Справа № 380/2236/20
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Кузан Р.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/2236/20 пров. № А/857/6965/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря судового засідання: Волошин М.М.,

апелянта: ОСОБА_1

представника апелянта: Пилипа І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року у справі № 380/2236/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність в частині не проведення перерахунку пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016р.;

- зобов`язати провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015р., ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015р. «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки №91-18345 від 21.03.2018р. «Про розмір грошового забезпечення», що враховується під час перерахунку пенсії для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх сил, чинними за січень 2016р., яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Львівській області у розмірі 90% від повідних сум грошового забезпечення, починаючи з 1 січня 2016 року без обмеження граничного розміру.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.02.2021р. позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії за вислугу років у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення в період з 01.01.2016р. - 06.05.2018р.;

Крім того, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015р., ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015р. «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» у розмірі 90% від відповідних сум грошового забезпечення з 1 січня 2016 року по 06 травня 2018 року з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 25.03.2021р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, змінити п.4 резолютивної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.02.2021р. в частині «В задоволенні решти позовних вимог відмовити та викласти в наступній редакції»:

-визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині не проведення перерахунку пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення з 01.03.2021р.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015р., ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015р. «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки №91-18345 від 21.03.2018р. «Про розмір грошового забезпечення», що враховується під час перерахунку пенсії для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх сил, чинними за січень 2016р., яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Львівській області у розмірі 90% від повідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.03.2021р. з врахуванням раніше виплачених сум.

25.03.2021р. апелянт ОСОБА_1 подав уточнення до апеляційної скарги, в яких просив апеляційний суд, скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.02.2021р. та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та представник апелянта Пилип І.Д. підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 30.06.2005р. перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримував пенсію за вислугою років, з 01.01.2016р.-06.05.2018р. отримував пенсію за вислугу років, з 07.05.2018р-29.02.2020р. отримував пенсію по інвалідності та з 01.03.2020р. пенсію за вислугу років.

В п.1 ч.1 ст.308 КАС України видно, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, предметом апеляційного розгляду є перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що позивач не заявляв в суді першої інстанції вимоги про проведення перерахунку пенсії з 01.03.2021р., а тому дані вимоги в порядку п.5 ч.1 ст. 308 КАС України не можуть розглядатись в апеляційному суді. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

При цьому, ОСОБА_1 не звертався з вказаними вимогами до пенсійного органу.

Звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою та обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт не конкретизує, які саме негативні наслідки він зазнав та яким чином порушуються, зокрема, його права діями пенсійного органу з 01.03.2021р..

Первинно позивач звертався з заявою про перерахунок пенсії до суб`єкта владних повноважень 10.03.2020р., з позовом до суду звернувся 17.03.2020р., а судове рішення в даній справі прийняте 12.02.2021р.

З врахуванням вимог ст.2 КАС України обов`язковою умовою надання правового захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду, тобто негативні для особи наслідки у вигляді невизнання, обмеження або перешкоджання у реалізації її реальних прав, свобод або інтересів, які настають внаслідок протиправних дій або рішень суб`єктів владних повноважень.

Адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача. При цьому, відсутність порушення суб`єктивних прав особи, навіть у разі, коли рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень містять ознаки протиправності, унеможливлює досягнення завдань адміністративного судочинства.

ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

У постанові Верховного Суду України від 23.05.2017р. у справі № 800/541/16 суд вказав, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване ст.55 Конституції України право та з врахуванням ст.2, ст.5 КАС України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведенні положення не передбачають скаржитись щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки дані вимоги в порядку п.5 ч.1 ст. 308 КАС України не можуть розглядатись в апеляційному суді, оскільки є передчасними та не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, уточнення до апеляційного скарги на рішення суду першої інстанції колегія суддів не приймає до уваги, оскільки діючий КАС України не передбачає випадків направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п.29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційних скарг зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року у справі № 380/2236/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 19.07.2021.