Справа № 522/11579/21
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/291/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання - Бойко А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження (з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-271, 286 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та просить: скасувати постанову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №ПН МОД 005012 від 09.06.2021 року про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову відзначено, що в день звернення до відповідача з метою продовження строку дії довідки про звернення за захистом в Україні щодо позивача було прийнято рішення про повернення в країну походження, постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач не згоден з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, адже позивачем не взято до уваги низку важливих обставин. Що вказує на неповне з`ясування обставин, які мають значення при вирішенні справи, не доведено вину позивача, і діях позивача відсутній склад правопорушення. Довідка про звернення за захистом в Україні діяла до 18.06.2021 року та є документом, що засвідчує законність перебування особи на території України. Позивач не знав про рішення суду касаційної інстанції, адже не володіє державною мовою, не обізнаний зі своїми правами та обов`язками. До іноземців не застосовуються заходи адміністративного пливу на період дії карантину.

Ухвалою від 24.06.2021 року позовну заяву залишено безе руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову.

Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 20.07.2021 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 30.07.2021 року.

До суду 30.07.2021 року надійшов відзив, відповідно до якого Головне управління ДМС України в Одеській області заперечує проти позову у повному обсязі.

Відзив мотивований тим, що довідка про звернення за захистом в Україні була визнана недійною наказом ГУ ДМС України в Одеській області від 07.06.2021 року. Відповідачем враховані всі обставини при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, зокрема і те, що він прибув на територію України ще в 2008 році, а за захистом звернувся через 10 років в 2018 році, інформація по країні походження викладена у рішеннях суду, за результатами оскарження рішення ГУ ДМС України в Одеській області про відмову у визнані біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Також відповідач вказує, що причиною залишення позивачем країни походження є наявність там кримінального провадження щодо позивача та не бажання відбувати строк ув`язнення.

У судове засідання 30.07.2021 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник позивача Маркочева Н.В. подала до суду 30.07.2021 року клопотання про відкладення, у зв`язку з її відсутністю. До клопотання додано наказ №26-В від 09.07.2021 року, яким Маркочевій Н.В. надано відпустку у період з 26.07.2021 по 15.08.2021 року.

Згідно ч.1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Підстави відкладення передбачені ч. 2 ст.205 КАС України можуть застосовуватися в межах встановленого строку.

Відтак, провадження у справі відкрите 20.07.2021 року, відпустка адвоката Маркочевої Г.В. закінчується 15.08.2021 року, тобто неможливо задовольнити клопотання представника позивача дотримуючись процесуальних строків розгляду даної категорії справ, тому у задоволенні клопотання про відкладення слід відмовити.

Представник відповідача - Погожий Д.В. подав до суду 30.07.2021 року заяву про розгляд справи за його відсутності, просив долучити відзив та відмовити у задоволенні позову.

Відзив відповідає вимогам статті 162 КАС України, поданий у встановлений строк, тому приймається судом та приєднується до матеріалів справи.

Згідно ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази сторін приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що головним спеціалістом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Карай М.Ю. 09.06.2021 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №004957, відповідно до якого було виявлено громадянина Йорданії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні.

Начальником Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Погребняк О.Г. було розглянуто протокол та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПР МОД №005012 на громадянина Йорданії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1700 грн. за ч.1 ст.203 КУпАП. Також в постанові відзначено, що особа була документована довідкою про звернення за захистом в Україні, але ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні біженцем, тому особа перебуває на території України не законно.

Також Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області 09.06.2021 року прийнято рішення №80 про примусове повернення в країну погодження громадянина Йорданії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач 09.06.2021 розписався в розписці про зобов`язання покинути територію України в строк до 08.07.2021 року та зазначив про те, що в послугах перекладача не потребує.

Довідка про звернення за захистом в Україні №011556 зі строком дії до 18.06.2021 року, на яку посилається представник позивача була визнана недійсною наказом №106 від 07.06.2021 року Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, адже закінчено процедуру оскарження рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Ухвалою Верховного суду від 23.03.2021 року за судовою справою №420/5070/20 відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Частина 1 статті 203 КУпАП передбачає відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» закріплено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Як вказує позивач ОСОБА_1 прибув на територію України легально по туристичній візі ще в 2008 році.

Як встановлено вище довідка про звернення за захистом в Україні №011556 зі строком дії до 18.06.2021 року була визнана недійсною 07.06.2021 року.

Тобто, станом на день складення протоколу, постанови та рішення позивач не мав документів на право перебування на території України.

ГУ ДМС України в Одеській області враховані вся обставини щодо довідки, інформації про країну погодження при винесені оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Незнання української мови, чи належних навичок володіння українською мовою не приймається судом до уваги, адже позивач зазначав про відсутність необхідності у залученні перекладача. А посилання представника позивача на необізнаність позивача з його правами та обов`язками, як відомо, не звільняє від відповідальності.

Крім того, є безпідставним посилання позивача на не застосування адміністративної відповідальність за порушення законодавства про правовий статус іноземців, якщо такі порушення настали в період чи внаслідок встановлення карантину.

Відповідно до ч. 4 прикінцевих положень Закону України №№ 530-IX від 17.03.2020 року «ро внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» установлено, що до іноземців та осіб без громадянства, які не змогли виїхати за межі України або не змогли звернутися до територіальних органів/підрозділів Державної міграційної служби України із заявою про продовження строку перебування на території України та/або про обмін посвідки на тимчасове/постійне проживання у зв`язку із введенням карантину, не застосовується адміністративна відповідальність за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, якщо такі порушення настали в період чи внаслідок встановлення карантину. Оформлення документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, у період дії карантину здійснюється за місцем звернення особи.

Вищевказана норма стосується іноземців, які не змогли виїхати за межі України або не змогли звернутися до територіальних органів/підрозділів Державної міграційної служби України із заявою про продовження строку перебування на території України та/або про обмін посвідки на тимчасове/постійне проживання у зв`язку із введенням карантину.

Тому, притягнення особа, яка порушила законодавство України до адміністративної відповідальності в період дії карантинних обмежень не є підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, на підставі повно з`ясованих обставин справ, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, а постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та скасуванню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ч. 1 ст. 203 КУпАП, ст.ст. 71, 72, 74, 77, 90, 91, 268-271, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 03.08.2021 року.

Суддя В.Я. Бондар