом індивідуальної дії.

Акти індивідуальної дії, як акти правозастосування, мають відповідати вимогам щодо обґрунтованості та вмотивованості. Тобто податковий орган (в особі комісії регіонального рівня), приймаючи оскаржувані рішення, повинен навести конкретні підстави його прийняття (фактичні і юридичні), а також переконливі і зрозумілі мотиви його прийняття.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Вказана правова позиція неодноразово викладена у постановах Верховного Суду від 2В.10.2018р. по справі №822/1817/18 (http://revestr.c0urt.R0v.ua/Review/77361Q51) та від 04.12.2018р. по справі №821/1173/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/78326524).

Головною рисою актів індивідуальної дії є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства. Натомість, оскаржуване рішення фіскального органу не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості та породжує їх неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", практика ЄСП/І є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

Так, Європейський суд з прав людини в своїй практиці підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява № 33202/36, п. 120, ECHR 2000-1, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004- XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 08.04.2008 p., і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15.09.2009 p.). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 p., і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 р.) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 урядам держав - членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.

Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є: право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом; виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, дії комісії регіонального рівня по прийняттю рішення, в якому не наведені мотиви його ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

Такий підхід узгоджується з практикою ЄСП/1. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Тому суд вважає, що оскаржуване рішення комісії регіонального рівня не відповідає критеріям обґрунтованості та вмотивованості, оскільки відповідачем в рішенні не зазначено, які саме документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, не було надано позивачем.

Таким чином оскаржуване рішення комісії є необґрунтованим та суперечить чинному законодавству України, відтак має бути скасованим.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині зобов`язання другого відповідача зареєструвати податкові накладні, подані позивачем та розсуджуючи щодо законності та ефективності такого заявленого способу захисту, суд виходить з наступного.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право. При цьому, дискреційними є повноваження відповідача - суб`єкта владних повноважень, обирати у конкретній ситуації між альтернативними, кожна з яких є правомірною.

За приписами ч. 3 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування індивідуального акту суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Дана норма передбачає зобов`язання відповідача вчинити всі необхідні дії для прийняття законного індивідуального регуляторного акта, однак не передбачає повноваження суду до вирішення питання про прийняття регуляторного акта визначеного змісту. Заявлена позивачем позовна вимога про зобов`язання відповідача-2 зареєструвати податкові накладні в обхід порядку формальної перевірки відповідачем-1 документів для такої реєстрації та повноважень відповідача-1 щодо прийняття рішення про реєстрацію є порушенням дискреційних повноважень відповідача-1 щодо подання відповідачу висновку щодо реєстрації податкових накладних.

Відповідно до п.5 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2010 №1246, - податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до ЄРПН у разі дотримання вимог, установлених п. 192.1 ст. 192, пп. 200.1.3, 200 прим. 1.9 ст. 2001 та пп. 201.1, 201.10 і 201.16 ст. 201 ПКУ, а також з урахуванням Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній/ розрахунку коригування.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі або про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно п. 21 Порядку зупинення реєстрації ГІН/РК підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Предметом позову в дані справі не охоплено інші дії відповідача-1 щодо перевірки дотримання позивачем всіх умов для реєстрації поданих податкових накладних. Тому суд, з огляду на вимоги ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, не досліджує правомірність та достатність такої перевірки для реєстрації зазначених податкових накладних.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем спосіб захисту зобов`язання відповідача-2 зареєструвати датою подання податкові накладні, суперечить порядку реєстрації, визначеному законодавством та втручається у дискреційні повноваження відповідача-2, а тому не може бути застосований судом.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачі не можуть вчиняти дії та приймати рішення, які за своїм змістом та обґрунтуванням аналогічні рішенням та діям, які визнані цим рішенням протиправними.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при подачі позовної заяви було надано документ про сплату судового збору у сумі 4 540,00 грн, тому судовий збір в частині задоволених позовних вимог у сумі 2 270,00 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі ГУ ДПС в Київській області від 06.10.2020р. №2010201/41208806 про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відмову в реєстрації податкової накладної від 20.08.2020р. №2, складеної ТОВ «НАЦІОНАЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЗЕМЛЕРОБСТВА».

Стягнути на користь ТОВ «НАЦІОНАЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЗЕМЛЕРОБСТВА» () сплачений судовий збір в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Київській області ().

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.