Справа № 460/156/21
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2021 року м. Рівне №460/156/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гудими Н.С. за участю секретаря судового засідання Михайленко О.С. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник Кравчук Н.П. і Кручок Н.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Комунального підприємства "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради
доУправління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування пункту вимоги, -
В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради звернулося до суду з позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області про визнання протиправним та скасування п.3 вимоги від 01.12.2012 №13-17-04-06/19.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 30.09.2020 по 01.12.2020 посадовими особами відповідача проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача, за результатами якої останніми, зокрема, зроблено висновок про порушення позивачем вимог п.1 постанови КМУ "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій" від 03.04.1993 №245 та п.1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Мінпраці України №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.1993 за №76. У зв`язку з цим, відповідачем прийнято пункт 3 вимоги про усунення виявлених порушень. Позивач не погоджується з висновками відповідача, викладеними в акті ревізії та пункті 3 вимоги про усунення виявлених порушень. Так, позивач повідомив, що на період здійснення обліку надходження та використання імунобіологічних препаратів відповідно до наказу від 01.07.2019 ОСОБА_1 з 02.07.2019 по 31.07.2020 працювала на посаді 0,5 ставки сестри медичної загально-лікарняного персоналу як зовнішній сумісник. Зазначив, що основне місце роботи вказаного працівника - завідувач складом КП "Обласна база спеціального медичного постачання". Вказано, що за результатами ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності лікарні відповідачем встановлено порушення щодо зовнішнього сумісника ОСОБА_1 , а відтак, на його думку, за період з 01.07.2019 по 31.07.2020 підприємством зайво нараховано та виплачено заробітної плати за фактично не відпрацьований час (співпадання графіків роботи за основним місцем та за сумісництвом) на загальну суму 27933,47 грн та відповідно зайво нараховано та сплачено єдиного соціального внеску на загальну суму 6145,36 грн., внаслідок чого КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" завдано матеріальної шкоди на загальну суму 34078,83 грн. Вважає такі висновки відповідача необґрунтованими та протиправними, оскільки з правилами внутрішнього трудового розпорядку ОСОБА_1 ознайомлена, жодних скарг на її роботу не було, як і письмових заяв від останньої про зміну графіка роботи не надходило. За таких обставин, просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 18.01.2021 позовна заява залишалася без руху (том 1 а.с.17).

Ухвалою суду від 08.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 04.03.2021 (том 1 а.с.37-39).

04.03.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області (том 1 а.с.62-73), у якому відповідач позовні вимоги не визнав. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що ОСОБА_1 виконувала роботу за одну й ту саму одиницю часу на двох підприємствах - КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради та КП "Обласна база спеціального медичного постачання" Рівненської обласної ради, та отримувала заробітну плату за той самий час у двох місцях, внаслідок чого позивачем за період з 02.07.2019 по 31.07.2020 зовнішньому працівнику ОСОБА_1 зайво нараховано та виплачено заробітної плати на загальну суму 27933,47 грн. та відповідно зайво нараховано та сплачено єдиного соціального внеску на загальну суму 6145,36 грн., що є порушенням п.1 постанови КМУ "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій" від 03.04.1993 №245 та п.1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Мінпраці України №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.1993 за №76. Вважає оскаржуваний пункт вимоги обґрунтованим та таким, що прийнятий в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. При цьому, вказує, що враховуючи те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення та обґрунтованість вимог перевіряє суд, який розглядає такий позов, то позовна заява про скасування (визнання протиправним) пункту вимоги є необґрунтованою, та не може бути задоволена. З огляду на наведене, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В підготовчому засіданні 04.03.2021 протокольною ухвалою судом оголошено перерву до 18.03.2021.

Ухвалою від 18.03.2021 в підготовчому засіданні судом прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог від 11.03.2021 про визнання протиправним та скасування п.3 вимоги від 07.12.2020 №13-17-04-17/4134-2020 (том 1 а.с.164). У зв`язку з цим, розгляд справи відкладено до 06.04.2021

Протокольною ухвалою суду від 06.04.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 13.05.2021.

