Справа № 160/15517/20
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу "ОБЛАСНИЙ КЛІНІЧНИЙ ЦЕНТР МЕДИКО-СОЦІАЛЬНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ" ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ" ОБЛАСНА МЕДИКО-СОЦІАЛЬНА ЕКСПЕРТНА КОМІСІЯ №2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Комунального закладу "ОБЛАСНИЙ КЛІНІЧНИЙ ЦЕНТР МЕДИКО-СОЦІАЛЬНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ" ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ" ОБЛАСНА МЕДИКО-СОЦІАЛЬНА ЕКСПЕРТНА КОМІСІЯ №2 (далі - Обласна МСЕК №2, відповідач) про:
- визнання протиправними дій відповідача щодо встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності;
- зобов`язання відповідача, встановити позивачу ІІ групу інвалідності, безстроково, з дня погіршення здоров`я 15.07.2007.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач маючи інвалідність ІІІ групи встановлену з 21.04.1993 р. (безстроково), пов`язану із захворюванням, одержаним в період проходження військової служби, звернувся до відповідача з метою підвищення групи інвалідності. Позивач зазначає, що наявні в нього захворювання за наслідками травм, одержаних у 1988 та 1989 роках є підставою для прийняття відповідачем рішення про встановлення йому ІІ групи інвалідності відповідно до критеріїв встановлення інвалідності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Питання медико-соціальної експертизи» від 03.12.2009 №1317 (далі - Постанова №1317). Проте, відповідачем відмовлено у встановленні позивачу ІІ групи інвалідності, та роз`яснено, що після огляду Обласної МСЕК №2, йому підтверджено ІІІ групу інвалідності.
Позивач вважає, що відповідач приймаючи спірне рішення не врахував всіх обставин, що мають важливе значення при встановленні групи інвалідності, а саме: не враховано погіршення стану здоров`я позивача на день огляду; не проводилося об`єктивне обстеження та оцінка всіх систем організму, необхідних лабораторних функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії; не бралися до уваги надані медичні документи про травму хребта, отриманої у 1988 р., що призвела до інвалідності; не враховано умови і зміст праці, необхідність і можливість працевлаштування позивача.
Позивач зазначає, що причиною його звернення до відповідача є відсутність можливості працевлаштування з моменту встановлення інвалідності і по теперішній час. Наявні у позивача наслідки травм, а саме відсутність лівої нижньої кінцівки, порушення функції опори та ходи, післятравматичний остеохондроз поперекового відділу хребта ПСДФХ 2 ступеню, призводять до постійної болі у спині та ногах і значно обмежують його здатність до самостійного пересування та трудової діяльності. Позивач здатний до самостійного пересування тільки з використанням допоміжного засобу (протезу), який за правилами можна носити не більше двох годин щоб запобігти передавлюванню судин. Від носіння протезу у позивача постійно виникають набряки, язви та екземи кукси кінцівки, які потребують лікування. Протез швидко виходить з ладу та потребує постійного налаштування та ремонту.
Ухвалою суду від 30.11.2020р. позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
На виконання ухвали суду, позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 23.03.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого заперечує проти заявлених позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. На звернення позивача щодо встановлення йому ІІ групи інвалідності за направленням ЦПМСД №2 (форма №088/о), 27.08.2020 р. міжрайонна Зарічна медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) м. Кривого Рогу оглянула останнього за діагнозом: «Наслідки побутової травми 27.11.1989 р. у вигляді ампутації кукси лівого стегна у н/3 - ампутація 02.12.1989 р. через тромбоз стегнової артерії. Протезований. Остеохондроз поперекового відділу хребта з корінцевим с-мом в зоні L?-L? хребців. Захворювання, отримане в період проходження військової служби». У відповідності до Постанови №1317 та р.ІІІ п.3.4.23 Наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності від 05.09.2011р. №561 (далі - Наказ №561), за результатами огляду прийнято рішення про відсутність даних для підвищення групи інвалідності. Не погоджуючись із зазначеним рішенням, по оскарженню, позивач направлений до Обласної МСЕК №2 і повторно оглянутий 10.09.2020 р. Від запропонованого стаціонарного обстеження в клініці ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_1 відмовився.
Відповідач зазначає, що до 01.04.1991 р. на період активного лікування і протезування позивачу призначена ІІ группа інвалідності. При повторному огляді позивачу продовжено ІІ групу до 01.04.1993 р. в зв`язку з необхідністю придбання професії та соціальної адаптації, так як позивач набував професію в Криворізькому технікумі гірничого транспорту.
Відповідач відзначає безпідставність вимог позивача щодо встановлення йому ІІ групи інвалідності безстроково з 15.07.2007 р., оскільки згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку анатомічних дефектів, інших необоротних порушень функцій органів і систем організму, станів та захворювань, за яких відповідна група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду» від 21.01.2015р. №10, прийнятої відповідно до ч.14 ст.7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні»,- кукса стегна чи гомілки віднесена до ІІІ групи інвалідності.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.04.1993 р. за результатами огляду МСЕК встановлено ІІІ групу інвалідності, безстроково. Причина інвалідності: захворювання, одержане в період проходження військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААГ №025859.
06.08.2020р. позивач звернувся до Обласної МСЕК №2 із заявою про проведення позапланової МСЕК, посилаючись на те, що його випадок не відповідає класифікації та критеріям ІІІ групи, а відповідає ІІ групі інвалідності. Зокрема зазначає, що до моменту встановлення ІІІ групи інвалідності в період з 1990 по 1993р.р. позивачу вже була встановлена ІІ група інвалідності.
Листом №494 від 11.09.2000р. відповідач надав роз`яснення на звернення ОСОБА_1 , що рішення щодо встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності винесено згідно чинного законодавства на підставі п.3.4.23 «Інструкції про встановлення груп інвалідності» (Наказ №561) та Постанови №1317. Зазначається, що по оскарженню позивачем рішення Зарічної МСЕК по встановленню ІІІ групи інвалідності, захворювання одержане в період проходження військової служби, безстроково - 10.02.2020 р. Обласною МСЕК №2 вказане рішення підтверджено безпосередньо після проведення огляду позивача.
Також повідомляється про відмову позивача від запропонованого стаціонарного обстеження в клініці ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України».
Позивач неодноразово звертався до медичного закладу зі скаргами на постійний біль в області ампутаційної кульги лівого стегна, який посилюється під час руху, а також з приводу болю у гомілковостопному суглобі правої нижньої кінцівки, болю в поперековому відділі хребта, що підтверджується записами в амбулаторній карті від 10.12.2014р., 23.07.2018р., 24.05.2018р., 27.07.2018р., копія витягу з якої міститься в матеріалах справи.
За результатами огляду травматолога для МСЕК від 10.12.2014р. встановлено діагноз: наслідки побутової травми 23.11.1989р. Ампутаційна кульга лівого стегна на рівні н/з. Віддалені наслідки ЗЧМТ, мікроорганічна розсіяна симптоматика, астенічний синдром помірного ступеню. Порушення функції опори та ходи 2 ступеню. Супутній діагноз: поперековий остеохондроз, спондильоз, спондилоартроз. Хронічна люмбалгія, субремісія.
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого КЗ «Криворізька міська лікарня №8» ДОР форма №027/о від 08.11.2017р. повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення) ОСОБА_1 :
- наслідки травми в побуті, ДТП: 23.11.1989р. Ампутаційна кульга лівого стегна на рівні н/з. Порушення функції опори та ходи 2 ступеню;
- наслідки травми під час виконання військових обов`язків в лавах РА: 1988р. Післятравматичний остеохондроз поперекового відділу хребта. ПСДФХ 2 ступеню.
Травма у хворого під час виконання військових обов`язків в лавах РА: 1988р., одержав: забій грудо-поперекового відділу хребта. В 1988р. визнаний інвалідом РА ІІІ групи.
Травма у хворого в побуті, як наслідок ДТП: 23.11.1989 р., одержав: відкритий уламчастий перелом в/з лівої гомілки зі зміщенням відламків та ушкодженням судинно-нервового пучка. Травматичний шок 2 ступеню. Лікувався стаціонарно в травматологічному відділенні 5-ї міської лікарні з 22.11.1989р. по 09.01.1989р. де хворому і проведено ампутацію лівої нижньої кінцівки на рівні н/з стегна.
