Справа № 623/1420/21
Суддя: Одарюк М. П.
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/1420/21
Номер провадження 2-а/623/30/2021
РІШЕННЯ

іменем України

03 серпня 2021 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі головуючого судді Одарюка М.П.,

за участю секретаря Костенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 623/1420/21 за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського 4 взводу,1 роти,3 батальйону рядового поліції Веретька Артура Сергійовича, в особі Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову ДП 18 № 540541 від 07 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.8 ст.121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити, обґрунтовуючи тим, що постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства та є незаконною.

В обґрунтування позову посилається на те, що 07 лютого 2021 року ОСОБА_1 рухаючись автомобілем TOYOTA AVENCIS, номер реєстрації НОМЕР_1 у місті Харкові поблизу будинку № 136, розташованого по вулиці Тюринській, потрапив у дорожньо - транспортну пригоду. Приймаючи до уваги, що причинами виникнення зіткнення транспортних засобів було обоюдне недотримання вимог правил дорожнього руху обома водіями, інспектор патрульної поліції, який прибув за викликом, повинен був обмежитись складанням протоколу за ознаками ст. 124 КУпАП. В подальшому, перевіривши реєстраційні документи, встановивши особу водія, звіривши отримані відомості у КПК приладі про дату ввезення транспортного засобу на митну територію України, працівник поліції прийшов до висновку про наявність порушень, чітко не визначаючи які саме норми чинного законодавства порушені, а тому вважав за достатнє винести постанову про скоєння адміністративного правопорушення за ознаками правопорушення передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП .Позивач вказує на те, що поліцейський не мав повноважень складати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП, оскільки у переліку, визначеному Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України 07.11.2015 JA 1395, не передбачена компетенція органів національної поліції виносити постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП. Відповідачем було порушено процедуру розгляду справи. Відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки позивачем правопорушення оспорювало ся, а саме правопорушення не є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позивач вважає, що зупинка транспортного засобу була незаконною, оскільки її було здійснено всупереч вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», а отримання поліцейським відомостей на підставі яких було виписано постанову було здійснено із введенням в оману та скористувавшись розгубленістю водія.

Слід зазначити, що відповідач грубо порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, що встановлена статтями 278-280 КУпАП. Так, винесення постанови відбулося фактично без розгляду справи. Відповідач поводив себе упереджено, заздалегідь вирішив, що позивача буде визнано винним у вчиненні правопорушення, позбавивши його права на безсторонній та справедливий розгляд справи. Більшу частину часу матеріали складалися без участі позивача; не конкретизовано місце вчинення правопорушення з прив`язкою до місцевості. При розгляді справи відповідачем не досліджувалися докази. Відповідач, не з`ясувавши, хто саме ввіз транспортний засіб на територію України, вирішив, що позивач автомобіль не ввозив. Відповідачем не з`ясовано, чи відбулася передача транспортного засобу. Крім того, у постанові зазначено, що правопорушення вчинено о 17.50 годин, а постанова складена о 21.10 годин. Таким чином, скорочений термін оформлення документів пов`язаних з оформленням дорожньої пригоди, фіксуванням обставин події та завданих ушкоджень транспортних засобів. Відповідач притягнув позивача до відповідальності без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. У постанові не зазначено нормативний акт, який порушив позивач, оскільки необґрунтовано та безпідставно зазначено лише обставини руху транспортного засобу, без посилання на норми чинного законодавства України, які фактично були порушені водієм. Не зважаючи на викладені обставини поліцією були надумані обставини про склад адміністративного правопорушення. Крім того, працівниками поліції частково велося відео фіксування нагрудною камерою, проте в постанові не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

З огляду на вищевикладене не складання Відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення не дало можливості Позивачу висловити незгоду із винності у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки ніде, окрім протоколу, зафіксувати позицію по справі не можливо. При винесенні постанови ніякого письмового пояснення працівником не відбиралось та до матеріалів адміністративного провадження не залучалось, а тому позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Від представника УПП в Харківській області ДПП надійшли пояснення щодо предмету спору, в якому Управління патрульної поліції в Харківської області Департаменту патрульної поліції з позовом не погоджується, вважає його необґрунтованим та невмотивованим.

07.02.2021 об 17.50, за адресою: м. Харків, вул. Тюринська, 136, керуючи транспортним засобом TOYOTA AVENCIS, номер реєстрації НОМЕР_1 (країна походження:Латвійська республіка), водій ОСОБА_1 , став учасником дорожньо - транспортної пригоди.

Під час з`ясування обставин ДТП стало відомо, що транспортний TOYOTA AVENCIS, номер реєстрації НОМЕР_1 , щодо якого Митним кодексом України встановлені обмеження, а саме перебування на території України порушенням строків перебування в режимі тимчасового ввезення до 1-го року.

Шляхом перевірки вказаного транспортного засобу через базу даних МВС 1ПНП «АРМОР» - «Митниця», лейтенантом поліції ОСОБА_2 , було встановлено, що автомобіль TOYOTA AVENCIS, номер реєстрації НОМЕР_1 , ввезено 30.05.2018 гр. ОСОБА_3 , та передано в керування ОСОБА_1 яким транспортний засіб не було поміщено у митний режим тимчасового ввезення (транзит) чим порушено вимоги ст. 380 Митного кодексу України від 13.03.2012, ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993. (витяг з бази ІПНП надається).

Внаслідок цього, було винесено постанову серії ДП18 № 540541, якою ОСОБА_4 притягнуто до відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Слід врахувати, що постановою Київського районного суду по справі № 953/2798/21 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП України. Вказаною постановою підтверджується факт керування гр. ОСОБА_1 автомобілем TOYOTA AVENCIS, номер реєстрації НОМЕР_1 .

На теперішній час надати відеозаписи розгляду справи не вбачається за можливе, так як відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів за 07.02.2021 були знищені шляхом стирання з серверу на підставі вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018.

Розгляд справи відбувався 07.02.2021 а Ухвала про відкриття провадження надійшла до УПП в Харківській області ДПП 26.04.2021.

З вказаного слідує те, що Відповідач міг би надати дані відеодокази розгляду справи, якщо б ухвала про відкриття провадження надійшла до УПП в Харківській області ДПП до моменту видалення з серверу відеозаписів, проте ця обставина від Відповідача на залежала, а відеозаписи не могли бути збережені так як відомості про оскарження постанови у Відповідача були відсутні.

Пунктом 1 частини другої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейського зобов`язано зупиняти транспортні засоби у раз якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розукомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух», законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» визначені основні вимоги щодо ввезення на територію України транспортних засобів.

Транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність обов`язковим вимогам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Статтею 380 Митного кодексу України, визначено особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України Митного кодексу Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України.

26.09.2020Тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

26.09.2021Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

26.09.2022Тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД, та причепів до них, що класифікуються за товарною позицією 8716 згідно з УКТ ЗЕД, у кількості більше однієї одиниці на кожну товарну позицію дозволяється за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

26.09.2023Тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

Транспортні засоби, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД, та причепи до них, що класифікуються за товарною позицією 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які ввозяться громадянами-резидентами у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за укладеними трудовими договорами з підприємствами-нерезидентами, що підтверджується документами відповідних компетентних органів країни реєстрації підприємства- нерезидента, для цілей цього Кодексу вважаються транспортними засобами особистого користування. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України таких транспортних засобів дозволяється на строк до 10 діб за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

Строки, передбачені абзацами першим, другим, третім та п`ятим цієї частини, можуть бути продовжені митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов`язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної під позиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною під позицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання митному органу документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.

26.09.2024Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з укт зед, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами- нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

26.09.2025Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

26.09.2026У разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання митним органам власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим знищення або руйнування.

26.09.2027Транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на ЗО діб, підлягають державній реєстрації.

Порядок державної реєстрації транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Диспозицією частини 8 статті 121 КУпАП встановлена відповідальність водія у разі керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту;

транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не помішувала в митний режим транзиту. Санкція частини 8 статті 121 КУпАП передбачає накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Абзацом 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено обов`язок водія не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту;

Абзацами першим - другим статті 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правші паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно- мастильних матеріалів в тому числі, передбачених ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, передбачено у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у виді штрафу.

Поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону № З УПП в Харківській області ДПП рядовим поліції Веретьком Артуром Сергійовичем, дотримано вимог статті 283 КУпАП, у фабулі викладено опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначено нормативний акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Таким чином, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що дає підстави для висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Під час розгляду справи, позивача було ознайомлено з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268, 288, 289 КУпАП, з матеріалами справи, вирішено питання про притягнення до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

Звертаючи увагу на ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі ст. 307, 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби з правопорушника стягується подвійний штраф, який в даному випадку складає 850 гривень.

Частинами 1,3 статті 307 КУпАП (у редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) визначені строки і порядок виконання постанови про накладення штрафу.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

Статтею 308 КУпАП обумовлено, що штраф надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Зважаючи на те, що на день відкриття провадження у справі (17.03.2021) строк оскарження сплинув, постанова була звернута на виконання. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що згідно постанови від 07 лютого 2021 року водій ОСОБА_1 керував автомобілем TOYOTA AVENCIS, номер реєстрації НОМЕР_1 у місті Харкові поблизу будинку № 136, розташованого по вулиці Тюринській, щодо якого порушено обмеження встановлені Митним кодексом України: транспортний засіб перебуває на території України з порушенням строків перебування в режимі тимчасового ввезення терміном до 1-го року, згідно бази ІПНП т.з. ввезено 14.03.2018 ОСОБА_5 та передано керування третій особі ОСОБА_1 , який не поміщував т.з. у митний режим, тимчасове ввезення (транзит), чим порушено вимоги ст. 380 Митного кодексу України та ст. 31 ЗУ «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність за ч.8статті 121 КУпАП.

Суд відхиляє посилання у позові на те, що відповідачем при складанні оскаржуваної постанови були перевищенні повноваження, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1Закону України "Про дорожній рух" цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно ст.16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Частиною першою статті 380 Митного кодексу України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

Частина 8 статті 121КУпАП передбачає, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм у сукупності та в контексті запровадження заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, та цілей Закону України "Про дорожній рух", свідчить, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч.8 ст.121КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, … ч.8 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України (ч.8 ст. 121 КУпАП).

Згідно ч.2 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП,якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення …… у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд відхиляє посилання представника позивача на те, що відповідач не склав відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч.8 ст.121КУпАП - є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та, у такому випадку, згідно ч.5 ст. 258 КУпАП складання протоколу не передбачене.

Крім того, пунктом 4 Інструкції визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. (далі Інструкція № 1395).

Також, у відповідності до ст.ст. 31, 40 Закону України „Про Національну поліцію", Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, поліція використовує технічні засоби - нагрудні відеокамери (відеореєстратори).

Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції (п. 1.3 Розділу І Інструкції).

Відповідно до п.3.3. Розділу III вищенаведеної Інструкції нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Крім того, з довідки з бази, наданої відповідачем до відзиву, вбачається, що т.з. TOYOTA AVENCIS, номер реєстрації НОМЕР_1 , ввезено через митний пост Ізмаїльський» 30.05.2018 ОСОБА_3 та передано керування третій особі ОСОБА_7 , який не поміщував т.з. у митний режим, тимчасове ввезення (транзит), чим порушено вимоги ст. 380 Митного кодексу України та ст. 31 ЗУ «Про дорожній рух».

Таким чином, порушень з боку відповідача, які б вказували на незаконність оспорюваної постанови, судом не встановлено.

Оскаржувана постанова серії ДП 18 № 540541 від 07.02.2021 відповідає вимогам закону, тому підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи викладене, позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.5,6,8,9,10,72-77,90,94,241-246,286,295 КАС України, ч.8 ст. 121, ст. 222 КУпАП, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Поліцейського 4 взводу,1 роти,3 батальйону рядового поліції Веретька Артура Сергійовича, в особі Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М.П. Одарюк