Справа № 320/5906/19
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2021 року справа №320/5906/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Коздровської К.Д., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо оформлення та призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсії за вислугу років як працівнику освіти;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.08.2019 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із письмовою заявою з приводу призначення їй пенсії за вислугу років як працівнику освіти, надавши всі необхідні документи. Проте, листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.09.2019 №852/Б-01 позивачу було надано відповідь про відмову у призначенні пенсії.

ОСОБА_1 вважає відмову відповідача протиправною, з огляду на наявність у позивача на момент звернення спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років, як це визначено п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (із урахуванням висновків Конституційного Суду України в рішенні від 04.06.2019 року №2-р/2019). Не погодившись із отриманою відмовою у призначенні пенсії за вислугу років, позивач звернулась із даним позовом до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду, витребувано докази у справі, призначено підготовче судове засідання на 26.11.2019.

Відповідач позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 не приймалося за відсутності заяви позивача по формі, визначеній Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України №13-1 від 07.07.2014).

Натомість, відповідь Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.09.2019 №852/Б-01 на заяву ОСОБА_1 від 23.08.2019, на думку відповідача, мала роз`яснювальний характер, надавалася відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» та не є рішенням про відмову у призначенні пенсії.

Також у відзиві відповідач наголошує на змінах в законодавчих актах України в частині підвищення спеціального стажу, необхідного для виходу на пенсію, та встановлення раніше не передбаченого законодавством віку виходу на пенсію, в тому числі для працівників освіти. Доводи позивача про те, що рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частині підвищення спеціального стажу та віку виходу на пенсію визнано неконституційними, відповідач заперечує та не вважає за можливе застосувати, пояснюючи тим, що рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 не зазначає, які положення повинні застосовуватися замість тих, що визнані неконституційними, що, на думку відповідача, породжує юридичну невизначеність стосовно пенсійного забезпечення тих категорій громадян, умови пенсійного забезпечення яких були передбачені положеннями пункту «а» статті 54, статті 55 Закону «Про пенсійне забезпечення».

Протокольною ухвалою суду від 26.11.2019 підготовче судове засідання відкладено на 17.12.2019.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 строк проведення підготовчого провадження у справі продовжено, підготовче судове засідання відкладено на 04.02.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 провадження в адміністративній справі №320/5906/19 зупинено у зв`язку із необхідністю надання відповідачу часу для надання доказів у справі. Наступне підготовче судове засідання у справі призначено на 24.03.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.03.2020 поновлено провадження в адміністративній справі №320/5906/19, підготовче засідання призначено на 24.03.2020.

24.03.2020 представником позивача через канцелярію до суду подано заяву, з тексту якої вбачається, що позивач повторно у січні 2020 року звернулась із письмовою заявою встановленої форми до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з приводу призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років як працівнику освіти. До письмової заяви позивачка надала всі необхідні документи. Проте, відповідачем на заяву позивача надано відмову у вигляді відповіді без жодних реквізитів (дата, вих.номер), що була направлена простим листом за №1083-1746/Б-02/8-1000/20.

З огляду на викладене, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.03.2020 витребувано докази у справі від позивача, провадження у справі зупинено до 23.04.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 поновлено провадження в адміністративній справі, призначено підготовче судове засідання на 23.04.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 зупинено провадження в адміністративній справі №320/5906/19 у зв`язку із необхідністю надання іншим учасникам справи часу для надання доказів у справі до 02.06.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 поновлено провадження в адміністративній справі, призначено підготовче судове засідання на 02.06.2020.

02.06.2020 представником позивача через канцелярію суду подано заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із необхідністю виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2020. Також, представник позивача у відповідній заяві вказав на можливість слухання справи за відсутності позивача та його представника в порядку письмового провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 повторно витребувано докази у справі від позивача, провадження у справі зупинено, а наступне підготовче судове засідання призначено на 14.07.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.07.2020 поновлено провадження в адміністративній справі №320/ 5906/19, призначено підготовче судове засідання на 14.07.2020. У зв`язку з неявкою сторін підготовче засідання відкладено на 15.09.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 підготовче провадження закрито, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08.10.2020.

Суд зазначає, що у судове засідання по справі 08.10.2020 сторони не з`явились, були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, а також за відсутності потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, приймаючи до уваги клопотання представника позивача про здійснення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим 02.04.1996 міським відділом №1 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області.

28.08.2019 ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою від 23.08.2019 до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з приводу призначення їй пенсії за вислугу років як працівнику освіти (а.с.44).

В заяві позивачка зазначила, що має більше 27 років 10 місяців педагогічного стажу та має право на пенсію за вислугу років на підставі пп. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Додатково в заяві ОСОБА_1 вказала, що положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VІІІ, визнані неконституційними та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення від 04.06.2019 №2-р/2019. Разом із заявою про призначення пенсії за вислугу років позивачка надала відповідачу копії наступних документів: паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, трудової книжки.

Дана заява зареєстрована у журналі вхідної кореспонденції Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області за №852./5-1 від 28.08.2019.

Листом Білоцерківського відділу обслуговування громадян № 2 Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.09.2019 позивача повідомлено, що її заява була розглянута, та проінформовано про зміни в законодавстві щодо пенсійного забезпечення, зокрема щодо підвищення на 5 років віку виходу на пенсію та підвищення спеціального стажу, необхідного для виходу на пенсію за вислугу років. Наголошено на тому, що пенсія за вислугу років може бути призначена при дотриманні вищезазначених умов.

Також, як вбачається з тексту відповіді Білоцерківського відділу обслуговування громадян № 2 Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.09.2019 на заяву позивача про призначення пенсії, застосування відповідачем визнаних неконституційними положень ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пояснюється відсутністю положень щодо порядку виконання зазначеного вище рішення КСУ, а так само відсутністю змін до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за наслідками визнання положень зазначеного закону неконституційними.

Лист-відповідь Білоцерківського відділу обслуговування громадян № 2 Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.09.2019 №852/Б-01 на заяву про призначення пенсії ОСОБА_2 розуміє як відмову у призначенні пенсії, вважаючи її протиправною та просить суд зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує щодо обставин прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії та вказує, що оскільки позивач надав заяву не за встановленою формою згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-1), то і відповідь на таку заяву надано у вигляді листа, який носить рекомендаційний та роз`яснювальний характер, тому відповідачем надана відповідь у вигляді листа від 20.09.2019 №852/Б-01.

В той же час, дослідивши зміст листа Білоцерківського відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Головного управління ПФУ у Київській області від 20.09.2019 №852/Б-01, судом встановлено, що в наданій відповіді не роз`яснюється, що позивач має звернутися до територіального органу Пенсійного фонду із заявою саме встановленої форми, а лише вказуються норми законодавства, при дотриманні яких може бути призначена пенсія за вислугу років.

В процесі розгляду справи позивачка у січні 2020 року повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з письмовою заявою встановленого зразка з приводу призначення їй пенсії за вислугу років як працівнику освіти, надавши необхідні документи для повторного розгляду її заяви та прийняття рішення відповідачем (а.с.159).

З матеріалів справи вбачається, що відповідь на письмову заяву позивачки про призначення пенсії надано листом Білоцерківського відділу обслуговування громадян №2 Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління ПФУ у Київській області від 12.03.2020 №1083-1746/Б-02/8-1000/20. Зокрема, у відповіді наводяться посилання на нормативні акти щодо розміру та умов, при дотриманні яких призначається пенсія за вислугу років. Наголошується на необхідності особистої або через представника подачі заяви про призначення пенсії. Рекомендовано звернутися до відділу обслуговування громадян за місцем проживання (реєстрації) для визначення права на призначення пенсії за вислугу років (а.с.158).

При цьому, як вбачається із наданої позивачкою до суду заяви, при зверненні до відділу ПФУ з обслуговування громадян за місцем проживання (реєстрації) позивачці відмовлено у прийнятті заяви про призначення пенсії, оскільки заява приймається шляхом заповнення в електронному вигляді спеціалістом ПФУ за умови наявності у заявника права на пенсію відповідного виду. Електронну форму заяви для призначення пенсії ОСОБА_2 спеціаліст ПФУ відмовляється заповнювати, аргументуючи відсутністю у ОСОБА_2 права на пенсію за вислугу років (а.с.114).

До матеріалів справи судом також долучено роздруківку з офіційного сайту Головного управління ПФУ у Київській області щодо графіку роботи Білоцерківського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) на період карантину. Зокрема, як вбачається з інформації на офіційному сайті відповідача, прийом відвідувачів проводиться виключно з питань виплати допомоги на поховання.

