Справа № 200/2200/21-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року справа №200/2200/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року у справі № 200/2200/21-а (головуючий суддя І інстанції - Дмитрієв В.С.), складене в повному обсязі 06 квітня 2021 року в м. Слов`янськ Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії за вислугу років, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про:

- визнання неправомірним (протиправним) рішення (протокол розрахунку пенсії) № 00 від 24 лютого 2021 року Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області () в частині незаконного, обчисленні (обрахунку) та виплати громадянину ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНН НОМЕР_1 розміру пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, починаючи з 02.09.2019 та виходячи з розміру 60 відсотків від суми моєї місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, обчислені для пенсії відповідно до положень ч. 2, 3 та 4 ст. 86 цього Закону.

- зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області () здійснити належне обчислення та нарахування розміру пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНН НОМЕР_1 відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, починаючи з 02.09.2019 та виходячи з розміру 60 відсотків від суми моєї місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, обчислені для пенсії відповідно до положень ч. 2, 3 та 4 ст. 86 цього Закону.

- зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області () здійснити обчислення та нарахування розміру пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНН НОМЕР_1 відповідно до середньомісячного заробітку виходячи з розміру 60 відсотків від суми моєї місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, обчислені для пенсії відповідно до положень ч. 2, 3 та 4 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (а.с. 1-8)

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення (протокол) Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області №00 від 24 лютого 2021 року. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорськ Донецької області обчислити, нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 02 вересня 2019 року виходячи з розміру 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці відповідно до положень ч. 2, 3 та 4 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум (а.с. 77-80).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області подало апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначив, що оскільки у довідці від 2 вересня 2019 року №14-171 вих. 19 була відсутня інформація про чинну заробітну плату, тому Управління зроблено запит до Військової прокуратури об`єднаних сил. Після отримання довідки №14-49 вих.21 від 09 лютого 2021 року відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2021 року, виходячи з розміру 60 відсотків від суми його чинної заробітної плати без обмеження її максимальним розміром (а.с. 83-85).

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач ОСОБА_1 , громадянин України, паспорт IDкарта НОМЕР_5 виданий органом 1443 від 05.07.2019 року, РНОКПП: НОМЕР_1 , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_3 та особою з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_4 . Позивач знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.06.2020 у справі №200/2062/20-а позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області в частині відмови у нарахуванні, обчисленні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно з ч. 2 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VІІ, починаючи з 02.09.2019 без застосування обмежень передбачених абзацом 4 ч. 15 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VІІ.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з ч. 2 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VІІ, без застосування обмежень передбачених абзацом 4 ч. 15 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VІІ з 02.09.2019, ураховуючи виплачені суми. Рішення набрало законної сили 21.08.2020.

На виконання рішення суду у справі №200/2062/20-а відповідачем прийняте рішення (протокол) про перерахунок пенсії від 02.02.2021 за №00. Згідно з ним розмір пенсії склав 45668,99 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач вважає правильним та обґрунтованим розмір його пенсії.

Листом від 02.02.2021 №0531-04-8/2533 відповідач звернувся до прокуратури об`єднаних сил з проханням надати довідку про чинну заробітну плату позивача за посадою станом на 01.08.2019.

У відповідь Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил надала довідку від 09.02.2021 №14-49 вих-21, згідно якої заробітна плата позивача станом на 01.08.2019 склала 13 845,00 грн., у тому числі оклад - 7750,00 грн., військове звання 1480,00 грн., вислуга років 4615,00 грн. Довідково у цій довідці зазначена чинна заробітна плата за посадою начальника управління військової прокуратури об`єднаних сил у розмірі 46 492,83 грн.

Крім того, згідно з довідкою Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил від 09.02.2021 №14-49 вих-21 про складові заробітної плати позивача станом на 01.08.2019 посадовий оклад складав 7 750,00 грн., військове звання 1480,00 грн., вислуга років 4645,00 грн., усього - 13 845,00 грн. Довідково у цій довідці зазначена чинна заробітна плата за посадою начальника управління військової прокуратури об`єднаних сил у розмірі 54 463,03 грн.

Таким чином, матеріали справи містять дві редакції довідки про складові заробітної плати позивача від 09.02.2021 №14-49 вих-21, які відрізняються розміром чинної заробітної плати за посадою начальника управління військової прокуратури об`єднаних сил - 46 492,83 грн. та 54 463,03 грн.

Встановлені відповідачем помилки у наведених вище довідках не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку зі змінами, яких зазнав розмір пенсії позивача після виконання рішення суду відповідачем.

Так, судом встановлено, що відповідачем після надходження вказаних вище довідок було прийняте рішення (протокол про перерахунок пенсії) від 24 лютого 2021 року №00, яким зменшено основний розмір пенсії позивача до 32 677,80 грн.

Не погодившись з наведеним у ньому розрахунком розміру пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

При прийнятті рішення суд першої інстанції зазначив, що управління діяло протиправно, перераховуючи позивачу пенсію у бік зменшення її розміру.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.

14 жовтня 2014 року прийнятий Закон України "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1697).

Пунктом 20 статті 86 цього Закону (у редакції Закону № 76-VIII від 28 грудня 2014 року) було визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

13 грудня 2019 року Конституційний Суд України ухвалив рішення №7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19) щодо відповідності Конституції України (конституційності) вказаного положення Закону № 1697.

Цим рішенням Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), вказане положення ч. 20 ст. 86 Закону України №1697, а також визначив, що воно втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019:

частина двадцята статті 86 Закону № 1697 не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення;

частина двадцята статті 86 Закону № 1697 підлягає застосуванню в первинній редакції.

З урахуванням цього, з 13 грудня 2019 року перерахунок пенсії працівників прокуратури повинний був здійснюватися за наступними правилами:

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Розмір пенсії, відповідно до вимог ч. 2 ст. 86 Закону № 1697 повинен дорівнювати 60 відсоткам від суми місячної (чинної) заробітної плати працівника прокуратури, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з частиною 3 статті 86 Закону № 1697 розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до частини 4 статті 86 Закону № 1697 середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.

З наведеного слідує, що розмір пенсії залежить від суми місячної (чинної) заробітної плати працівника прокуратури, до якої, крім посадових окладів, надбавок за вислугу років включаються всі види оплати праці.

Частиною 2 статті 81 Закону № 1697 встановлено, що заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Таким чином законом прямо не визначений перелік виплат, які підлягають включенню до складу заробітної плати працівника прокуратури, який використовується при обчисленні розміру пенсії. Таке можливо тлумачити як дозвіл на включення до заробітної плати будь-яких виплат, передбачених законодавством.

Визначальною у даному випадку є сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з сум, які враховуються при визначенні бази для обчислення пенсії працівника прокуратури. На це вказує ч. 2 ст.86 Закону № 1697, якою передбачено, що до виплат, які включаються в заробіток для обчислення пенсії, включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Застосування положень цієї норми під час перерахунку пенсії прямо передбачено частиною 20 статті 86 Закону №1697.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги відповідача про застосування при обчисленні пенсії позивача виключно чинної заробітної плати за посадою, без врахування усіх складових заробітної плати позивача за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією. Ці складові залежать від особи їх одержувача та часу виплати, є індивідуальними.

При перерахунку пенсії позивача за спірним рішенням (протоколом) відповідачем не враховані приписи ч. 2, 3 та 4 ст. 86 Закону №1697, у зв`язку з чим воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, що відповідач діяв виключно у відповідності з рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.06.2020 у справі №200/2062/20-а, яким його зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивача в розмірі, обчисленому відповідно та на підставі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з розміру 60 відсотків від суми його місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її максимальним розміром та виплатити донараховані суми.

При ухваленні рішення судом в межах позовних вимог сформульована резолютивна частина, яка відповідає змісту ст. 86 Закону №1697 та є зрозумілою.

При визначенні способу захисту, виходив зі спірних аспектів порушеного права та не мав можливості заздалегідь спрогнозувати інші порушення, які може вчинити відповідач щодо такого права.

Тобто рішення суду не є абсолютним та формулюється виходячи зі спірних обставин. Якщо розмір заробітної плати позивача не був спірним у справі №200/2062/20-а, суд не зазначав повного механізму його визначення при встановленні обов`язку відповідача.

Подальші зміни у використанні інформації, що зазначена у довідці про складові заробітної плати при перерахунку пенсії позивача не мають достатнього правового та фактичного обґрунтування.

При цьому, наявні розбіжності у наданих Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил довідках не спричинили надмірного нарахування пенсії позивачеві, а тому її розмір не повинний зменшуватися за результатами проведеного перерахунку.

Всупереч цьому відповідачем спірне прийняте рішення (протокол), яким зменшено основний розмір пенсії позивача. Підстава для проведення такого перерахунку у рішенні не зазначена, що тягне за собою його скасування як незаконне.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо необхідності обчислення, нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з 02 вересня 2019 року виходячи з розміру 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці відповідно до положень ч. 2, 3 та 4 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява № 49429/99).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року у справі № 200/2200/21-а- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2021 року.

Судді А.В. Гайдар

Т.Г. Гаврищук

І.Д. Компанієць