Справа № 300/2107/21
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2021 р. справа № 300/2107/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про

визнання протиправним, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії №628 від 29.03.2021;

зобов`язання зарахувати позивачу до страхового стажу, в тому числі до пільгового стажу, періодів роботи: з 04.07.2004 по 09.09.2004, з 10.09.2004 по 10.01.2005, з 15.02.2005 по 25.01.2006, з 22.03.2006 по 10.12.2006, з 08.02.2007 по 10.11.2007, з 08.03.2008 по 25.02.2009, з 01.05.2009 по 27.01.2010, з 03.03.2010 по 27.12.2010, з 22.01.2011 по 25.12.2011, з 12.03.2012 по 24.01.2013, з 22.03.2013 по 27.11.2013, з 24.12.2013 по 21.09.2014, з 16.10.2014 по 10.08.2015, з 30.09.2015 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 01.09.2016, з 14.10.2016 по 30.05.2017, з 31.05.2017 по 30.06.2017, з 28.06.2018 по 24.03.2021, - водієм лінійного автобуса на регулярних пасажирських маршрутах у державному унітарному підприємстві міста Москви "Мосгортранс" філіал західний, призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах з 24.03.2021.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно прийнято рішення №628 від 29.03.2021 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відповідач протиправно не зарахував позивачу до страхового стажу, в тому числі до пільгового стажу, спірних періодів роботи водієм лінійного автобуса на регулярних пасажирських маршрутах у державному унітарному підприємстві міста Москви "Мосгортранс" філіал західний.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 28.05.2021. Згідно відзиву представник відповідача щодо задоволення позову заперечив з обґрунтувань непідтвердження сплати підприємством страхових внесків. Представник відповідача зазначив про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з недостатністю відповідного сажу. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.03.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах(а.с.13).

Керуючись статтею 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пунктом 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, наказом Головного управління "Про організацію роботи з питань пенсійного забезпечення" від 13.11.2020 №625, Головне управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 29.03.2021 прийняло рішення №628, яким відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.11, 12).

Підставами прийняття даного рішення №628 від 29.03.2021 зазначено, що не зараховано в страховий стаж, як пільговий, згідно довідки №1605 від 03.03.2021 періоди роботи в Російській Федерації: з 04.07.2004 по 09.09.2004, з 10.09.2004 по 10.01.2005, з 15.02.2005 по 25.01.2006, з 22.03.2006 по 10.12.2006, з 08.02.2007 по 10.11.2007, з 08.03.2008 по 25.02.2009, з 01.05.2009 по 27.01.2010, з 03.03.2010 по 27.12.2010, з 22.01.2011 по 25.12.2011, з 12.03.2012 по 24.01.2013, з 22.02.2013 по 27.11.2013, з 24.12.2013 по 21.09.2014, з 16.10.2014 по 10.08.2015, з 30.09.2015 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 01.09.2016, з 14.10.2016 по 30.05.2017, з 31.05.2017 по 30.06.2017, з 28.06.2018 по 24.03.2021, - в ГУП "Мосгортранс", оскільки зарахування до страхового стажу періоду роботи на території Російської Федерації з 01.01.2004 здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків компетентними органами згідно угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Довідка про підтвердження сплати страхових внесків в Російській Федерації, до Пенсійного фонду не надана. Зазначено, що відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, в тому числі на зазначеній роботі - не менше 12 років 6 місяців. Оскільки документально підтверджений страховий стаж становить 20 років 1 місяць, при необхідних 30 роках, то законних підстав для призначення пільгової пенсії як водію міською пасажирського транспорту немає.

Згідно пунктів 6-39 записів трудової книжки НОМЕР_1 та вкладишів в трудову книжку НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (а.с.15-36), довідки державного унітарного підприємства міста Москви "Мосгортранс" філіал західний №1605 від 03.03.2021, довідки про заробіток №44 від 20.02.2021 за періоди з 2004 по 2010 роки; №45 від 20.02.2021 за періоди з 2011 по березень 2016 року, №46 від 20.02.2021 за періоди з квітня 2016 по січень 2021 року, з урахуванням історичної довідки №б/н від 03.03.2021 (а.с.37-41), у вищевказані спірні періоди позивач працював водієм лінійного автобуса на регулярних пасажирських маршрутах у державному унітарному підприємстві міста Москви "Мосгортранс" філіал західний, та здійснювалися відрахування в Пенсійний фонд Російської Федерації за визначеними тарифами.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Згідно пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці позивача, відповідачем суду не надано. При цьому, відповідачем не заперечується їх достовірність, а в своїх аргументах відповідач покликається на несплату підприємством страхових внесків.

Як встановлено, згідно пунктів 6-39 записів трудової книжки НОМЕР_1 та вкладишів в трудову книжку НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (а.с.15-36), довідки державного унітарного підприємства міста Москви "Мосгортранс" філіал західний №1605 від 03.03.2021, довідки про заробіток №44 від 20.02.2021 за періоди з 2004 по 2010 роки; №45 від 20.02.2021 за періоди з 2011 по березень 2016 року, №46 від 20.02.2021 за періоди з квітня 2016 по січень 2021 року, з урахуванням історичної довідки №б/н від 03.03.2021 (а.с.37-41), у вищевказані спірні періоди: з 04.07.2004 по 09.09.2004, з 10.09.2004 по 10.01.2005, з 15.02.2005 по 25.01.2006, з 22.03.2006 по 10.12.2006, з 08.02.2007 по 10.11.2007, з 08.03.2008 по 25.02.2009, з 01.05.2009 по 27.01.2010, з 03.03.2010 по 27.12.2010, з 22.01.2011 по 25.12.2011, з 12.03.2012 по 24.01.2013, з 22.03.2013 по 27.11.2013, з 24.12.2013 по 21.09.2014, з 16.10.2014 по 10.08.2015, з 30.09.2015 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 01.09.2016, з 14.10.2016 по 30.05.2017, з 31.05.2017 по 30.06.2017, з 28.06.2018 по 24.03.2021, позивач працював водієм лінійного автобуса на регулярних пасажирських маршрутах у державному унітарному підприємстві міста Москви "Мосгортранс" філіал західний, та здійснювалися відрахування в Пенсійний фонд Російської Федерації за визначеними тарифами.

Згідно частини 4 статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Згідно частини 2 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно з статтею 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 (далі Угода) закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

При цьому, метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

Згідно з частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.

З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію за віком відповідачем повинен був бути врахований трудовий стаж, набутий ним на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території Російської Федерації.

Те, що за іноземних осіб, які працювали на території Російської Федерації, страхові внески за них роботодавцями не вносились в силу вимог чинного на відповідній території законодавства чи з інших підстав, не може бути підставою для незарахування вказаних періодів роботи до загального трудового стажу особи.

Також, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене роботодавцем.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе роботодавець. Крім того, як встановлено, державним унітарним підприємством міста Москви "Мосгортранс" філіал західний здійснювалися відрахування в Пенсійний фонд Російської Федерації за визначеними тарифами.

Враховуючи наведене, Головним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області безпідставно не взято до уваги період роботи позивача водієм лінійного автобуса на регулярних пасажирських маршрутах у державному унітарному підприємстві міста Москви "Мосгортранс" філіал західний: з 04.07.2004 по 09.09.2004, з 10.09.2004 по 10.01.2005, з 15.02.2005 по 25.01.2006, з 22.03.2006 по 10.12.2006, з 08.02.2007 по 10.11.2007, з 08.03.2008 по 25.02.2009, з 01.05.2009 по 27.01.2010, з 03.03.2010 по 27.12.2010, з 22.01.2011 по 25.12.2011, з 12.03.2012 по 24.01.2013, з 22.02.2013 по 27.11.2013, з 24.12.2013 по 21.09.2014, з 16.10.2014 по 10.08.2015, з 30.09.2015 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 01.09.2016, з 14.10.2016 по 30.05.2017, з 31.05.2017 по 30.06.2017, з 28.06.2018 по 24.03.2021.

На час звернення позивача із відповідною заявою до відповідача щодо призначення пенсії на пільгових умовах чинними є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і Закон України "Про пенсійне забезпечення", які регулюють одні і ті ж правовідносини.

Пунктом "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої цієї статті, зокрема: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків.

Закон України від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015.

Згідно пункту 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції до 03.10.2017 року) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, і після набуття чинності нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правила призначення пенсій на пільгових умовах регламентувались пунктом "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Такий стан правового регулювання існував до календарної дати набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII (11.10.2017), яким текст Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" був доповнений, зокрема, статтею 114, згідно частиною 1 якої, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Також, Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII у новій редакції був викладений пункті 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацами другим - третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту і абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті, страхового стажу, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 2 частини другої цієї статті, зокрема: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків.

Таким чином, у силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.

Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій на пільгових умовах водіям міського пасажирського транспорту почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 та пунктом 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №2148-VIII від 03.10.2017.

Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII".

Пунктом 1 резолютивної частини рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно пункту 3 резолютивної частини рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: з) водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців".

Отже, з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій на пільгових умовах водіям міського пасажирського транспорту, а саме: пункт "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 та пункт 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №2148-VIII від 03.10.2017.

Відносно позивача правила зазначених вище законів містять розбіжність у величині показника стажу роботи, який складає 25 років за статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.02.2015 №213-VIII та 28 років за пунктом 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Водночас Закон України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" на предмет конституційності не перевірявся.

Згідно із частиною першою статті 92 Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII "Про Конституційний Суд України" (далі - Закон № 2136-VIII) юридичну позицію Конституційний Суд викладає у мотивувальній та/або резолютивній частині рішення, висновку.

Конституційний Суд України в рішенні від 08.06.2016 у справі № 4-рп/2016 зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти ухвалюються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України, пункт 7 рішення № 4-рп/2016).

Отже, правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню.

З огляду на вищенаведене, до категорії осіб, на яких поширюється дія рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону №1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день водіями міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв), мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.

Таким чином, на момент звернення позивача до Пенсійного фонду за призначенням пенсії, право на пенсію за віком на пільгових умовах врегульоване статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до 01.04.2015, відповідно до пункту "з" частини 1 якої, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв): чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Водночас згідно оскаржуваного рішення, відповідач підтвердив наявність у позивача страхового стажу 20 років 1 місяць, при цьому, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування позивачу до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоду його роботи водієм лінійного автобуса на регулярних пасажирських маршрутах у державному унітарному підприємстві міста Москви "Мосгортранс" філіал західний: з 04.07.2004 по 09.09.2004, з 10.09.2004 по 10.01.2005, з 15.02.2005 по 25.01.2006, з 22.03.2006 по 10.12.2006, з 08.02.2007 по 10.11.2007, з 08.03.2008 по 25.02.2009, з 01.05.2009 по 27.01.2010, з 03.03.2010 по 27.12.2010, з 22.01.2011 по 25.12.2011, з 12.03.2012 по 24.01.2013, з 22.02.2013 по 27.11.2013, з 24.12.2013 по 21.09.2014, з 16.10.2014 по 10.08.2015, з 30.09.2015 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 01.09.2016, з 14.10.2016 по 30.05.2017, з 31.05.2017 по 30.06.2017, з 28.06.2018 по 24.03.2021.

Отже, з врахуванням спірних періодів позивач має право на призначення з 24.03.2021 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Надаючи оцінку факту порушеного права позивача, враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту у цій справі суду слід:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування позивачу до страхового стажу, в тому числі до пільгового стажу, періодів роботи: з 04.07.2004 по 09.09.2004, з 10.09.2004 по 10.01.2005, з 15.02.2005 по 25.01.2006, з 22.03.2006 по 10.12.2006, з 08.02.2007 по 10.11.2007, з 08.03.2008 по 25.02.2009, з 01.05.2009 по 27.01.2010, з 03.03.2010 по 27.12.2010, з 22.01.2011 по 25.12.2011, з 12.03.2012 по 24.01.2013, з 22.02.2013 по 27.11.2013, з 24.12.2013 по 21.09.2014, з 16.10.2014 по 10.08.2015, з 30.09.2015 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 01.09.2016, з 14.10.2016 по 30.05.2017, з 31.05.2017 по 30.06.2017, з 28.06.2018 по 24.03.2021, - на посаді водій лінійного автобуса на регулярних пасажирських маршрутах у державному унітарному підприємстві міста Москви "Мосгортранс" філіал західний;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу, в тому числі до пільгового стажу, періоди роботи: з 04.07.2004 по 09.09.2004, з 10.09.2004 по 10.01.2005, з 15.02.2005 по 25.01.2006, з 22.03.2006 по 10.12.2006, з 08.02.2007 по 10.11.2007, з 08.03.2008 по 25.02.2009, з 01.05.2009 по 27.01.2010, з 03.03.2010 по 27.12.2010, з 22.01.2011 по 25.12.2011, з 12.03.2012 по 24.01.2013, з 22.02.2013 по 27.11.2013, з 24.12.2013 по 21.09.2014, з 16.10.2014 по 10.08.2015, з 30.09.2015 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 01.09.2016, з 14.10.2016 по 30.05.2017, з 31.05.2017 по 30.06.2017, з 28.06.2018 по 24.03.2021, - на посаді водій лінійного автобуса на регулярних пасажирських маршрутах у державному унітарному підприємстві міста Москви "Мосгортранс" філіал західний;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії №628 від 29.03.2021;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу з 24.03.2021 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу, в тому числі до пільгового стажу, періодів роботи: з 04.07.2004 по 09.09.2004, з 10.09.2004 по 10.01.2005, з 15.02.2005 по 25.01.2006, з 22.03.2006 по 10.12.2006, з 08.02.2007 по 10.11.2007, з 08.03.2008 по 25.02.2009, з 01.05.2009 по 27.01.2010, з 03.03.2010 по 27.12.2010, з 22.01.2011 по 25.12.2011, з 12.03.2012 по 24.01.2013, з 22.02.2013 по 27.11.2013, з 24.12.2013 по 21.09.2014, з 16.10.2014 по 10.08.2015, з 30.09.2015 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 01.09.2016, з 14.10.2016 по 30.05.2017, з 31.05.2017 по 30.06.2017, з 28.06.2018 по 24.03.2021, - на посаді водій лінійного автобуса на регулярних пасажирських маршрутах у державному унітарному підприємстві міста Москви "Мосгортранс" філіал західний.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, в тому числі до пільгового стажу, періоди роботи: з 04.07.2004 по 09.09.2004, з 10.09.2004 по 10.01.2005, з 15.02.2005 по 25.01.2006, з 22.03.2006 по 10.12.2006, з 08.02.2007 по 10.11.2007, з 08.03.2008 по 25.02.2009, з 01.05.2009 по 27.01.2010, з 03.03.2010 по 27.12.2010, з 22.01.2011 по 25.12.2011, з 12.03.2012 по 24.01.2013, з 22.02.2013 по 27.11.2013, з 24.12.2013 по 21.09.2014, з 16.10.2014 по 10.08.2015, з 30.09.2015 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 01.09.2016, з 14.10.2016 по 30.05.2017, з 31.05.2017 по 30.06.2017, з 28.06.2018 по 24.03.2021, - на посаді водій лінійного автобуса на регулярних пасажирських маршрутах у державному унітарному підприємстві міста Москви "Мосгортранс" філіал західний.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії №628 від 29.03.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 24.03.2021 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.