Справа № 160/8721/21
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2021 року Справа № 160/8721/21
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі -відповідач, Головне управління, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якій просить:
- визнати дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні стажу в період роботи з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року та перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії протиправними;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період роботи з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
07 липня 2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю та безпідставністю. В обґрунтування заперечень на позов відповідач вказує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні з 03 лютого 2019 року згідно заяви про призначення пенсії за віком від 07 лютого 2019 року та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує, що 02 жовтня 2020 року позивач звернувся до Головного управління з заявою про перерахунок пенсії за віком з урахуванням норм Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», на що листом від 30 березня 2021 року №9890-5092/П-01/8-0400/21 Головним управлінням надано інформацію щодо загального та пільгового стажу роботи позивача. Так, згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 має 13 років 3 місяці 20 днів пільгового (підземного) стажу, розрахованого по 31 грудня 2018 року, що недостатньо для призначення пенсії згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (15 років). До пільгового стажу позивача не було зараховано період роботи на шахті «Дніпровська» ДП «Павлоградвугілля» з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року, проте цей стаж зараховано до загального страхового стажу позивача. Вказує, що Головне управління не має законних підстав зарахувати до пільгового стажу позивача вказаний період його роботи на шахті «Дніпровська» ВАТ «Павлоградвугілля», в проміжок часу коли на підприємстві виникла перерва в проведені атестації робочих місць.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також позивачу з 13 жовтня 2020 року встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується випискою з акту медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААВ № 129134.
03 лютого 2019 року позивачу була призначена пенсія за віком, на підставі заяви позивача від 07 лютого 2019 року та з урахуванням досягнення ним 50-річного віку, виходячи із загального стажу 43 роки 1 місяць 17 днів, в тому числі пільговий стаж по Списку № 1 - 13 років 3 місяці 20 днів.
11 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відділу обслуговування громадян № 25 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії, яку прийнято до розгляду разом із підтверджуючими документами і зареєстровано за № 199, що підтверджується відповідною розпискою-повідомленням.
16 лютого 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання пояснень щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року, яка була розглянута відділом застосування пенсійного законодавства управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із наданням відповіді у листі від 30 березня 2021 року №9890-5092/П-01/8-0400/21. Так, заявнику роз`яснено, що його пенсія обчислена відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства України. Згідно довідки виданої ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління Дніпровське» від 07 лютого 2019 року № 58 ОСОБА_1 працює з 25 жовтня 2004 року учнем горноробочого підземного, горноробочим підземним з повним робочим днем в шахті по Списку № 1. Атестація робочих місць за умовами праці на цьому підприємстві проведена згідно наказів: № 120-к від 22 лютого 1995 року, № 108 від 21 лютого 2000 року, розпоряджень № 7 від 03 січня 2006 року, № 10 від 04 січня 2011 року, № 155 від 10 січня 2013 року, № 4883 від 15 грудня 2015 року. Тому до пільгового стажу роботи за Списком № 1 не зараховано періоди роботи з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року, з 03 січня 2011 року по 03 січня 2011 року. Також до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди відпусток без збереження заробітної плати з 21 березня 2007 року по 21 березня 2007 року, з 08 січня 2009 року по 09 січня 2009 року, з 20 серпня 2009 року по 23 серпня 2009 року, з 11 січня 2010 року по 12 січня 2010 року.
Додатково відповідач роз`яснив позивачеві щодо його права на оскарження рішення органів Пенсійного фонду України відповідно до законодавства про звернення громадян, а також у судовому порядку.
Отже, фактично відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії.
Вважаючи протиправною відмову пенсійного органу у зарахуванні до його пільгового стажу вказаного періоду роботи, а також у перерахунку призначеної пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Згідно зістатті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спірні відносини врегульовані Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) та Законом України від 02 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI).
Пунктом першим частини першої статті 8 Закону № 1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до статті 1 Закону № 345-VI, його дія поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
За приписами статті 8 Закону № 345-VI, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно достатті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Такі ж самі умови для виплати у зазначеному розмірі пенсії працівникам, зайнятим повний робочий день під землею, встановлені абзацом третім частини першої статті 28 Закону № 1058-IV.
У постановах від 06 березня 2019 року у справі № 345/4570/16-а та від 11 липня 2019 року у справі № 345/3954/16-а Верховний Суд дійшов правового висновку, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» необхідно розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.
Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 392/17/17.
Слід зазначити, що статтею 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці» передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію. При цьому розмір пенсії обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і під час такого обчислення враховуються відповідні доплати і підвищення, передбачені цим Законом.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 345/763/17.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»).
Відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року (далі - Порядок № 22-1), до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка (відомості про роботу); диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи.
Згідно з підпунктом 3 пункту 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку № 22-1.
