Справа № 620/2618/21
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2618/21 Головуючий у І інстанції - Тихоненко О.М.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Відповідача щодо відмови Позивачу у здійсненні перерахунку та виплаті щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно із довідкою № 06-23/316/20 від 24.02.2020;

- зобов`язати Відповідача здійснити Позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 62% від грошового утриманні судді, який працює на відповідній посаді згідно із довідкою № 06-23/316/20 від 24.02.2020 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що полягають у відмові у перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі відповідної довідки від 24.02.2020 № 06-23/316/20, є протиправними та порушують принцип законності і верховенства права.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно із довідкою № 06-23/316/20 від 24.02.2020.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 62% від грошового утриманні судді, який працює на відповідній посаді згідно із довідкою № 06-23/316/20 від 24.02.2020 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що положеннями частини третьої статті 142 Закону № 1402, які є чинними на момент здійснення перерахунку та на даний час, і неконституційними не визнані, передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. За матеріалами пенсійної справи період роботи Позивача на посаді судді складає 21 рік 04 місяці 12 днів, що є недостатнім для відсоткового збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Отже, у Відповідача відсутні законні підстави для нарахування Позивачу щомісячного довічного грошового утримання з розрахунку 62% суддівської винагороди.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 27.11.2019 Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 1402-VІІI.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року, набрало законної сили 12.11.2020, у справі № 620/3843/20 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплаті щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою № 06-23/316/20 від 24.02.2020.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до довідки Господарського суду Чернігівської області № 06-23/316/20 від 24.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Листом від 23.11.2020 № 2500-0426-8/45671 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило Позивача про виконання рішення суду від 13.10.2020 та визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання, сума якого після перерахунку становить 61319 грн 54 коп.

Як вбачається з протоколу призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 20.11.2020, розрахунок належної Позивачу до виплати суми здійснено Відповідачем із розміру 52% суми суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (а.с.28-29).

Вважаючи такий перерахунок Відповідача протиправним, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки неправомірні дії Відповідача порушують гарантовані права Позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у встановленому законом розмірі, тому відновлення порушених прав Позивача може відбутися лише шляхом визнання протиправними вищезазначених неправомірних дій Відповідача та зобов`язання його здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням загального стажу роботи Позивача на посаді судді понад 26 років, який встановлений Вищою радою правосуддя у рішенні від 26 листопада 2019 року № 3139/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Чернігівської області у відставку», а також вказаний у Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Так, відповідно до частини 1 статті 116 Закону №1402-VIII стаж роботи на посаді судді визначається згідно зі статтею 137 цього ж Закону.

Згідно з приписами частини 1 статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбитражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим, частиною другою статті 137 Закону №1402-VIII у редакції, яка діє з 05.08.2018, визначено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

При цьому, абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» встановлюється, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесені зміни до статті 137 Закону України №1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема у постановах від 30.05.2019 у справі № 9901/808/18 та від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18 висловлював правовий висновок, відповідно до якого частину другу статті 137 Закону №1402-VIII потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 (в редакції, чинній на час призначення Позивача на посаду судді - 29.06.1998) право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Проте, на дату призначення Позивача на посаду судді арбітражного суду діяв спеціальний Закон України «Про арбітражний суд», в силу статті 22 якого право на зайняття посади судді арбітражного суду Автономної Республіки Крим, арбітражних судів областей, міст Києва та Севастополя має громадянин України, який досяг на день призначення 25 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю не менше п`яти років.

Вищою радою правосуддя в рішенні від 26.11.2019 № 3139/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Чернігівської області у відставку» прийнято до уваги в сукупності п`ять років стажу у сфері права на посадах начальника юридичного відділу Акціонерного товариства «Сівер компанія» та юрисконсульта Чернігівської філії Акціонерного товариства «Укрінбанк».

У зв`язку з цим, стаж роботи Позивача на посаді судді, як зазначено у вказаному рішенні Вищої ради правосуддя, становить 26 років 4 місяця 09 днів.

Крім того, в розділі III Порядку призначення довічного утримання судді, передбачено, що до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додається, зокрема, Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Форма вказаного Розрахунку стажу судді наведена у додатку № 4 до цього Порядку, та із його змісту вбачається, що розрахунок складається уповноваженою особою суду та підписується головою суду і особою, яка склала цей розрахунок.

Позивач разом із заявою про призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці подавала Відповідачу Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складений Господарським судом Чернігівської області, згідно з яким стаж роботи Позивача на посаді судді становить 26 років 04 місяця та 09 днів.

Таким чином, оскільки стаж роботи Позивача на посаді судді, який обчислений на підставі статей 116, 137 та пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402-VIII з урахуванням положень Закону України «Про арбітражний суд» (чинного на момент призначення Позивача на посаду судді), становить понад 26 років, Відповідач мав здійснити перерахунок Позивачу щомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці із застосуванням відсоткового розміру суддівської винагороди - 62%.

Отже, Відповідачем неправомірно визначено зменшене відсоткове значення розміру суддівської винагороди, внаслідок чого перерахунок Позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відбувся у розмірі, меншому, ніж визначено Вищою радою правосуддя.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3- рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності судців є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Також Конституційний Суд України у Рішенні від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Відповідачем при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправно не враховано до стажу роботи на посаді судді додаткові п`ять років роботи в галузі права, про які зазначено у рішенні Вищої ради правосуддя від 26.11.2019, що, вплинуло на неправомірне визначення відсоткового значення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 52% суддівської винагороди замість належних 62% (50% - за роботу на посаді судді 20 років + 12% за 6 років роботи понад 20 років, по 2% за кожний рік), з чим також погоджується і колегія суддів.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко