Справа № 500/3325/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог

Справа № 500/3325/21

04 серпня 2021 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Островську Олесю Нектаріївну звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (ГУ ПФУ), в якому просить:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії ОСОБА_1 та невиплаті їй підвищення пенсії як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій, у розмірі, передбаченому статтею 47, пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII), із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком,

зобов`язати ГУ ПФУ здійснити ОСОБА_1 перерахунок підвищення пенсії в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком, згідно зі статтею 47, пунктом «г» статті 77 Закону №1788-XII, із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 05.05.2018;

визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови у проведенні перерахунку стажу роботи ОСОБА_1 як особі, що необгрунтовано зазнала політичних репресій (заслання), у відповідності до статті 58 Закону №1788-XII,

зобов`язати здійснити перерахунок стажу роботи згідно статті 58 Закону №1788-XII з 05.05.2018 як пільгу по обчисленню стажу роботи до розрахунку пенсії у потрійному розмірі за час відбування покарання у засланні з 18.08.1950 по 07.03.1960 на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного режиму 1917- 1991 років» №2325-VIII від 13.03.2018 (далі - Закон №2325-VIII).

В обґрунтування позову зазначає, що отримує пенсію за віком та підвищення до пенсії, як особа, яка зазнала політичних репресій та була реабілітована, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» (далі - Постанова №654). Відповідно до довідки, виданої Управлінням внутрішніх справ України в Тернопільській області від 30.10.2003 ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) була виселена на спецпоселення в Красноярський край, звільнена у 1960 році. Отже, позивач вважає, що на неї розповсюджується дія Закону №2325-VII і вона як особа, що необґрунтовано зазнала політичних репресій, повинна отримувати підвищення до пенсії передбачене пунктом «г» статті 77 Закону №1788-XII у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, а її стаж має обраховуватися у потрійному розмірі. У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ з вимогою про здійснення перерахунку пенсії та стажу, однак отримала відмову. При цьому датою проведення відповідних перерахунків зазначає 05.05.2018, коли набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» № 2325-VIII від 13.03.2018, яким розширено коло осіб, на яких поширюється дія цього Закону. З наведених підстав позивач звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 25.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив. Зазначає, що в матеріалах пенсійної справи містяться дані про те, що позивач зазнала політичних репресій як член сім`ї, яку було примусово переселено. Відповідно до Постанови №654 ОСОБА_1 проводилася виплата підвищення як члену сім`ї репресованих, яких було примусово переселено, в сумі 43,52 грн. Пунктом «г» статті 77 Закону №1788-XII визначено, що призначені пенсії громадянам, які зазнали політичних репресій підвищуються - на 50 відсотків, а членам сімей репресованих осіб, яких було примусово переселено, підвищуються - на 25 відсотків мінімальної пенсії за віком. Позивач належить до категорії осіб тих, що зазнали політичних репресій, як член сім`ї, яку було примусово переселено.

Вважає, що стаття 58 Закону №1788-XII не поширюється на громадян, які перебували на спецпоселенні, тому стаж ОСОБА_1 обчислено в одинарному розмірі.

Також відповідач зауважує на пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом про перерахунок підвищення до пенсії, про розмір якого позивач була обізнана, оскільки пенсія є періодичним платежем.

Ухвалою суду від 26.07.2021 позовну заяву на підставі частини тринадцятої статті 171 КАС України було залишено без руху встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі надіслана представнику позивачу за допомогою електронних засобів зв`язку на адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку представник позивача вказала у позовній заяві та заявці на отримання процесуальних документів в електронному вигляду (а.с.21).

Ухвалу про залишення позовної заяви без руху доставлено до електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 26.07.2021, що стверджується довідкою про доставку електронного листа одержувачу ОСОБА_4 .

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Пунктом 1 частини 1 статті 241 КАС України до судових рішень віднесено ухвали.

Отже, представник позивача отримала копію ухвали про залишення позовної заяви 26.07.2021, до матеріалів справи долучено довідку про доставку електронного листа.

Строк для усунення недоліків позовної заяви закінчився 02.08.2021 (з огляду на те, що останній день строку припав на неробочий, вихідній день).

Станом на 04.08.2021 на адресу суду не надходило будь-яких документів на усунення недоліків позовної заяви, як і не надходило клопотання від позивача про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов в частині позовних вимог слід залишити без розгляду з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) та підвищення до пенсії у розмірі 43,52 грн як член сім`ї реабілітованої особи на підставі Постанови №654, що вбачається з копії посвідчень серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 (а.с.9-10), рішення про перерахунок пенсії від 12.11.2020 (а.с.16) та відзиву на позовну заяву.

Відповідно до довідки №6/200-р, виданої Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області 30.10.2003, ОСОБА_1 , 1948 року народження, з матір`ю ОСОБА_6 на підставі наказу МДБ СРСР від 20.10.1948 як член куркульської сім`ї, 18.08.1950 була виселена з села Іванчани Збаразького району Тернопільської області на спецпоселення в Красноярський край. Виселення затверджено Особливою Нарадою при МДБ СРСР від 02.09.1950, протокол №3. Зняті з обліку спецпоселенців 07.03.1960 на підставі Указу ПВР СРСР від 07.01.1960. На підставі статті 3 Закону України від 17.04.1991 «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» вищезазначені особи реабілітовані (а.с.17).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 05.04.1969, після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 присвоєно прізвище чоловіка - ОСОБА_1 (а.с.20).

Управлінням праці та соціального захисту населення Тернопільської міської ради 07.09.2006 видано ОСОБА_1 посвідчення серії НОМЕР_1 , відповідно до якого позивач має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (а.с.9).

27.01.2021 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ із заявою щодо проведення з 05.05.2018 перерахунку пенсії відповідно до статті 47 та пункту «г» статті 77 Закону №1788-XII та перерахунку стажу відповідно до статті 58 цього ж Закону (а.с.19).

Листом №463-376/Ч-02/8-1900/21 від 08.02.2021 ГУ ПФУ повідомлено позивачу, що виплата надбавок та підвищень до пенсії здійснюється відповідно до Постанови № 654, якою установлено, що з 01.09.2008 репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,40 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено - 43,52 гривні. В матеріалах пенсійної справи містяться дані про те, що заявниця зазнала політичних репресій як член сім`ї, яку було примусово переселено. Виплата підвищення членам сімей репресованих, яких було примусово переселено, у тому числі ОСОБА_1 , проводиться відповідно до вимог чинного законодавства в сумі 43,52 грн.

Щодо обчислення стажу роботи в потрійному розмірі відповідно до статті 58 Закону №1788-XII, то відповідач у листі від 08.02.2021 повідомив, що додані до звернення документи не підтверджують, що ОСОБА_1 була репресована, тому для зарахування до стажу роботи у потрійному розмірі періоду перебування на спецпоселенні підстав немає (а.с.18).

Не погодившись із діями відповідача щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії та у проведенні перерахунку стажу роботи у потрійному розмірі за час перебування у засланні позивач звернулася до суду із цим позовом, при цьому просить зобов`язати ГУ ПФУ здійснити їй відповідний перерахунок підвищення пенсії в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком, згідно зі статтею 47, пунктом «г» статті 77 Закону №1788-XII, із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 05.05.2018.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19).

Суд наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

При вирішенні спору суд відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Суд встановив, що позивач звернулася з цим позовом 11.06.2021, що підтверджується реєстрацією позовної заяви у суді, яку подано власноручно (а.с.1).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позивач пропустила строк звернення до суду з цим позовом у частині позовних вимог про зобов`язання провести перерахунок підвищення до пенсії у розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком, згідно зі статтею 47, пунктом «г» статті 77 Закону №1788-XII, із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком, за період з 05.05.2018 по 10.12.2020.

Отримання позивачем листа ГУ ПФУ №463-376/Ч-02/8-1900/21 від 08.02.2021 у відповідь на її заяву не змінює момент, з якого позивач повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почала вчиняти більш ніж через 3 років після отримання пенсії за травень 2018 року.

Будь-яких причин, які можна визнати поважними та об`єктивними причинами пропуску строку звернення до суду з цими позовними вимогами, враховуючи висновки Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, викладені у постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19, позивачем (її представником) не наведено, відповідної заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, у строк, встановлений судом, не подано, а за матеріалами справи не встановлено.

Судом зауважує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами; чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена її власною пасивною поведінкою. До того ж, за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений частиною другою статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання провести перерахунок підвищення до пенсії у розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком, згідно зі статтею 47, пунктом «г» статті 77 Закону №1788-XII, із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком, за період з 05.05.2018 по 10.12.2020, тобто за період, що передує шестимісячному строку звернення до суду з цим позовом, належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку звернення до суду із зазначеними позовними вимогами позивач не надала, тому застосовуючи зазначені вище правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, до обставин цієї справи, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду у зазначеній частині позовних вимог на підставі частини третьої статті 123, пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.

До аналогічного висновку в цій же категорії спорів дійшов Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 21.04.2021 у справі № 380/12593/20, пров. № А/857/5308/21.

Керуючись частиною третьою статті 123, пунктом 8 частини першої статті 240, частиною п`ятою статті 242, статтею 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про зобов`язання провести перерахунок підвищення до пенсії у розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком, згідно зі статтею 47, пунктом «г» статті 77 Закону №1788-XII, із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком, за період з 05.05.2018 по 10.12.2020 залишити без розгляду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 04 серпня 2021 року.

Суддя Чепенюк О.В.