Судове засідання, призначене на 13.05.2021 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Наступне судове засідання призначено на 03.06.2021(том 2 а.с.9).

В судовому засідання 03.06.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив їх задовольнити повністю. Представники відповідачів заперечили щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов, та просили у їх задоволенні відмовити повністю.

Протокольною ухвалою судом оголошено перерву в судовому засіданні на 01.07.2021.

В судовому засіданні 01.07.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

В період з 30.09.2020 по 01.12.2020 посадовими особами Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області відповідно до п.5.3.2.1 розділу V Плану проведення заходів державного фінансового контролю Західного офісу Держаудитслужби на ІІ півріччя 2020 року та на підставі направлень від 30.09.2020 №311, від 06.11.2020 №316 проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради за період з 01.01.2018 по 31.08.2020. За результатами проведеної ревізії складено акт №13-17-04-06/19 від 01.12.2020 (том 1 а.с.86-99).

В акті від 01.12.2020 зафіксовано, що КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради за період з 01.07.2019 по 31.07.2020 зовнішньому працівнику ОСОБА_1 зайво нараховано та виплачено заробітної плати на загальну суму 27933,47 грн. (липень-грудень 2019 року - 10461,01 грн., січень-липень 2020 року - 17472,46 грн.) та відповідно зайво нараховано та сплачено єдиного соціального внеску на загальну суму 6145,36 грн. (липень-грудень 2019 року - 2301,42 грн., січень-липень 2020 року - 3843,94 грн.), що є порушенням ст.102-1 Кодексу законів про працю України, ст.19 Закону України "Про оплату праці", п.2 постанови КМУ "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій" від 03.04.1993 №245 та п.1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Мінпраці України №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.1993 за №76. Внаслідок зазначеного завдано матеріальної шкоди КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради на загальну суму 34078,83 грн.(а.с.89-92)

07.12.2020 Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області виставило КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради вимогу про усунення виявлених порушень №13-17-04-17/4134-2020, пунктом 3 якої вказано забезпечити відшкодування шкоди на загальну суму 27933,47 грн., заподіяної внаслідок зайвого нарахування та виплати бюджетних коштів зовнішньому суміснику сестрі-медичній загально-лікарняного персоналу ОСОБА_1 , з врахуванням норм визначених ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю України, скоригувати суму зайво сплаченого єдиного соціального внеску в розмірі 6145,36 грн. по Звіту про суми нарахованого єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (том 1 а.с.81-85).

Не погодившись з пунктом 3 вимоги від 07.12.2020 №13-17-04-17/4134-2020, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні регламентовано Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-XII (далі - Закон №2939-XII).

Відповідно до ч.2 ст.2 цього Закону державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону №2939-XII інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів всіх рівнів, державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно, а на підставі рішення суду - в інших суб`єктів господарювання визначено Порядком проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 (далі Порядок № 550).

Відповідно до п.2 цього Порядку інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

За визначенням п.3 Порядку № 550 акт ревізії - документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід`ємною частиною акта.

Іншими словами, акт ревізії лише фіксує обставини, встановлені під час проведення ревізії і факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Судження контролюючого органу є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не порушує законодавство. Тобто, акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, так як не спричиняє порушення прав для осіб робота (діяльність) яких перевірялася і не обов`язковим для виконання, тому його висновки не можуть бути предметом спору.

Згідно з пп.9 п.4 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43 (далі - Положення №43), Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до п.п. 45, 46 Порядку №550, у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державного фінансового контролю, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об`єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Підпунктами 16, 23 п.6 Положення №43 встановлено, що Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 50 Порядку №550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями підпунктів 7, 10, 13 ст.10 Закону України № 2939-ХІІ, згідно з якими органу державного фінансового контролю надається право: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються (частина 2 статті 15 Закону).

Згідно з п.3 Порядку повернення бюджетних коштів до відповідного бюджету в разі їх нецільового використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.10.2010 №1163 протягом 10 робочих днів з дати реєстрації акта ревізії, а у разі наявності заперечень (зауважень) до акта - з дати надання письмового висновку щодо таких заперечень (зауважень) контролюючий орган складає вимогу до розпорядника бюджетних коштів про повернення до відповідного бюджету використаної ним не за цільовим призначенням суми субвенції або вимогу до одержувача бюджетних коштів про повернення бюджетних коштів до відповідного бюджету в сумі, що використана ним не за цільовим призначенням (далі - вимога). Форми вимоги затверджуються Мінфіном.

Відповідно до п.10 Порядку повернення бюджетних коштів до відповідного бюджету в разі їх нецільового використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.10.2010 року № 1163 у разі невиконання одержувачем бюджетних коштів вимоги контролюючий орган звертається в установленому порядку до суду щодо стягнення з одержувача бюджетних коштів у дохід відповідного бюджету коштів у сумі, яка була використана ним не за цільовим призначенням.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що відповідач як орган державного фінансового контролю має повноваження здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів, а у разі виявлення порушень законодавства - пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольним об`єктом не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольного об`єкта та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині є обов`язковою до виконання.

Щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то суд наголошує, що про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом прийняття такої вимоги. Такі збитки відшкодовуються в добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом. Тобто, в органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних об`єктів, яка є обов`язковою до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і на підставі якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Відтак, пункти (частини) вимоги, які не вказують на стягнення збитків, можуть бути перевірені судом у справі за відповідним позовом підконтрольної установи з їх оскарження. Проте, пункти (частини) вимоги, які вказують на стягнення збитків мають перевірятись у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, а не за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною. Збитки, щодо наявності яких зроблено висновок Держаудитслужбою, стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю. Наявність збитків, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає позов про відшкодування збитків, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 лютого 2016 року у справі № 818/1857/14, а також постановах Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 0740/1005/18.

Як вже зазначалося судом раніше, 07.12.2020 Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області пред`явило КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради вимогу про усунення виявлених порушень, пунктом 3 якої запропоновано забезпечити відшкодування шкоди на загальну суму 27933,47 грн., заподіяної внаслідок зайвого нарахування та виплати бюджетних коштів зовнішньому суміснику сестрі-медичній загально-лікарняного персоналу ОСОБА_1 , з врахуванням норм визначених ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю України та скоригувати суму зайво сплаченого єдиного соціального внеску в розмірі 6145,36 грн. по Звіту про суми нарахованого єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування

Зміст п.3 вимоги свідчить, що у ньому вказано на наявність заподіяння збитків, визначено їх розмір та зобов`язано їх відшкодувати згідно з вимогами законодавства.

За наведених обставин, суд вважає, що в органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених під час перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. Відтак, вимога в частині стягнення збитків не потребує перевірки її законності та судового втручання в межах розгляду цього позову.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2020 року у справі №1340/5972/18.

Судом встановлено, що відповідач не звертався до суду з позовом про з КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради стягнення за результатами проведеної ревізії збитків у розмірі, визначеному у п.3 вимоги від 07.12.2020 №13-17-04-17/4134-2020.

Отже, враховуючи, що збитки у випадку відсутності факту їх добровільного відшкодування стягуються примусово в судовому порядку з особи, яка їх заподіяла, питання щодо наявності збитків та їх розміру має перевірятись судом, який розглядає позов про їх стягнення. У зв`язку з цим звернення КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" з позовом про визнання протиправним та скасування пункту 3 вимоги від 07.12.2020 №13-17-04-17/4134-2020 не є належним способом захисту порушеного права, а відтак такий позов не підлягає задоволенню.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що порушення прав позивача, про захист яких він просив в судовому порядку, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач виконав процесуальний обов`язок доказування своєї позиції та довів правомірність своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача не відповідають обставинам справи, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Правові підстави для застосування положень ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Комунального підприємства "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради (вул.Київська,78-г, м.Рівне, 33007, ) до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області (вул. Міцкевича, 14, м. Рівне,33028, ) про визнання протиправним та скасування пункту 3 вимоги №13-17-04-17/4134-2020 від 07.12.2020 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 12 липня 2021 року

Суддя Н.С. Гудима