З огляду на дані, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги і заперечення, для вирішення спору по суті суд має з`ясувати наступні питання:

- які наслідки подання заяви про призначення пенсії не по формі, визначеній Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України №13-1 від 07.07.2014);

- чи є лист Білоцерківського відділу обслуговування громадян №2 Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.09.2019 №852/Б-01 рішенням про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років або ж він носить рекомендаційний та роз`яснювальний характер, а саме звернення ОСОБА_2 повинно розглядатися не інакше, як на підставі положень Закону України «Про звернення громадян».

В разі визнання листа Білоцерківського відділу обслуговування громадян №2 Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.09.2019 №852/Б-01 рішенням про відмову в призначенні пенсії, суд надасть оцінку зазначеним в листі підставам відмови на предмет їх правомірності та обґрунтованості, вирішивши питання щодо застосування ефективного способу захисту у справі.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, прийнятий 9 липня 2003 року (далі Закон №1058-IV в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).

Згідно з ч.3 ст.4 Закону №1058-IV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст. 5 Закону №1058-IV, то цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Приписами статті 8 Закону №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Статтею 1 Закону №1788-ХІІ визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 2 Закону №1788-ХІІ за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Частиною 1 ст. 7 Закону №1788-ХІІ встановлено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

04.06.2019 Конституційним Судом України було ухвалено рішення № 2-р/2019, яким визнано неконституційними положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (надалі - Закон №213), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII (надалі - Закон №911).

Конституційний Суд України, ухвалюючи вищезазначене рішення № 2-р/2019, вказав, що зміни у сфері пенсійного забезпечення мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист.

Вказані норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 2-р/2019, тобто з 04.06.2019.

Аналіз наведеного свідчить, що з 04 червня 2019 року застосуванню підлягають положення статті 55 Закону №1788 в редакції від 09 грудня 2012 року, згідно змісту якої в редакції до внесення змін Законом № 213 та Законом № 911 право на пенсію за вислугу років мали: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909, до вислуги років зараховується робота в дошкільних навчальних закладах всіх типів на таких посадах: директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти, вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

Аналіз наведених норм чинного законодавства (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019) свідчить, що на час виникнення спірних правовідносин підставою для призначення пенсії за вислугу років є наявність спеціального стажу роботи не менше 25 років, в т.ч. стаж роботи вихователем дошкільного навчального закладу.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 (надалі - Порядок №22-1).

Зокрема заява, в тому числі про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр) (п.1.1. Порядку 22-1).

Заява про призначення може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (п.1.3. Порядку №22-1).

Заява про призначення пенсії може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі (п.1.9. Порядку №22-1).

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) (п. 1.9. порядку 22-1).

З системного аналізу положень Порядку №22-1 вбачається, що особа може подати заяву про призначення пенсії особисто або через представника через вебпортал, поштою або через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший наводяться в розділі ІІ Порядку 22-1.

Щодо наслідків подання заяви про призначення пенсії не по формі, визначеній Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України №13-1 від 07.07.2014, далі - Порядок №22-1), суд зазначає таке.

Порядком №22-1 затверджено форми заяв, в тому числі про призначення/перерахунок пенсії, із вказівкою необхідних для заповнення заявником даних.

Як вбачається із затвердженої форми, в заяві про призначення пенсії заявник повинен вказати інформацію щодо себе, в тому числі дату народження, номер телефону, адресу місця проживання (реєстрації), паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків. У заяві також зазначається вид пенсії, за призначенням якої заявник звернувся.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 (а.с.44), за наслідками розгляду якої відповідачем прийнято рішення у формі листа Білоцерківського відділу обслуговування громадян №2 Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.09.2019 №852/Б-01.

З тексту заяви ОСОБА_2 вбачається, що остання звернулася до Білоцерківського відділу обслуговування громадян №2 Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за призначенням пенсії за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Судом встановлено, що в поданій відповідачу заяві про призначення пенсії заявниця вказала всі дані, що містяться в затвердженій Порядком №22-1 формі заяви.

До заяви позивачка надала копії паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, трудової книжки.

В ході судового розгляду судом встановлено, що нормативні акти, в тому числі Закон України «Про пенсійне забезпеченням», Порядок №22-1 не містять положень про те, що подача заяви про призначення пенсії в довільній формі та/або без надання всіх необхідних документів є підставою для відмови в призначенні пенсії, а так само не передбачено за викладених обставин автоматичного розгляду зазначених заяв в порядку Закону України «Про звернення громадян», тим паче, що зі змісту заяви чітко зрозуміло цілі, задля яких заява була подана.

Ненадання ж заявником всіх необхідних документів та/або надання їх в неналежному вигляді спричиняє лише певні зобов`язання для органу пенсійного фонду щодо необхідності письмового повідомлення заявника про те, які документи необхідно подати додатково.

Наявна в справі копія повторної заяви позивачки по формі, затвердженій Порядком №22-1 (а.с.159-160), та зміст отриманої на неї відповіді від Білоцерківського відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) від 12.03.2020 №1083-1746/Б-02/8-1000/20 (а.с.157) свідчать про те, що зміст відповіді відповідача на заяву позивачки про призначення їй пенсії не змінюється залежно від форми, в якій подається заява: довільній чи затвердженій Порядком 22-1.

Також, суд звернув увагу, що попри подачу повторної заяви про призначення пенсії по затвердженій Порядком 22-1 формі, Управлінням обслуговування громадян Білоцерківського відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) позивачці надана відповідь в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Судом не приймаються до уваги зазначені у відзиві доводи відповідача про те, що рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії за заявою довільної форми відповідачем не приймається, а отримані заяви розглядаються в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян» із наданням відповідей рекомендаційного та роз`яснювального характеру, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Суд додатково звертає увагу на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень останній не може посилатися на докази, які не були покладені ним в основу оскаржуваного рішення.

Дослідивши зміст листа Білоцерківського відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Головного управління ПФУ у Київській області від 20.09.2019 №852/Б-01, судом встановлено, що в наданій відповіді не роз`яснюється, що позивач має звернутися до територіального органу Пенсійного фонду із заявою саме встановленої форми, а лише вказуються норми законодавства, при дотриманні яких може бути призначена пенсія за вислугу років. Також, в зазначеній відповіді відповідач не наводить зауважень щодо наданих позивачем документів до заяви про призначення пенсії.

Відтак, в спірних правовідносинах, відповідь Білоцерківського відділу обслуговування громадян №2 Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.09.2019 №852/Б-01 на заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії суд розцінює не інакше як рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Відтак, суд має надати оцінку прийнятому відповідачем рішенню на предмет його правомірності та обґрунтованості.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Отже, суд має з`ясувати, чи було оскаржуване рішення відповідача прийняте в межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням встановленої процедури, а також, чи було таке рішення прийняте на законних підставах.

Рішення за заявою ОСОБА_1 про відмову у призначенні пенсії було прийнято Білоцерківським відділом обслуговування громадян № 2 Управління обслуговування громадян (сервісним центром).

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

При цьому, згідно з пп. 2.2.6. та п. 2.2.7. Положення про управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (а.с.80-90), управління, серед іншого, приймає та реєструє заяви, передбачені Порядком №22-1, надає інформацію та результати розгляду заяв, звернень.

Щодо змісту наданої відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Відповідач пов`язує виникнення у позивача права на пенсію із дотриманням умов, пов`язаних із підвищенням на 5 років віку виходу на пенсію та підвищення спеціального стажу, необхідного для виходу на пенсію за вислугу років, що були встановлені Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача, з огляду на наступне.

04.06.2019 Конституційним Судом України було ухвалено рішення № 2-р/2019, яким визнано неконституційними положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII.

Вказані норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 2-р/2019, тобто з 04.06.2019.

Отже, з 04 червня 2019 року застосуванню підлягають положення статті 55 Закону №1788 в редакції від 09 грудня 2012 року, згідно змісту якої в редакції до внесення змін Законом № 213 та Законом № 911 право на пенсію за вислугу років мали: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Аналіз наведених норм чинного законодавства (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019) свідчить, що на час виникнення спірних правовідносин підставою для призначення пенсії за вислугу років є наявність спеціального стажу роботи не менше 25 років, в тому числі стаж роботи вихователем дошкільного навчального закладу.

