Справа № 240/18509/20
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112010200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Токаревої М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом у якому просить:
- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в зарахуванні до спеціального стажу роботи, що визначає право на призначення пенсії за вислугу років, період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 04 липня 1987 року по 12 червня 1989 року;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років працівнику освіти, період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 04 липня 1987 року по 12 червня 1989 року, з часу звернення за призначенням пенсії за вислугою років відповідно до п.2-1 XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 03 вересня 2020 року.
В обґрунтування позову вказано, що 3 вересня 2020 року звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, із заявою та відповідними документами на призначенню пенсії за вислугу років. Листом Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомлено про відмову у призначенні пенсії з посиланням на відсутність необхідного стажу. Позивач вказує, що йому не було зараховано період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 04 липня 1987 року по 12 червня 1989 року, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву за змістом якого просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказано, що за наявними документами до страхового стажу позивача не зараховано період навчання в Черкаському державному педагогічному інституті з 01.09.1986 по 24.06.1992, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби.
Згідно поданих документів страховий стаж позивача становить 29 років 10 місяців 24 дні, з них стаж, що дає право на пенсію за вислугу років станом на 11.10.2017 становить 25 років 1 місяць 27 днів, що в свою чергу є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.2-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся 03 вересня 2020 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.2-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначенні пенсії з посиланням на те, що за наявними документами до страхового стажу позивача не зараховано період навчання в Черкаському державному педагогічному інституті з 01.09.1986 по 24.06.1992, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби.
Згідно поданих документів страховий стаж позивача становить 29 років 10 місяців 24 дні, з них стаж, що дає право на пенсію за вислугу років станом на 11.10.2017 становить 25 років 1 місяць 27 днів, що в свою чергу є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.2-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 2-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII набрав чинності 11.10.2017.
Таким чином, аналіз змісту пункту 2-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" дозволяє прийти до висновку про те, що пенсія за вислугу років згідно статей 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" може бути призначена лише особам, які мають стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений відповідними статтями Закону України "Про пенсійне забезпечення", станом на 11.10.2017.
Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XI) визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.
Згідно статті 7 Закону № 1788-XI звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до статті 52 Закону № 1788-XI право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.
Пунктом "е" статті 55 Закону № 1788-XI(в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
У подальшому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII (далі Закон № 213), зокрема, підвищено спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію (абзаци перший - одинадцятий пункту "е" статті 55 Закону № 1788-XI), а Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII (далі Закон № 911) встановлено як додаткову умову для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 55 років для осіб, зазначених у пункті "е" статті 55 Закону № 1788-XI.
Так, відповідно до внесених змін пунктом "е" статті 55 Закону № 1788-XII було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними, зокрема, такого віку: 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що у призначенні пенсії йому відмовлено у зв`язку із не зарахуванням періоду проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 04 липня 1987 року по 12 червня 1989 року.
Разом з тим, з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вбачається, що підставою для відмови у призначенні пенсії слугувало те, що страховий стаж позивача становить 29 років 10 місяців 24 дні, з них стаж, що дає право на пенсію за вислугу років станом на 11.10.2017 становить 25 років 1 місяць 27 днів, що в свою чергу є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.2-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки не зараховано період навчання ОСОБА_1 в Черкаському державному педагогічному інституті з 01.09.1986 по 24.06.1992, у зв`язку з тим, що період навчання перетинається з періодом проходження військової служби.
Жодного посилання на те, що ОСОБА_1 не було зараховано період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 04 липня 1987 року по 12 червня 1989 року оскаржувана відмова у призначенні пенсії не містить.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Разом з тим, правомірності відмови у зарахуванні до стажу ОСОБА_2 періоду навчання ОСОБА_1 в Черкаському державному педагогічному інституті з 01.09.1986 по 24.06.1992 суд не надає оцінку, оскільки це не є предметом даного судового розгляду.
Проаналізувавши надані сторонами докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено обставин на яких грунтуються його позовні вимоги тоді, як відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, обґрунтував правомірність дій та прийнятих рішень, а відтак позов задоволенню не підлягає.
Підстави для відшкодування судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України - відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева