Справа № 580/2046/21
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року справа № 580/2046/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Білоноженко М.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Хіврич В.В.,

представника позивача - Татаринова О.С. (за ордером);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "ЗУБР" до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправним та скасування припису та постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

08.04.2021р. до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "ЗУБР" (далі - позивач) до Управління Держпраці у Черкаській області (далі - відповідач 2) в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Черкаській області про усунення виявлених порушень законодавства про працю № ЧК-45/451/АВ/П від 04.02.2021р;

- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Черкаській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ЧК-45/451/АВ/ТД-ФС-11 від 02.03.2021р.

В обгрунтування позовних вимог, зазначених у позовній заяві вказано, що за результатами інспекційного відвідування, посадовими особами відповідача складено Акт, яким встановлено порушення позивачем вимог законодавства про працю, зокрема ч.1 ст. 21, ч.3 ст. 24 КзПП та постанови КМУ №413, з огляду на використання позивачем найманої праці 6 осіб без укладення трудових договорів та на підставі Акту прийнято Припис та постанову про накладення штрафу. Представником позивача зазначено, що в укладених позивачем із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 трудових угодах та додатках до них, які за своїм змістом є цивільно-правовими договорами про надання послуг, виконавці здійснювали діяльність на власний ризик, без підпорядкування внутрішньому розпорядку TOB «НВО «ЗУБР», надання перерви для прийому їжі та відпочинку та надання будь-яких соціальних гарантій, а також не вівся облік використання робочого часу, що підтверджується табелями за вересень та жовтень 2020р. Зазначені умови притаманні саме для договору про надання послуг. Крім того, накази про прийняття на роботу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були прийняті 01.03.2018р., але фактично вказані особи приступили до роботи 15.03.2018р., а ОСОБА_10 , ОСОБА_6 - 05.09.2018р., що підтверджується табелями обліку використання робочого часу за березень 2018р., вересень 2018р. та повідомлення про прийняття працівників на роботу, що містяться в додатках, у зв`язку із чим позивачем подано повідомлення про прийняття на роботу до фактичного початку роботи працівників, що не є порушенням положень Постанови №413. На підставі зазначеного, вважає приняті припис та постанову про накладення штрафу протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13.04.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

05.05.2021р., в межах строку встановленого судом, до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не обгрунтовані та зазначено про доцільність відмови в їх задоволенні, в обгрунтування яких зазначено, що у трудовій книжці запис про виконання роботи за цивільно - правовими договорами не роблять. Зі змісту трудової угоди видно, що її предметом є виконання особами робіт, тобто процес виробництва та праці, без зазначення конкретного виду роботи за певний період. Крім того, згідно з певним пунктом трудової угоди замовник забезпечує виконавця всім необхідним для виконання роботи, передбаченої цією угодою. Зазначені докази вказують на те, що підприємство організувало трудову діяльність особи, що свідчить про наявність між сторонами трудового договору, а не договору підряду, за яким саме підрядник організовує трудову діяльність і виконує її на власний ризик. Жодним пунктом договору не встановлено обсяг виконуваної роботи у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню, які мали бути відображені в акті їх приймання. Не міститься в них і відомостей щодо того, який саме конкретний результат роботи має передати виконавець замовникові, не визначено переліку завдань роботи, її видів, кількісних і якісних характеристик. Оплата праці за виконану роботу мала систематичний характер, як це передбачено трудовим договором, а не була разовою. Предметом укладених договорів позивача з фізичними особами є процес праці, а не її кінцевий результат. Звернуто увагу, що у разі виконання особою роботи, що збігається з професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», така особа має бути працевлаштована саме за трудовим договором. Також зазначено, що договорами передбачена сплата коштів у фіксованому вигляді, яка не залежить від обсягу та результатів виконаних робіт (наданих послуг). Дана обставина свідчить про те, що за вказаними цивільно - правовими договорами оплачувався не результат виконаних робіт (наданих послуг), ао, що послуги з охорони нерухомості TOB «НВО «ЗУБР» могли бути надані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі цивільно -правових договорів лише за умови набуття ними у встановленому законодавством порядку статусу суб`єкта господарювання та отримання відповідної ліцензії. Зауважено, що повідомлення про прийняття працівників на роботу до територіального органу Державної фіскальної служби позивачем направлено після фактичного допуску працівників до роботи за укладеними трудовими договорами.

Представником відповідача зазначеного також, що інспектором праці у примірнику припису усунення виявлених порушень від 04.02.2021 №ЧК-45/451/АВ/П, який вручено відповідачеві, помилково не проставлено відмітку щодо способу виконання припису («усунути такі порушення» або «забезпечити додержання норм законодавства про працю»). Натомість, примірник припису про усунені виявлених порушень від 04.02.2021 № ЧК-45/451/АВ/П, який знаходиться в матеріалах єдиної справи, містить таку відмітку. Водночас, відсутність вищевказаної відмітки у Приписі жодним чином не порушило прав Відповідача як об`єкта піднаглядової діяльності та не бути перешкодою для виконання ним вимог припису, оскільки згідно з поясненнями інспектора праці ним під час вручення примірника керівнику ТОВ «НЕЮ «ЗУБР» в усному порядку роз`яснено суть виявлених порушень спосіб виконання вимог припису. Аналогічні роз`яснення надано також у телефонному режимі головному бухгалтеру товариства. Позивач не звертався до відповідача із письмовою заявою про надання роз`яснень щодо порядку виконання вимог припису, що вказує на те йому був зрозумілий порядок та спосіб його виконання. Зазначено, що підставами для визнання акта суб`єкта владних повноважень незаконним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав акт. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його протиправним, З огляду на вказані обставини, оскаржувані припис та постанову вважають правомірними, а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

06.07.2021р. від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

25.01.2021р. Управлінням Держпраці у Черкаській області винесено наказ №41-Н про проведення інспекційного відвідування позивача з питань оформлення трудових відносин та видано направлення на проведення інспекційного відвідування №39 від 25.01.2021р.

04.02.2021р., за результатами інспекційного відвідування, посадовими особами Управлінням Держпраці у Черкаській області складено Акт №ЧК-45/451/АВ, яким встановлено порушення вимог трудового законодавства, а саме:

- в ході проведення інспекційного відвідування встановлено, що ТОВ «НВО «ЗУБР» використовує найману працю 6 осіб, гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 без укладення трудових договорів чим порушено вимоги ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 24 КЗпП України та Постанову КМУ від 17.06.2015р. №413;

- ТОВ «НВО «ЗУБР» прийнято на роботу працівників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з 01.03.2018, повідомлення до Державної фіскальної служби направлено 15.03.2018, працівників ОСОБА_10 , ОСОБА_6 прийнято на роботу з 01.09.2018, повідомлення до Державної фіскальної служби направлено 05.09.2018 чим порушено ч. 3 ст. 24 КЗпП України та Постанову КМУ від 17.06.2015 № 413.

04.02.2021р. Управлінням Держпраці у Черкаській області прийнято припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ЧК-45/451/АВ/П від 04.02.2021р.

Кінцевим строком усунення вимог припису встановлено 04.03.2021р.

02.03.2021р. Заступником начальника Управління Держпраці у Черкаській області Жарковою М.В. розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі Акта інспекційного відвідування від 04.02.2021р. №ЧК-45/451/АВ, складено постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 360 000, 00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пунктом 7 Положення № 96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до Положення про Управління Держпраці, затвердженого у новій редакції наказом Держпраці від 03.08.2018 № 84 (далі - Положення № 84), Управління Держпраці у Черкаській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці та відповідно їй підпорядковується.

Згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення № 84 Управління Держпраці у Черкаській області відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі, їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" від 17.06.2015 №413 установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

Відповідно до підпункту 50 пункту 4 Положення № 84, Управління Держпраці у Черкаській області накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

З аналізу перелічених положень законодавства вбачається, що у разі фактичного допуску до роботи працівника без оформлення трудового договору юридичні та фізичні особи - підприємці притягаються до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 60 000 грн. за кожного працівника (мінімальна заробітна плата станом на момент складення акту перевірки -6000 грн.).

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 ЦК України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядчик) зобов`язується на свій ризик, виконати певну роботу за завданням іншої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Обов`язок підрядника виконати роботу або виконавця надати послугу на свій ризик говорить про те, що він не може відмовитися від прийняття на себе певних негативних наслідків, що виникають при виконанні підрядних робіт.

За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання кінцевих результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли угоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є - предмет договору, умови, визначені законом як істотні чи необхідні для договору даного виду, а також всі ті умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента і визначенні умов договору з врахуванням законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями частини першої статті 854 ЦК України замовник виплачує належну підрядчику суму за результатами виконаної роботи. Щодо наданих послуг винагорода за виконану роботу (надані послуги) виплачується виконавцю в розмірі, в терміни і в порядку, який встановлений в договорі (частина перша статті 903 ЦК України).

Отже, основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Отже, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021року у справі №380/1479/20, від 4 липня 2018 року у справі №820/1432/17 (провадження №К/9901/15518/18), від 13 червня 2019 року у справі №815/954/18 (провадження №К/9901/3195/19), у справі №1840/2507/18 (провадження №К/9901/10124/19), у справі №824/896/18-а (провадження №К/9901/10149/19) та від 3 березня 2020 року у справі №1540/3913/18 (провадження №К/9901/8967/19).

Судом встановлено, що згідно штатного розкладу по ТОВ «НВО «ЗУБР» на 2020 рік, з вересня 2020р. встановлено наявність двох посад:

- директор, 1 особа, місячна заробітна плата 5 300,00 грн.;

- головний бухгалтер, 0,20 ставки, мін. зарплата 900,00 грн.

Згідно копій трудових угод укладених директором ТОВ НВО "ЗУБР" (в якості Замовника) із фізичними особами (Виконавцями) у вересні - жовтні 2020 року судом встановлено укладення (дванадцяти) трудових угод (цивільно - правових договорів) з 6 (шести) особами, а саме:

- 2 (дві) трудові угоди від 01.09.2020р. та від 01.10.2020р. з ОСОБА_1 за якими виконавець зобов`язується здійснювати різні роботи та охорону нерухомості (контора, теплиці, баня, гаражний комплекс, котельня, склад ПММ, тир, з 01.09.2020р. та 01.10.2020р. відповідно, а замовник зобов`язується провести оплату за виконану роботу із розрахунку - 28,31 грн. за 1 відпрацьовану годину;

- 2 (дві) трудові угоди від 01.09.2020р. та від 01.10.2020р. із ОСОБА_2 за якими виконавець зобов`язується здійснювати різні роботи та охорону нерухомості (конторі теплиці, баня, гаражний комплекс, котельня, склад ПММ, тир, з 01.09.2020р. та 01.10.2020р. відповідно, а замовник зобов`язується провести оплату за виконану роботу із розрахунку - 28,31 грн. за 1 відпрацьовану годину у вересні 2020 року та 3115,00 грн. у жовтні 2020 року.

- 2 (дві) трудові угоди від 01.09.2020р. та від 01.10.2020р. з ОСОБА_3 за якими виконавець зобов`язується здійснювати різні роботи та охорону нерухомості (консервний завод, два ставки, сад за сіткою, а замовник зобов`язується провести оплату за виконану роботу із розрахунку - 28,31 грн. за 1 відпрацьовану годину у вересні 2020 року та 3115,00 грн. у жовтні 2020 року.

- 2 (дві) трудові угоди від 01.09.2020р. та від 01.10.2020р. з ОСОБА_4 за якими виконавець зобов`язується здійснювати різні роботи та охорону нерухомості (ставок, сад (острів), будинок спеціалістів з 01.09.2020р. та 01.10.2020р. відповідно, а замовник зобов`язується провести оплату за виконану роботу із розрахунку - 28,31 грн. за 1 відпрацьовану годину у вересні 2020 року та 3115,00 грн. у жовтні 2020 року.

- 2 (дві) трудові угоди від 01.09.2020р. та від 01.10.2020р. з ОСОБА_5 за якими виконавець зобов`язується здійснювати різні роботи та охорону нерухомості (консервний завод, два ставки, сад за сіткою, а замовник зобов`язується провести оплату за виконану роботу із розрахунку - 28,31 грн. за 1 відпрацьовану годину у вересні 2020 року та 3115,00 грн. у жовтні 2020 року.

- 2 (дві) трудові угоди від 01.09.2020р. та від 01.10.2020р. з ОСОБА_6 за якими виконавець зобов`язується здійснювати різні роботи та охорону нерухомості (ставок, сад (острів), будинок спеціалістів з 01.09.2020р. та 01.10.2020р. відповідно, а замовник зобов`язується провести оплату за виконану роботу із розрахунку - 28,31 грн. за 1 відпрацьовану годину у вересні 2020 року та 3115,00 грн. у жовтні 2020 року.

Згідно Актів приймання виконаних робіт від 30.09.2020р. та від 31.10.2020р., вказаними особами роботи виконано, а позивачем роботу прийнято, нараховано у вересні 2020 року - 3114 грн., утримано - 607,25 грн., нараховано у жовтні 2020 року - 3115 грн., утримано - 607,43 грн.

Встановивши вказані обставини та надаючи їм оцінку в контексті відповідності умовам праці гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 цивільним чи трудовим відносинам, суд враховує висновки Верховного Суду, що висловлена у постанові від 28 липня 2021року у справі №380/1479/20, згідно якої, при розгляді спірних правовідносин, суди повинні також враховувати концепцію прихованого працевлаштування (deemed employment).

Дана концепція знайшла своє відображення, серед іншого, у Рекомендаціях про трудове правовідношення №198 (далі - Рекомендації) Міжнародної організації праці (далі - МОП), де зазначено, що держави-члени МОП повинні передбачити можливість визначення у своїх законодавчих та нормативно-правових актах або інших засобів конкретних ознак визначення трудових правовідносин. Серед таких ознак у Рекомендаціях зазначаються «підпорядкованість» та «залежність». У пункті 13 Рекомендацій «підпорядкованість» проявляється, якщо робота:

1. виконується відповідно до вказівок та під контролем іншої сторони;

2. передбачає інтеграцію працівника в організаційну структуру підприємства;

3. виконується виключно або переважним чином в інтересах іншої особи;

4. виконується працівником особисто;

5. виконується відповідно до графіка або на робочому місці, яке вказується або погоджується стороною, яка її замовила;

6. має характерну тривалість/продовжуваність;

7. вимагає особисту присутність працівника;

8. передбачає надання інструментів, матеріалів та механізмів стороною, яка є замовником.

При встановленні трудових відносин за допомогою критерію «залежності» беруться до уваги наступні елементи:

1. періодичність виплати винагороди працівнику;

2. той факт, що така винагорода являється єдиним або основним джерелом доходів працівника;

3. виплата винагороди працівнику в натуральному вигляді шляхом надання працівнику, наприклад, продуктів харчування, житла, транспортних засобів;

4. реалізація таких прав як право на вихідні та відпустку;

5. оплата стороною, яка замовила роботу, поїздок працівника з метою виконання роботи;

6. відсутність фінансового ризику у працівника.

Встановлення вказаних обставин у сукупності може безумовно свідчити про наявність трудових відносин.

В ході розгляду справи по суті, в судовому засіданні судом допитано в якості свідків: гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які показали, що здійснювали обхід, нагляд, здійснювали догляд за собакою. Свідки зазначили про відсутність графіка та визначеного місця роботи, вказаного або погодженого замовником, а також про відсутність обов`язку бути присутнім за місцезнаходженням позивача у чітко визначений час. Крім того, вказали про відсутність підвозу замовником працівника з метою виконання ним роботи.