Відтак, за наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років позивачка має право на призначення пенсії за вислугу років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , працювала на таких посадах:

- з 15.10.1987 по 06.06.1988 - няня-санітарка, дитячий комбінат;

- з 06.06.1988 по 23.09.1991 - помічник вихователя (переведена на тому ж комбінаті);

- з 23.09.1991 по 31.01.1993 - вихователь (переведена на тому ж комбінаті);

- з 01.02.1993 по 02.04.1997 - вихователь, дитячий садок;

- з 02.04.1997 по 05.11.2001 - вихователь, дитячий садок (із навантаженням 0,75 ставки);

- з 05.11.2001 по 29.02.2016 - вихователь, дитячий садок (із навантаженням 0,875 ставки);

- з 01.03.2016 вихователь дошкільного навчального закладу.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відтак, позивач на момент звернення із заявою від 23.08.2019 про призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти має більше 25 років страхового стажу, що дає їй право на призначення пенсії за вислугу років згідно пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019, за умови залишення роботи, яка дає право на цю пенсію (ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів про призначення пенсій, в тому числі алгоритм дій органу Пенсійного фонду України в разі подання заявником не всіх документів для призначення пенсій або їх подання в неналежній формі.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом в ході судового розгляду встановлено, що відповідачем у рішенні про відмову в призначенні пенсії не наведено зауважень щодо форми поданої позивачем заяви та/або недостатності чи неналежного оформлення поданих документів, а доводи, якими відповідач обґрунтував в оскаржуваному рішенні відсутність у позивача права на пенсію за вислугу років, спростовані в ході розгляду справи.

При цьому не заслуговують на увагу суду доводи відповідача про те, що в період з 15.10.1987 по 31.01.1993 ОСОБА_1 працювала на Білоцерківському виробничому підприємстві шин та РТІ, що на думку відповідача не дає їй право на вислугу років згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, виходячи з такого.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» затверджено однойменний перелік закладів і установ освіти, охорони та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, до якого, серед інших, включено дошкільні навчальні заклади всіх типів із найменуванням таких посад: директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , працювала у Виробничому об`єднанні «Білоцерківшина» на таких посадах:

- з 15.10.1987 по 06.06.1988 - няня-санітарка, дитячий комбінат №41;

- з 06.06.1988 по 23.09.1991 - помічник вихователя (переведена на тому ж комбінаті);

- з 23.09.1991 по 31.01.1993 - вихователь (переведена на тому ж комбінаті).

Суд зазначає, що "дитячий комбінат" - це довільна назва дошкільного навчального закладу, як правило, ясел-садка, яке було поширено за часів СРСР, які в подальшому перейменовано у садки чи ясла-садки.

Так, згідно зі ст.27 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про освіту» від 23 травня 1991 року №1060-XII в первинній редакції, дошкільними виховними закладами є: дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки, сімейні, прогулянкові, дошкільні заклади компенсуючого (для дітей, які потребують корекції фізичного і психічного розвитку) та комбінованого типів з короткотривалим, денним, цілодобовим перебуванням дітей, а також дитячі садки інтернатного типу, дитячі будинки, школи-садки та інші.

Тобто, словосполучення "та інші" у переліку дошкільних виховних закладів вказувало на те, що наведений перелік дошкільних виховних закладів, в період коли позивачка працювала в дитячому комбінаті №41 ВО «Білоцерківшина» з 15.10.1987 по 31.01.1993, не є вичерпним, тому робота на посадах помічника вихователя та вихователя у дитячому комбінаті зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Також судом не враховуються посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що у позивачки наявні періоди роботи на неповну ставку, з огляду на таке.

Порядок визначення страхового стажу наведено у статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до ч.1 ст.24 цього Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Аналіз даних норм свідчить про те, що умовою зарахування до страхового стажу неповного місяця роботи як повний місяць є сплата застрахованою особою страхових внесків у розмірі не менше, ніж мінімальний страховий внесок.

За нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 підтвердження страхового стажу для призначення пенсії здійснюється:

- за період до 01.01.2004 - на підставі документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637: трудової книжки, документів про навчання на денній формі - диплом, атестат чи посвідчення, свідоцтва про народження дітей, військового квитка, довідки організацій чи архівних установ у разі, якщо відповідні записи у трудовій книжці відсутні або містять виправлення;

- за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що доказів сплати роботодавцями позивача страхових внесків у розмірі, меншому, ніж мінімальний страховий внесок, відповідачем не надано, а матеріали справи не містять.

Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (пункт 4.1 Порядку №22-1).

При прийманні документів територіальний орган ПФУ: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності); 4) видає пам`ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі (пункт 4.2 Порядку №22-1 у редакції станом на час розгляду заяв позивача про призначення пенсії).

Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Порядок обчислення страхового стажу встановлений статтями 24, 25 Закону № 1058-IV, статтею 40 цього ж Закону встановлений порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Вказані норми Закону № 1058-IV у поєднанні з приписами Порядку №22-1 визначають обов`язок територіального органу Пенсійного фонду, який розглядає заяву особи про призначення пенсії, провести розрахунки страхового стажу та заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, чого в даному випадку зроблено відповідачем не було.

При цьому відповідач не стверджує про недостатність стажу роботи позивача для призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти та не надає суду розрахунків такого стажу. До того ж, вказана підстава не була зазначена у листах відповідача, якими позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, тому не може братися судом до уваги.

Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Позивач у позові просить визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо оформлення та призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсії за вислугу років як працівнику освіти.

Судом встановлено, що відмова позивачу у призначенні пенсії за вислугу років оформлена у вигляді листа Білоцерківського відділу обслуговування громадян № 2 Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.09.2019 №852/Б-01, яке по своїй суті є рішенням суб`єкта владних повноважень про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

При цьому, суд зазначає, що при зверненні до суду позивачем були неправильно сформульовані позовні вимоги у вигляді визнання протиправною відмови у призначенні пенсії замість визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії.

Так, згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною другою статті 245 КАС України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, оскільки рішення про відмову у призначенні пенсії у вигляді листа Білоцерківського відділу обслуговування громадян № 2 Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.09.2019 №852/Б-01 стосується прав конкретної особи, вказане рішення є індивідуальним актом та підлягає оскарженню шляхом подання позову про визнання його протиправним та скасування.

При цьому, неправильне словесне вираження позивачем способу захисту порушеного права не є підставою для відмови в його захисті, оскільки правомірність вимог позивача підтверджується матеріалами справи, а відповідно до частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи викладене, позов в цій частині підлягає задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Білоцерківського відділу обслуговування громадян № 2 Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років як працівнику освіти, викладене у листі від 20.09.2019 №852/Б-01.

Суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Під час розгляду справи суду надано лист від 12.03.2020 №1083-1746/Б-02/8-1000/20, в якому Білоцерківський відділ обслуговування громадян № 2 Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління ПФУ у Київській області від 12.03.2020 №1083-1746/Б-02/8-1000/20 вже на заяву позивача про призначення пенсії за встановленою формою надає відповідь, яка по своїй суті є рішенням про відмову у призначенні пенсії за вислугу років.

Враховуючи протиправність такого рішення, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення Білоцерківського відділу обслуговування громадян № 2 Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, викладене у листі від 12.03.2020 №1083-1746/Б-02/8-1000/20.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 5 КАС України адміністративний позов може містити вимогу про зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

За приписами пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Аналізуючи дані положення Кодексу, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Приймаючи до уваги встановлення судом протиправності рішень відповідача про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до положень пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019.

Щодо дати призначення вказаної пенсії, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У пункті 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 встановлено, що днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

З матеріалів справи слідує, що перша заява позивача від 23.08.2019 про призначення пенсії надійшла до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області поштовим зв`язком 28.08.2019 (а.с.44).

Дана заява зареєстрована у журналі вхідної кореспонденції за №852./5-1 від 28.08.2019.

Враховуючи, що на момент звернення до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області у позивача був необхідний стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до положень пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, тобто з 28.08.2019 року.

За викладених обставин та з огляду на підстави, якими відповідач обґрунтував відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією від 17.10.2019 №ПН5952.

Доказів понесення позивачем інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасування рішення Білоцерківського відділу обслуговування громадян № 2 Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років як працівнику освіти, викладене у листі від 20.09.2019 №852/Б-01.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Білоцерківського відділу обслуговування громадян № 2 Управління обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років як працівнику освіти, викладене у листі від 12.03.2020 №1083-1746/Б-02/8-1000/20.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 08500, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд.10) призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019, починаючи з 28.08.2019 року.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 08500, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд.10) судовий збір в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складання повного тексту рішення 30.07.2021 р.

Суддя Кушнова А.О.