Останнього разу оглядався на МСЕК: 21.04.1993р., визнаний інвалідом РА ІІІ групи безстроково.
18.12.2014р. заповнено індивідуальний план реабілітації інваліда №1207.
Періодично пацієнту проводилось протезування лівої нижньої кінцівки в Харківському протезо-ортопедичному підприємстві: 1990-1992-1994-2008-2014 роках.
09.02.2016р. оглянутий на кафедрі хірургії травматології та ортопедії на базі 2-ї міської лікарні ОСОБА_2 . Рекомендовано: консультація в Харківському НДІ протезування про можливість протезування біомеханічним протезом.
01.11.2017р. консультований головним травматологом м. Кривий Ріг Губарик В.П. Рекомендовано консультація в ОКЛ ім. Мечнікова академіка, професора Лоскутова О.Є. з метою вирішення питання протезування лівої нижньої кінцівки за кордоном (за наполяганням хворого).
За результатами рентгенографічного дослідження від 23.07.2018р. встановлено діагноз: правосторонній остеоартроз гомілкового суглобу 1ст.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у встановленні ІІ групи інвалідності, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із положеннями ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст.ст.21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: основи соціального захисту.
Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.
У відповідності до вимог ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами
Відповідно до ст.3 вказаного Закону, інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.
Окрім того, основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я організму, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначено Законом України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні».
За змістом ст.7 цього Закону медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться МСЕК, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів.
Огляд повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров`я, осіб з інвалідністю (за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу), дітей з порушеннями стану здоров`я та дітей з інвалідністю проводиться після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності даних, що підтверджують стійкий розлад функцій організму у зв`язку з фізичними, психічними, інтелектуальними та сенсорними порушеннями, зумовленими захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами.
Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.
МСЕК визначають, поміж іншого, групу інвалідності, її причину і час настання. Особа може одночасно бути визнана особою з інвалідністю однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір особи з інвалідністю. У разі якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, вказуються дві причини інвалідності; ступінь втрати професійної працездатності потерпілим від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання; ступінь втрати здоров`я, групу інвалідності, причину, зв`язок ї час настання інвалідності громадян, які постраждали внаслідок політичних репресій або Чорнобильської катастрофи.
- встановлюють компенсаторно-адаптаційні можливості особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації;
- складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми;
- забезпечують своєчасний огляд (переогляд) повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров`я, осіб з інвалідністю;
Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності МСЕК та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Особам, які звертаються для встановлення інвалідності, зумовленою наявністю анатомічних дефектів, інших необоротних порушень функцій органів і систем організму, відповідна група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду. Переогляд з метою підвищення групи інвалідності таким особам відбувається на підставі особистої заяви особи з інвалідністю або її законного представника у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності особи з інвалідністю або за рішенням суду.
Порядок проведення переогляду з метою підвищення групи інвалідності і вичерпний перелік анатомічних дефектів, інших необоротних порушень функцій органів і систем організму, станів та захворювань, за яких відповідна група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду, затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи» затверджено Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Положення про медико-соціальну експертизу визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особам, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогчній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації (пункт 1 Положення).
Відповідно до п.3, 4, 10 Положення про медико-соціальну експертизу, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Медико-соціальну експертизу проводять МСЕК, з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. До складу МСЕК входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.
Згідно з п.п.15, 17 Положення про медико-соціальну експертизу МСЕК проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.
Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Наявність у Обласної МСЕК №2, що є структурним підрозділом КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради», повноважень щодо проведення медико-соціальної експертизи позивачем не заперечується.
З огляду на викладене суд вважає за доцільне зауважити, що відповідно до п.10 Положення про медико-соціальну експертизу залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії:
1) загального профілю;
2) спеціалізованого профілю.
Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.
До складу МСЕК входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.
Порядок участі представників Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості та інших працівників соціальної сфери затверджується МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики.
Відповідно до п.19 Положення про медико-соціальну експертизу МСЕК проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.
Відповідно до п.23 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.