Судом враховано, що з аналізу Актів про прийняття-передачі виконання робіт встановлено, що виконавці виконали а замовник прийняв роботи у відповідності до предмету робіт визначених цивільно-правовими договорами.

Встановлені обставини свідчать про те, що строк на який укладені цивільно-правові договори, не перевищує одного місяця, а відносини між позивачем та виконавцями не передбачають встановленого графіку роботи, визначеного місця роботи. Виконавці виконують роботу на свій ризик, самостійно організовують виконання роботи, не підлягають під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не мають права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачують внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Зазначене свідчить про невідповідність змісту досліджених правовідносин конкретним ознакам визначення трудових правовідносин, таких як «підпорядкованість» та «залежність», що визначені у Рекомендаціях про трудове правовідношення №198 (далі - Рекомендації) Міжнародної організації праці, оскільки не містять обов`язку виконавців бути присутнім на підприємстві у визначені робочі години, обов`язку дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку; обов`язку підприємства забезпечувати виконавців матеріально-технічною базою; регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу.

Натомість, укладені між позивачем та фізичними особами угоди мають ознаки договорів цивільно-правового характеру, оскільки процес організації трудової діяльності залишено за його межами, виконавець не підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку, сам організовував свою роботу і виконував її на власний ризик. Вказане свідчить, що укладення договорів цивільно-правового характеру та допуск до виконання робіт не потребує повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Доводи відповідача що згідно з трудовою угодою замовник забезпечує виконавця всім необхідним для виконання роботи, передбаченої цією угодою, що свідчить про організацію підприємством організувало трудової діяльності осіб суд вважає необгрунтованими, оскільки жодних положень, які передбачали б організацію підприємством трудової діяльності виконавців укладені 01.09.2020р. та 01.10.2020р. угоди не містять.

Посилання відповідача що оплата праці за виконану роботу мала систематичний характер, як це передбачено трудовим договором, а не була разовою суд також вважає необгрунтованими, оскільки, відповідно до відомостей угод укладених 01.09.2020р. та 01.10.2020р., оплата за виконання робіт здійснена одноразово за наслідками підписання сторонами Актів приймання виконання робіт за кожної з Угод.

Посилання відповідача на невідповідність актів приймання-передачі як доказів виконання робіт, за відсутності зазначеного конкретного обсягу виконаних робіт суд також вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що фізичні особи за вказаними вище угодами надавали різні послуги, однак короткочасного характеру, відтак у позивача були відсутні підстави та потреба у таких особах постійно шляхом оформлення до штату підприємства.

Укладені угоди ознак трудового договору, передбачених частиною першою ст. 21 КЗпП України не мають, їм притаманні ознаки цивільно-правового договору, оскільки оплачується не сам процес праці, а його результат, який оформляється актами наданих послуг.

Зазначені вище угоди були спрямовані на кінцевий результат, що характеризує цивільно-правові (договірні) відносини, та не були пов`язані із самим процесом праці, що є характерним для трудових функцій.

У той же час, уповноваженими особами під час інспектування, пояснення щодо предмету та встановлення характеру виконуваних робіт у виконавців відібрано не було.

Твердження відповідача про те, що роботи здійснювані виконавцями відповідають трудовим обов`язкам за переліком професій передбачених Національним класифікатором України «Класифікатор професій ДК 003:2010», не можуть свідчити про наявність у вказаних договорах ознак трудових відносин. Лист Мінсоцполітики "Щодо використання праці фізичних осіб за договорами цивільного-правового характеру" на який посилається відповідач не є нормативно-правовим актом, носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер.

У свою чергу, відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів під час інспектування, які б підтверджували, що вищезазначені договори, є саме трудовими договорами.

Посилання на те, що послуги по охороні приміщень повинні виконуватись охоронцем, який є суб`єктом підприємницької діяльності та повинен мати відповідні ліцензії, у той час як ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такими особами не являються не свідчить про недійсність укладених угод.

При цьому, відсутність статусу фізичної особи-підприємця не є ознакою трудових відносин, не стосується підстав та умов праці.

Щодо порушення ТОВ «НВО «ЗУБР» вимог постанови Кабінету Міністрів України №413 від 17.06.2015р. «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» (далі - постанова КМУ № 413) в частині не своєчасного подання повідомлення про прийняття працівника на роботу (згідно Акту та Припису - ТОВ «НВО «ЗУБР» прийнято на роботу працівників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з 01.03.2018р., повідомлення до Державної фіскальної служби направлено 15.03.2018, працівників ОСОБА_10 , ОСОБА_6 прийнято на роботу з 01.09.2018р., повідомлення до Державної фіскальної служби направлено 05.09.2018 чим порушено ч. 3 ст. 24 КЗпП України та Постанову КМУ від 17.06.2015 № 413.), суд зазначає наступне.

Постановою КМУ №413 (в редакції чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) передбачено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів:

засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису;

на паперових носіях разом з копією в електронній формі;

на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

З аналізу вказаних положень вбачається, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Судом встановлено, що накази про прийняття на роботу гр. гр. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були прийняті - 01.03.2018р., накази про прийняття на роботу гр.гр. ОСОБА_10 , ОСОБА_6 - 01.09.2018р.

Разом з тим, згідно табелів обліку використання робочого часу за березень 2018р., та повідомлення про прийняття працівників на роботу, датою початку роботи гр. гр. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є - 15.03.2018р.. При цьому, повідомлення про прийняття вказаних працівників на роботу подано позивачем - 15.03.2018р.

Згідно табелів обліку використання робочого часу за вересень 2018р., та повідомлення про прийняття працівників на роботу, датою початку роботи гр. гр. ОСОБА_10 , ОСОБА_6 є - 05.09.2018р. При цьому, повідомлення про прийняття вказаних працівників на роботу подано позивачем - 05.09.2018р.

Таким чином, позивачем подано повідомлення про прийняття працівників на роботу у день початку їх роботи, що свідчать про своєчасність подання до територіальних органів Державної фіскальної служби вказаних повідомлень.

Доводи відповідача, що позивачем подано повідомлення 15.03.2018р. о 09 год. 26 хв. та 05.09.2018р. о 10 год 03 хв., тобто після фактичного допуску працівників до роботи, суд вважає необгрунтованими, оскільки жодних доказів, що працівники були допущені позивачем до роботи до вказаного часу, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Крім того, такі доводи відповідача можуть бути розцінені як надміру формальні, оскільки, навіть у разі якщо повідомлення подано позивачем через годину після допуску працівника до роботи, така обставина в даному випадку сама по собі не призведе до неправильності обчислення та сплати позивачем, як роботодавцем, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про відсутність з боку позивача порушень вимог трудового законодавства у вигляді використання найманої праці 6 осіб без видання наказу про прийняття на роботу, а також прийняття на роботу працівників з порушенням вимог про повідомлення органів податкової служби про прийняття працівників на роботу, у зв`язку наявні підстави для визнання протиправним та скасування спірних Припису та Постанови.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, доходить висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими у зв`язку із чим адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов належить задовольнити повністю, а позивачем понесено судові витрати зі сплати судового збору у сумі 4540,00 грн, що підтверджується оригіналом квитанції від 02.04.2021р. №МР_АВ010598PJV_18679484, наявної в матеріалах справи, суд дійшов висновку про стягнення понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у сумі 4540,00 грн.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295, КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Черкаській області про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ЧК-45/451/АВ/П від 04.02.2021р;

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Черкаській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЧК-45/451/АВ/ТД-ФС-11 від 02.03.2021р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Черкаській області (18000, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 205, код ЄДРПОУ - 39881228) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "ЗУБР" (19611, Черкаська область, Черкаський район, с. Тубільці, вул. Заводська, буд. 1, код ЄДРПОУ - 31537108) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Білоноженко

Повний текст рішення складено 30.07.2021р.