Відповідно до статті 39 Кодексу законів про працю України та згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктами 2.2 - 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Таким чином, нормою вказаного Порядку № 637 (пункт 1) чітко визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Предметом спору є період трудової діяльності ОСОБА_1 у філії ВАТ «Павлоградвугілля» шахті «Дніпровська» з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року, який зарахований відповідачем до загального страхового стажу позивача, проте не враховується як такий, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Згідно записів в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 та пільгової довідки ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» № 58 від 17 лютого 2019 року, ОСОБА_1 з 25 жовтня 2004 року по 03 січня 2020 року працював у виробничому структурному підрозділі шахті «Дніпровська» ВАТ «Павлоградвугілля» на посадах підземного учня гірничого робочого з повним робочим днем у шахті, підземного гірничого робочого 3 розряду з повним робочим днем у шахті, гірничого підземного 3 розряду дільниці ремонтно-відновлювальних робіт з повним робочим днем у шахті.
Надаючи оцінку правомірності відмови ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в перерахунку раніше призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, суд виходить з тих аргументів, які пенсійний орган навів у листі від 30 березня 2021 року №9890-5092/П-01/8-0400/21.
Так, відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком № 1 не зарахований, серед іншого, період його роботи з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року, оскільки за даний період відсутні підтвердження проведення атестації робочих місць за посадою позивача.
Відмовляючи позивачу в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року, пенсійний орган керувався тим, що атестація робочого місця позивача у вказані період не проводилася. Тобто спірним періодом є проміжки часу, коли на підприємстві не була проведена атестація.
Пунктом 2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) визначено, що працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абз. 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацем першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Відповідно до статті 100 Закону № 1788-ХІІ особам, які працювали до введення в дію цього Закону особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, та мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.
Згідно пунктів 3, 8 і 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які були чинні на період роботи особи.
У вищевказаний спірний період роботи позивача діял Список № 1 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36.
Отже, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
З аналізу вищенаведеного можливо зробити висновок, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1 та/або Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Суд дослідив, що позивач працював на шахті «Дніпровська» ВАТ «Павлоградвугілля» (в подальшому - ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») та виконував у гірничому виробництві гірські та інші види робіт з метою добичі вугілля підземним шляхом, із повним робочим днем у шахті, по професії «гірноробочий підземний», що передбачена Списком № 1 на виробництві «Гірничі роботи», розділом І, підрозділом 1, позиція 1.1а.
Згідно із розрахунком стажу позивача спірний період його роботи з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року зарахований до його загального страхового стажу.
Суд доходить висновку, що відповідач повинен був зарахувати вказаний період до пільгового стажу позивача за Списком № 1, що дає позивачу право на пільгове пенсійне забезпечення, з наступних підстав.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21 серпня 1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку № 383).
Пунктом 4.2 Порядку № 383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.
При цьому, суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
З матеріалів наданої відповідачем копії пенсійної справи позивача та з листа відповідача від 30 березня 2021 року №9890-5092/П-01/8-0400/21 вбачається проведення атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення на ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» згідно наказів: № 120-к від 22 лютого 1995 року, № 108 від 21 лютого 2000 року, розпоряджень № 7 від 03 січня 2006 року, № 10 від 04 січня 2011 року, № 155 від 10 січня 2013 року, № 4883 від 15 грудня 2015 року.
Відповідно до пункту 5 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, атестація проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на п`ять років, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Крім того, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не перерви між первинною атестацією робочого місця та повторним проведенням атестації робочого місця, оскільки визначальним є те, що у випадку, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених Порядком проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Таким чином, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Таким чином, враховуючи те, що до проведення чергової атестації в період з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року позивач працював за професією, пільговий характер роботи якої в подальшому підтвердився проведеною атестацією, та продовжив роботу за цією ж професією після проведення атестації, суд доходить висновку, що вказаний спірний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу та врахуванню для визначення розміру пенсії, оскільки, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Отже, не проведення атестації робочого місця позивача з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року, не може бути підставою для не зарахування відповідного періоду роботи до пільгового, оскільки відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі № 352/547/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі №348/1079/17, від 05 березня 2019 року по справі №679/774/16-а, згідно якої, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
За таких обставин, суд вважає безпідставним не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду його роботи з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року у філії ВАТ «Павлоградвугілля» шахті «Дніпровська» з причини відсутності відомостей про проведення чергової атестації його робочого місця.
У позовній заяві позивач просить суд визнати дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні стажу в період роботи з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року та перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії протиправними;
Оскільки спірний період зарахований відповідачем до загального трудового стажу позивача, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні періоду роботи з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року до пільгового стажу, та в перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії є протиправними.
При цьому позовна вимога ОСОБА_1 про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період роботи з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року задоволенню не підлягає, з огляду на те, що вищевказаний період зарахований відповідачем до загального трудового стажу позивача.
При вирішенні справи суд враховує положення ч.ч. 1, 2 статті 9 КАС України, зі змісту якої вбачається, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною другою статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частинами першою і другою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу період роботи з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року та перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії протиправними.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового трудового стажу період роботи з 21 лютого 2005 року по 02 січня 2006 року.
В іншій частині позовних вимог, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 04.08.2021 р.

Суддя О.М. Неклеса