Пунктом 24 указаного Положення передбачено, що рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ. МОЗ за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній МСЕК МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи.
В особливо складних випадках Центральна МСЕК МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.
Слід зазначити, що від запропонованого відповідачем стаціонарного обстеження в клініці ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_1 відмовився. Цей факт позивач не спростовує.
Сторонами у справі не заперечується прийняття Обласною МСЕК №2 рішення щодо встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності безстроково, тому ця обставина не потребує доказування.
З матеріалів справи вбачається, що за результатами обстеження позивача та дослідження наданої ним медичної документації щодо ступеня функціональних порушень органів та систем позивача Обласна МСЕК №2 встановила йому ІІІ групу, а не ІІ групу, на яку він претендував.
Суд вважає, що доводи позивача про протиправність встановлення йому ІІІ групи інвалідності, замість ІІ групи, є необrрунтованими з наступних підстав.
Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, визначає порядок, умови та критерії встановлення інвалідності МСЕК.
Абзацами другим, третім п.22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності визначено, що повторний огляд осіб з інвалідністю, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такої особи з інвалідністю, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності або за рішенням суду.
Особам, що звертаються для встановлення інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду у разі наявності вроджених вад розумового чи фізичного розвитку, анатомічних дефектів, стійких необоротних морфологічних змін та розладу функцій органів і систем організму, неефективності реабілітаційних заходів, неможливості відновлення соціальної адаптації, несприятливого прогнозу відновлення працездатності з урахуванням реальних соціально-економічних обставин у місці проживання особи з інвалідністю, а також особам з інвалідністю, у яких строк переогляду настає після досягнення пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з п.26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності.
Пунктом 27 вказаного Положення визначено, підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.
Критеріями встановлення II групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження у вираженому II ступені однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи:
- обмеження самообслуговування II ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;
- обмеження здатності до самостійного пересування II ступеня - здатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;
- обмеження здатності до навчання II ступеня - нездатність до навчання або здатність до навчання тільки у спеціальних навчальних закладах або за спеціальними програмами вдома;
- обмеження здатності до трудової діяльності II ступеня - нездатність до провадження окремих видів трудової діяльності чи здатність до трудової діяльності у спеціально створених умовах з використанням допоміжних засобів і/або спеціально обладнаного робочого місця, за допомогою інших осіб;
- обмеження здатності до орієнтації II ступеня - здатність до орієнтації в часі і просторі за допомогою інших осіб;
- обмеження здатності до спілкування II ступеня - здатність до спілкування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;
- обмеження здатності контролювати свою поведінку II ступеня - здатність частково чи повністю контролювати свою поведінку тільки за допомогою сторонніх осіб.
До II групи інвалідності можуть належати також особи, які мають дві хвороби або більше, що призводять до інвалідності, наслідки травми або вроджені вади та їх комбінації, які в сукупності спричиняють значне обмеження життєдіяльності особи та її працездатності.
Підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.
Інваліди III групи з помірним обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів.
Згідно з п.1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я від 05.09.2011 №561 при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.
Тобто, рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичної документації, яка обов`язково включає направлення на МСЕК, та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.
- наслідки травми в побуті, ДТП: 23.11.1989р. Ампутаційна кульга лівого стегна на рівні н/з. Порушення функції опори та ходи 2 ступеню;
- наслідки травми під час виконання військових обов`язків в лавах РА: 1988р. Післятравматичний остеохондроз поперекового відділу хребта. ПСДФХ 2 ступеню.
Як зазначалося раніше, надані позивачем консультативні висновки спеціалістів мають для МСЕК рекомендаційний характер та не мають обов`язкової сили при прийнятті рішення про встановлення групи інвалідності.
Відповідно до положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.
В свою чергу, згідно із Законом України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» до компетенції медико-соціальної експертизи відноситься комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.
Відтак, суди не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до вимог частини другої ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцєю та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати на користь позивача відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Комунального закладу "ОБЛАСНИЙ КЛІНІЧНИЙ ЦЕНТР МЕДИКО-СОЦІАЛЬНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ" ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ" ОБЛАСНА МЕДИКО-СОЦІАЛЬНА ЕКСПЕРТНА КОМІСІЯ №2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова