Справа № 360/1020/20
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1020/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання - Пономарьової О.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Олійника М.А.,

представника відповідача - Кім В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом начальника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Лисичанського міського управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання незаконним та скасування наказу, визнання протиправними дій, а також відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 18.09.2020 (т.3 а.с.206-224), заявлені такі вимоги:

- визнати дії суб`єкта владних повноважень Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганський області протиправними при проведені службового розслідування від 18.02.2020 Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганський області за фактом проведення перевірок об`єктів з масовим перебуванням людей відділом запобігання надзвичайним ситуаціям Лисичанського міського управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганський області;

- визнати протиправним, та скасувати (як протиправний) наказ № 56-НО від 21.02.2020 «Про втрату чинності матеріалів перевірок» Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганський області;

- стягнути з відповідача Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганський області кошти на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог, що частково викладені в первинному позові від 10.03.2020 (т.1 а.с.1-13) та частково в уточненому позові, зазначені такі обставини.

26 лютого 2020 року позивача ознайомлено з оскарженим наказом, який він вважає протиправним та незаконним, тому оскаржує його до суду.

Оскарженим наказом фактично визнані такими, що втратили чинність матеріали перевірок: акти та приписи, складені позивачем як посадовою особою за результатами проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки (далі акт), та приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної безпеки.

На думку позивача, зазначений наказ прийнято відповідачем за відсутності визначених законодавством повноважень.

Зі змісту оскарженого наказу вбачається, що підставами для його прийняття стали висновки службового розслідування від 18.02.2020 за фактом неналежної якості проведення співробітниками Лисичанського міського управління ДСНС перевірок об`єктів з масовим перебуванням людей та акт комісійного обстеження співробітниками Головного управління від 24.12.2019, які на думку позивача, також складені з порушенням вимог чинного законодавства.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначено, що незаконними діями відповідача щодо прийняття оскарженого наказу та проведення службового розслідування стосовно позивача, застосуванням до нього дисциплінарних стягнень завдано моральної шкоди позивачу, що полягає в тривалому перебуванні позивача в емоційно-нервовому стані через безпідставне притягнення до дисциплінарної відповідальності, що сталося двічі, приниженні службового авторитету позивача у підлеглих, втрати ним довіри з боку керівництва, шкоді, що завдана здоров`ю позивача та членам його сім`ї, які розділяли з позивачем неприємні наслідки тривалих перевірок та розслідувань, що пов`язані з його службовою діяльністю.

Належним відшкодуванням такої моральної шкоди позивач вважає стягнення з відповідача суми в 20000 гривень, яку просить стягнути з відповідача на свою користь.

13.11.2020 за вх. № 46430/2020 від відповідача надійшов відзив на позов (т.4 а.с.22-28), в якому зазначено, що управління заперечує проти позову з таких підстав.

Вибіркове обстеження об`єктів перевірених співробітниками Лисичанського міського управління Головного управління було здійснено співробітниками Головного управління на підставі вказівки заступника начальника Головного управління із запобігання надзвичайним ситуаціям Головного управління полковника служби цивільного захисту Сергія Журби, якому наказом начальника Головного управління від 16.12.2019 № 406-НО доручено організовувати належний контроль за якістю проведених перевірок щодо правильності складання актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Відповідач зазначає, що огляд зазначених закладів проводився тільки за усною згодою керівників суб`єктів господарювання. Порушення, які були вказані у даному акті комісійного обстеження, зафіксовані для підтвердження халатного відношення до проведення заходів державного нагляду (контролю) співробітниками Лисичанського міського управління ДСНС. На підставі вказаного акту комісійного обстеження було розпочате службове розслідування для встановлення всіх фактів та визначення винних посадових осіб.

Крім цього, на думку ОСОБА_1 , повторна позапланова перевірка комунального закладу «Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № З «Дюймовочка» проведена представниками Головного управління у період з 28.12.2019 по 03.01.2020 з порушеннями чинного законодавства, що не відповідає дійсності та не має ніякого відношення до суті службового розслідування.

На думку відповідача, невиконання в повному обсязі заходів зі здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної суб`єктами господарювання незалежно від форм власності є порушенням п. 2 ст. 8, ст. 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та п. 3.1 Положення про відділ запобігання надзвичайним ситуаціям Лисичанського міського управління ГУ ДСНС України у Луганській області, а також є порушенням службової дисципліни, а саме п. 8 Дисциплінарного статуту, що допущено позивачем, і підтверджено висновком службового розслідування Головного управління від 18.02.2020 року. На думку відповідача, оскарження позивачем дій Головного управління під час позапланових заходів - це спосіб уникнути відповідальності за неналежне виконання службових обов`язків.

Характеристика позивача від 15.04.2019 року свідчить про те, позивач під час несення ним служби дозволяє собі порушувати вимоги Дисциплінарного статуту, Положення про порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу, а також приписів Кодексу цивільного захисту України.

Щодо стану здоров`я позивача відповідач зауважує, що служба цивільного захисту вимагає від осіб рядового і начальницького складу високого рівня моральнопсихологічної стійкості незалежно від обставин. Зважаючи, що заходи дисциплінарного впливу застосовуються не лише до позивача, а й до всіх інших осіб, які порушують службову дисципліну, то твердження про упереджене ставлення до позивача є необгрунтованим і висловлює лише його суб`єктивне бачення обставин справи. Отже, кваліфікувати непогодження позивача з позицією Головного управління щодо його дій під час виконання посадових обов`язків як моральну шкоду, завдану позивачу, немає правових обґрунтувань.

Тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

18.11.2020 від позивача надійшли заперечення на відзив з додатками (т.4 а.с. 36-45).

Ухвалою суду від 10.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду після усунення недоліків, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (т.1 а.с. 139-140).

Ухвалою суду від 22.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т.4 а.с. 8-9).

Ухвалою суду від 18.11.2020 зупинено провадження у справі (т.4 а.с.61).

Ухвалою суду від 01.07.2021 поновлено провадження у справі (т.4 а.с. 138).

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши в своїх поясненнях, що на його користь свідчать встановлені в судових рішеннях, що набрали законної сили (360/2080/20, № 360/3350/20), факти, а саме: щодо незаконності притягнення його до дисциплінарної відповідальності, що сталося двічі, а також незаконність повторного проведення позапланових перевірок відповідачем тих самих суб`єктів господарювання, які вже перевірені позивачем. Встановлені в цих рішеннях судом факти прямо свідчать про незаконність скасування результатів перевірок позивача оскарженим наказом відповідача. Зазначив, що незаконні дії відповідача щодо проведення службових розслідувань відносно нього, а також скасування матеріалів його перевірок фактично стали підставою для того, що з ним не продовжено службовий контракт на майбутній період і відповідач вже видав наказ про звільнення позивача після виходу з лікарняного, що також обґрунтовує наявність моральної шкоди, яка завдана позивачу та членам його родини протиправними діями відповідача. Просив суд врахувати такі обставини при розгляді цієї справи.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог, вважаючи позов безпідставним та необґрунтованим, надали суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві.

Свідок ОСОБА_3 надав суду показання, зазначивши, що комісійне обстеження як захід нагляду чи контролю прямо не передбачено чинним законодавством, однак керівництвом відповідача було прийнято усне рішення про вжиття такого заходу, який проводився за згодою суб`єктів господарювання, з метою перевірки якості вже проведених перевірок за участі позивача як головного державного інспектора з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки у місті Лисичанськ. Підставою перевірки та призначення комісійного обстеження стали сумніви керівництва відповідача щодо невеликої кількості виявлених правопорушень в ході перевірок дитячих закладів, що здійснені позивачем. За результатом комісійного обстеження був складений акт комісійного обстеження співробітниками ГУ ДСНС України у Луганській області від 24.12.2019, призначено повторне проведення перевірок вказаних закладів та скасовані результати попередніх перевірок оскарженим наказом. Також було призначене службове розслідування за фактом неякісних перевірок таких суб`єктів господарювання, за результатом якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Отже, на підставі наданих сторонами письмових доказів, з урахуванням показань свідків та пояснень сторін, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області 31.01.2008, РНОКПП НОМЕР_2 (т.1 а.с. 50-51,52).

Оскарженим наказом № 56-НО від 21.02.2020 «Про втрату чинності матеріалів перевірок» Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганський області визнано такими, що втратили чинність матеріали перевірок (актів та приписів) 7-ми певних суб`єктів господарювання м. Лисичанська, що були складені 17.12.2019 та 19.12.2019 за результатом проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки Лисичанським міським управлінням ГУ ДСНС України у Луганській області (т.1 а.с.32, 153-206).

Як вбачається зі змісту оскарженого наказу, підставою для його прийняття є саме:

- висновок службового розслідування за фактом неналежної якості проведення перевірок об`єктів з масовим перебуванням людей співробітниками відділу запобігання надзвичайних ситуаціям Лисичанського міського управління ГУ ДСНС України у Луганській області від 18.02.2020 (т.1 а.с.90-103);

- акт комісійного обстеження співробітниками ГУ ДСНС України у Луганській області від 24.12.2019.

Як вбачається з висновку службового розслідування за фактом неналежної якості проведення перевірок об`єктів з масовим перебуванням людей співробітниками відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Лисичанського міського управління ГУ ДСНС України у Луганській області від 18.02.2020 його складено за результатом службового розслідування, призначеного наказом ГУ ДСНС України у Луганській області від 26.12.2019 №414-НО «Про проведення службового розслідування» на підставі актів повторних перевірок суб`єктів господарювання у м. Лисичанську, що проведені 03.01.2021 та 10.01.2021 (т.1 а.с. 90-103).

За результатом службового розслідування, призначеного наказом ГУ ДСНС України у Луганській області від 26.12.2019 №414-НО «Про проведення службового розслідування» відповідачем прийнято наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 25 лютого 2020 року № 61, пунктом 1 якого накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани за порушення службової дисципліни (т.1 а.с.88).

Відповідно до вимог ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі № 360/2080/20, що залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року, визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 25 лютого 2020 року № 61 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани за порушення службової дисципліни ( т.4 а.с.116-137).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, що підстави проведення позапланових заходів зі здійснення державного нагляду (контролю) визначено частиною першою статті 6 Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". При цьому, абзацом одинадцятим частини першої статті 6 Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" прямо передбачено, що повторне проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), забороняється.

Невиконання вимог закону щодо встановленої заборони на повторне проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт такої перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, пункт 1 наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 25 лютого 2020 року № 61 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани за порушення службової дисципліни, прийнятий за наслідками службового розслідування, висновки якого обґрунтовані недопустимим доказом - актом повторної позапланової перевірки, проведеної всупереч забороні, встановленій абзацом одинадцятим частини першої статті 6 Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Отже, рішенням суду, що набрало законної сили, підтверджено необґрунтованість висновку службового розслідування за фактом неналежної якості проведення перевірок об`єктів з масовим перебуванням людей співробітниками відділу запобігання надзвичайних ситуаціям Лисичанського міського управління ГУ ДСНС України у Луганській області від 18.02.2020 (як підстави для прийняття оскарженого наказу № 56-НО від 21.02.2020), який складено за актами повторних перевірок суб`єктів господарювання у м. Лисичанську, що проведені 03.01.2021 та 10.01.2021, що визнані судом недопустимими доказами, оскільки одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Судами у справі № 360/2080/20 встановлено, що згідно з актом комісійного обстеження (другої підстави для прийняття оскарженого наказу № 56-НО від 21.02.2020), який складений начальником відділу профілактичної роботи, розслідування пожеж та активних і пасивних засобів безпеки центру забезпечення діяльності Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області ОСОБА_3, провідним фахівцем відділу з питань запобігання та виявлення корупції Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області Миколою Хміль та т.в.о. начальника Лисичанського міського управління ГУ ДСНС України у Луганській області Денисом Роднюком та не містить дати його складання, відповідно до доручення Прем`єр-міністра України від 11 грудня 2019 року № 44205/1/1-19, протокольного рішення засідання Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2019 року, доручення Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 11 грудня 2019 року № 02-17767/261, наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 16 грудня 2019 року № 406-НО з метою належного контролю та перевірок щодо правильності складання актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки до позапланових заходів державного нагляду (контролю) співробітниками Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області здійснено виїзд до Лисичанського міського управління ГУ ДСНС України у Луганській області. В ході вибіркової перевірки складених актів перевірок співробітниками Лисичанського міського управління ГУ ДСНС України у Луганській області та виїзду безпосередньо на об`єкти, були виявлені порушення, зокрема, на об`єкті Комунальний заклад "Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 3 "Дюймовочка", які не були зафіксовані в актах відповідних перевірок. На підставі вказаного визнано доцільним скасувати акти перевірок щодо вказаних об`єктів та приписи, зокрема, від 19 грудня 2019 року № 75 (Комунальний заклад "Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 3 "Дюймовочка") та запланувати перевірки вказаних об`єктів за участі представників Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області

Сторони визнають ту обставину, що комісійне обстеження як захід нагляду чи контролю у сфері техногенної та пожежної безпеки в межах повноважень відповідача непередбачений чинним законодавством, що також підтверджено й показаннями свідка ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже і акт комісійного обстеження співробітниками ГУ ДСНС України у Луганській області від 24.12.2019 (як друга підстава для прийняття оскарженого наказу № 56-НО від 21.02.2020), з урахуванням положень ч.2 ст.19 Конституції України є недопустимим доказом у справі відповідно до вимог, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

На підставі належних доказів рішеннями суду першої та апеляційної інстанції у справі № 360/2080/20, що набрали законної сили, також встановлені такі обставини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 07 грудня 2018 року проходить службу в Лисичанському міському управлінні Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області на посаді начальника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям, про що свідчить витяг із наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (по особовому складу) від 07 грудня 2018 року № 388.

Згідно з підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1 Положення про Лисичанське міське управління ГУ ДСНС України у Луганській області, затвердженого наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 22 квітня 2019 року № 122-НО (далі - Положення про Лисичанське міське управління ГУ ДСНС України у Луганській області), Лисичанське міське управління ГУ ДСНС України у Луганській області (далі - міське управління) є структурним підрозділом ГУ ДСНС України у Луганській області (далі - Головне управління), яке в межах наданих повноважень забезпечує реалізацію на рівні відповідної ланки територіальної підсистеми єдиної державної системи цивільного захисту (далі - ЄДС ЦЗ) заходів у сфері цивільного захисту, виконує функції державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту за діяльністю аварійно-рятувальних служб, реагування на надзвичайні ситуації та події. Міське управління підпорядковується начальнику Головного управління. Підпунктом 2.2 пункту 2 Положення про Лисичанське міське управління ГУ ДСНС України у Луганській області до основних завдань міського управління віднесено здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб на території міст Лисичанськ, Новодружеськ, Привілля. Відповідно до підпунктів 3.1, 3.10, 3.11 пункту 3 Положення про Лисичанське міське управління ГУ ДСНС України у Луганській області міське управління: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки та цивільного захисту місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, іншими суб`єктами господарювання незалежно від форм власності, а також громадянами України, іноземцями і особами без громадянства; складає акти перевірок, приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень, відповідно до вимог чинного законодавства; забезпечує надання до Головного управління матеріалів, складених за результатами здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки для внесення їх до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду, у визначені законодавством терміни.

Згідно з Положенням про відділ запобігання надзвичайним ситуаціям Лисичанського міського управління ГУ ДСНС України у Луганській області, затвердженим Т.в.о. начальника Лисичанського міського управління ГУ ДСНС України у Луганській області підполковником служби цивільного захисту О. Гречихіним 09 липня 2019 року, відділ запобігання надзвичайним ситуаціям Лисичанського міського управління ГУ ДСНС України у Луганській області (далі - Відділ) є структурним підрозділом Лисичанського міського управління ГУ ДСНС України у Луганській області (далі - міське управління) в межах наданих повноважень забезпечує реалізацію на рівні міст Лисичанськ, Новодружеськ, Привілля заходів у сфері державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб (підпункт 1.1. пункту 1). Відділ є органом державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки у містах Лисичанськ, Новодружеськ, Привілля Луганської області (підпункт 1.3 пункту 1). Відділ очолює начальник, який призначається та звільняється на підставі наказу Головного управління за поданням начальника міського управління (підпункт 7.1 пункту 7). Начальник відділу за посадою одночасно є головним державним інспектором з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки у містах Лисичанськ, Новодружеськ, Привілля (підпункт 7.2 пункту 7). Начальник відділу здійснює контроль за дотриманням дисципліни, законності під час виконання посадовими особами Відділу своїх обов`язків, використання прав, адміністративно-правовій відповідальності, застосування санкцій, здійснення перевірок по пожежах та порушення протипожежних правил тощо, а також вживає заходів щодо запобігання та протидії проявам корупції (підпункт 7.7.4 підпункту 7.7 пункту 7). Начальник відділу несе відповідальність за виконання або неналежне виконання покладених на начальника Відділу завдань і функцій, за протиправні дії чи бездіяльність під час виконання функціональних обов`язків, за стан та дотримання дисципліни і законності особовим складом Відділу (підпункти 7.9.1, 7.9.5, 7.9.10 підпункту 7.9 пункту 7).

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржений наказ № 56-НО від 21.02.2020, пов`язаний із проходженням позивачем публічної служби, прийнятий керівництвом позивача стосовно результатів виконання позивачем службових обов`язків (щодо складених ним як головним державним інспектором з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки у місті Лисичанськ актів та приписів), отже позивач має право на оскарження такого наказу в силу вимог ст. ст. 2-5 КАС України.

Отже, за встановлених в рішеннях суду, що набрали законної сили, обставин суд дійшов висновку про визнання безпідставним та протиправним оскарженого наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганський області № 56-НО від 21.02.2020 «Про втрату чинності матеріалів перевірок».

Крім того, судом у справі № 360/2080/20 встановлено, що при проведенні спірного службового розслідування відповідачем не дотримано місячний строк проведення службового розслідування, зазначений строк не продовжено. Подання головою комісії рапорту без прийняття рішення про продовження строку проведення службового розслідування начальником, який призначив службове розслідування, шляхом видання відповідного наказу не узгоджується з вимогами Статуту та Інструкції та не свідчить про продовження терміну проведення спірного службового розслідування.

Отже, враховуючи ті обставини, що рішенням суду у справі № 360/2080/20 скасовано дисциплінарний наказ, стосовно застосування до позивача дисциплінарного стягнення, суд вважає хибним способом захисту вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача в процесі здійснення службового розслідування за цим фактом.

Однак, суд враховує факти, встановлені в рішенні суду у справі № 360/2080/20, щодо незаконних дій відповідача та необґрунтованих висновків вказаного службового розслідування при розгляді вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди.

Також рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі № 360/3350/20, що залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 15 вересня 2020 року № 61 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді суворої догани за порушення службової дисципліни (т.4 а.с. 139-150).

Судом у справі № 360/3350/20 також визнані безпідставними висновки відповідача щодо неналежного оформлення позивачем матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності, які, як встановлено судом, складені українською мовою, розбірливим почерком, без виправлень. Крім того, судом встановлено, що відповідачем не дотримано місячний строк проведення службового розслідування, визначений пунктом 86 розділу ІІІ «Дисциплінарні стягнення за порушення службової дисципліни» Статуту та пунктом 1 розділу ІV «Строки проведення службового розслідування» Інструкції, оскільки оскарженим наказом начальника ГУ ДСНС України у Луганській області № 293 від 15.09.2020 дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани накладено на позивача після спливу 30 днів від дня закінчення службового розслідування (дня затвердження начальником, який його призначив, висновку за результатами службового розслідування - 15.07.2020).

Листом від 12.02.2021 №5702-66/57130 (т.4 а.с.71) відповідач повідомив позивача за два місяці до закінчення службового контракту, що через випадки порушення позивачем службової дисципліни, накладення дисциплінарних стягнень, ДСНС України в особі керівництва відповідача не має наміру укладати з позивачем новий контракт на наступний період.

Представники відповідача в судовому засіданні визнали той факт, що на час розгляду справи в суді відповідачем вже прийнято наказ про звільнення позивача зі служби у зв`язку з закінченням строку контракту першим днем після виходу позивача на службу після закриття лікарняного листа тимчасової непрацездатності.

Отже, прийняті судом рішення про визнання протиправними та скасування дисциплінарних наказів стосовно позивача, жодним чином не вплинули на намір відповідача не укладати контракт з позивачем на новий строк, не стали підставою для перегляду ним своїх висновків відносно службової діяльності позивача.

Частиною 3 статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З аналізу зазначених норм вбачається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Частиною 1 та 2 статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди. Суд вважає слушними аргументи позивача про те, що безпідставні протиправні рішення відповідача про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та прийняття оскарженого наказу мали для позивача тяжкі наслідки у вигляді прийняття відповідачем рішення про неукладення з позивачем нового контракту та звільнення його зі служби у зв`язку із закінченням строку контракту попереднього.

Тому суд дійшов висновку про те, що позивачу вказаними протиправними рішеннями дійсно завдана моральна шкода, яка полягає в тривалому перебуванні позивача в емоційно-нервовому стані через безпідставне притягнення до дисциплінарної відповідальності, позбавлення заходів заохочення (премій) під час чинності дисциплінарних стягнень відповідно до вимог чинного законодавства, необхідності відстоювання своїх прав та інтересів в суді (за участі позивача судами розглянуті три справи), необхідності піклуватися за збереження свого службового авторитету у підлеглих, відновлення довіри з боку керівництва (втрата якої підтверджена листом від 12.02.2021 №5702-66/57130), необхідності піклуватися за матеріальне забезпечення своєї родини, шукати нове місце роботи, втрати спокою в сім`ї, емоційних переживаннях членів його родини, які розділяють з позивачем неприємні наслідки тривалих перевірок та розслідувань, що пов`язані з його службовою діяльністю.

Зазначені обставини підтверджені належними доказами, що містять матеріали адміністративних справ 360/2080/20, № 360/3350/20, №360/1012/20.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області на користь ОСОБА_1 суми відшкодування моральної шкоди, що завдана протиправним застосуванням до нього дисциплінарних стягнень у вигляді догани та суворої догани на підставі наказів відповідача від 25 лютого 2020 року № 61 та від 15 вересня 2020 року № 293, - в розмірі 20000 гривень підлягають задоволенню.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові у справі № 21-1465а15 від 16 вересня 2015 року.

У вказаному рішенні Верховний Суд України наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказане, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з обранням іншого способу захисту порушеного права та необхідністю вийти за межі позовних вимог з метою повного захисту порушених прав позивача відповідно до вимог п.10 ч.2 ст.245 та ч.2 ст.9 КАС України.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

У справі, що розглядається, суд дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що впливають на прийняття рішення по суті спору.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

В судовому засіданні до закінчення судових дебатів позивач повідомив суду в порядку ч.7 ст.139 КАС України, що після розгляду справи ним будуть додатково подані документи на підтвердження наданих адвокатом послуг, тому суд не вирішує питання стосовно наявності підстав для розподілу витрат позивача на правову допомогу.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги начальника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Лисичанського міського управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Вовчоярівська, буд. 48А) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 1Б) про визнання незаконним та скасування наказу, визнання протиправними дій, відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ № 56-НО від 21.02.2020 «Про втрату чинності матеріалів перевірок» Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганський області.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди, що завдана протиправним застосуванням до нього дисциплінарних стягнень у вигляді догани та суворої догани на підставі наказів Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 25 лютого 2020 року № 61 та від 15 вересня 2020 року № 293, - в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області судовий збір у сумі 1681,60 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 коп.) на користь Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 19 липня 2021 року.

Суддя В.С. Шембелян