Справа № 580/1130/21
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1130/21 Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 30 листопада 2020 року № 72 про перерахунок пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області здійснити з 01 жовтня 2020 року перерахунок та виплату пенсії, на підставі довідки Черкаської обласної прокуратури від 18 листопада 2020 року № 21-658вих20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, без обмежень граничним розміром з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, подало апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що дії відповідача стосовно здійсненого перерахунку пенсії ОСОБА_1 є правомірними і обґрунтованими, а підстави для здійснення повторного перерахунку пенсії та нарахування пенсії без обмеження її розміру відсутні. Апелянт зазначає, що враховуючи призначення пенсії позивачу на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ, під час перерахунку його пенсії не можуть бути не враховані норми ч. 15 цієї ж статті.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свої доводи обгрунтовує тим, що передбачені приписами Закоку № 1697-VII обмеження пенсій максимальним розміром застосовуються лише до пенсій, які призначаються починаючи з 02 січня 2016 року, в той час як пенсія позивачу вперше призначена ще у 2014 році.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з 15 березня 2007 року по 06 квітня 2017 року.

Відповідно до наказу прокурора Черкаської області від 06 квітня 2017 року № 138к позивач звільнений з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходах примусового характеру прокуратури Черкаської області на підставі п. 7 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ). Загальний стаж роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури становить 10 років 0 місяців 20 днів.

У період роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури йому встановлено інвалідність ІІ групи загального захворювання та з 13 жовтня 2014 року він отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2017 року у справі № 712/6250/17, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року:

- визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII;

- зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області перевести ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII і здійснити перерахунок пенсії з 04 квітня 2017 року у розмірі 60 % заробітку згідно з довідкою прокуратури Черкаської області № 18/95 вих.17 від 04 квітня 2017 року та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії до моменту здійснення перерахунку.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії, на умовах її призначення, у зв`язку із проведеною реорганізацією та зміною умов оплати працюючих прокурорів Черкаської обласної прокуратури із 01 вересня 2020 року, з урахуванням рішення Конституційного суду України від 26 березня 2020 року № 6-/2020. До заяви позивачем додано оригінал довідки Черкаської обласної прокуратури від 18 листопада 2020 року №21-658 вих20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 02 грудня 2020 року № 6303-6708/О-02/8-2300/20 повідомило позивача про проведений перерахунок пенсії, розмір якої після перерахунку із 01 жовтня 2020 року склав 17120 грн. та з 01 грудня 2020 року - 17690 грн.

Також позивачем отримано від відповідача паперову копію електронного документа - рішення від 30 листопада 2020 року № 72 про перерахунок пенсії.

У відповідності до вказаного рішення відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача, встановлено розмір пенсії в сумі 31782 грн 24 коп., при цьому відповідачем застосовано обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії згідно довідки Черкаської обласної прокуратури від 18 листопада 2020 року № 21-658вих20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, без обмежень граничним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що передбачені нормами Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII обмеження пенсій максимальним розміром застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року, в той же час як пенсія позивачу вперше призначена ще у 2014 році.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області обмеження розміру пенсійних виплат позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується її учасниками, з 13 жовтня 2014 року ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону № 1058-IV (тут і надалі, у редакції, чинній станом на час призначення пенсії) пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого ст. 32 цього Закону.

Частиною 1 ст. 32 Закону № 1058-IV визначено, що особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією - для інвалідів II групи: від 29 років до досягнення особою 31 року включно - 4 роки.

Тобто, умовою призначення пенсії по інвалідності на підставі Закону № 1058-IV є наявність у особи необхідного страхового стажу.

Разом з тим, умови призначення пенсії по інвалідності на підставі Закону № 1058-IV суттєво відрізняються від умов призначення пенсії по інвалідності прокурорів і слідчих прокуратури на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (далі - Закон № 1789-ХІІ), який був чинний станом на 13 жовтня 2014 року.

Відповідно до ч. 9 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, в редакції, що діяла у жовтні 2014 року, прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Зі змісту вказаної норми права вбачається, що позивачу могла бути призначена у жовтні 2014 року пенсія по інвалідності на підставі норм ч. 9 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ лише у тому випадку, якщо б станом на вказану дату він мав необхідний для такого призначення спеціальний стаж роботи - не менше 10 років роботи в органах прокуратури.

Однак, з огляду на те, що позивач працював в органах прокуратури у період з 15 березня 2007 року по 06 квітня 2017 року (10 років 0 місяців 20 днів) такий стаж роботи позивач набув лише у 2017 році.

Тобто, до 2017 року правові підстави для призначення позивачу пенсії по інвалідності на підставі Закону України «Про прокуратуру» та визначення розміру пенсії за цим законом були відсутні.

З матеріалів справи також встановлено, що 04 квітня 2017 року ОСОБА_1 подано до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області заяву про переведення його на пенсію по інвалідності у розмірі та на умовах визначених ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

У подальшому, на підставі постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2017 року у справі № 712/6250/17, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року, ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності відповідно до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII і здійснено перерахунок його пенсії з 04 квітня 2017 року у розмірі 60 % заробітку згідно з довідкою прокуратури Черкаської області № 18/95 вих.17 від 04 квітня 2017 року.

Тобто, з урахуванням вимог спеціального законодавства, а саме - Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, нараховувалась та виплачувалась пенсія позивачу з квітня 2017 року.

Колегія суддів наголошує на тому, що підстави для призначення пенсії у порядку, що передбачений Законом № 1058-IV та Законом № 1789-ХІІ - до 15 липня 2015 року, та Законом № 1058-IV і Законом № 1697-VІІ - після 15 липня 2015 року є різними. Відмінним також є розмір пенсії, що нараховується за вказаними законами.

У зв`язку з чим пенсію, призначену за нормами Закону № 1058-IV, не слід ототожнювати з пенсією, призначеною за нормами Законів № 1789-ХІІ, або № 1697-VІІ.

Станом на час набуття позивачем необхідного спеціального стажу роботи в органах прокуратури, тобто саном на березень 2017 року, умови пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури визначав Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ).

Відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону № 1697-VІІ прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Частинами 2 та 3 ст. 86 Закону № 1697-VІІ визначено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, у редакції, яка діє у зв`язку з прийняттям рішення Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019 від 13 грудня 2019 року, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії, що призначена на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», аргументуючи підстави для здійснення перерахунку пенсії наявністю рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-/2020, яким визнане таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Разом з тим, позивача переведено на пенсію по інвалідності на підставі судового рішення у порядку, який передбачено для призначення пенсії, що визначений ст. 86 Закону № 1697-VІІ лише з квітня 2017 року.

Колегія суддів наголошує на тому, що станом на момент виникнення у позивача підстав для призначення пенсії у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» (набуття необхідного спеціального стажу), тобто станом на квітень 2017 року, абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697-VІІ визначав, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

До зазначеної дати ОСОБА_1 з 13 жовтня 2014 року була призначена пенсія по інвалідності на підставі норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09 липня 2003 року № 1058-IV та на умовах, що передбачені вказаним законом.

Крім того, як зазначив у позовній заяві сам позивач його спеціальний стаж роботи становить 10 років 0 місяців 20 днів - період з 15 березня 2007 року по 06 квітня 2017 року.

Тобто, застосування норм Закону України «Про прокуратуру» у редакціях, що діяли до моменту виникнення підстав для призначення пенсії на підставі вказаного закону та не передбачали обмеження розміру пенсії - відсутні.

Враховуючи, що з квітня 2017 року у зв`язку з набуттям позивачем необхідного спеціального стажу та на підставі рішення суду, відбулось переведення його на пенсію по інвалідності у відповідності до ст. 86 Закону № 1697-VІІ, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що для цілей здійснення перерахунку пенсії, призначеної на підставі ст. 86 Закону № 1697-VІІ, неможливо застосовувати норми законів, що діяли до квітня 2017 року.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VІ (далі - Закон № 3668-VІ), який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, (в редакції, чинній на час здійснення перерахунку пенсії позивача з 01 жовтня 2020 року) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закону № 3668-VІ, зокрема, Закону України «Про прокуратуру», та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Зазначені вище положення Закону № 3668-VI не визнавались Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі № 161/14321/16-а та від 10 грудня 2020 року у справі № 580/492/19.

У справі, що розглядається, відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру». При перерахунку пенсії ОСОБА_1 пенсійним органом обґрунтовано застосовано обмеження максимального розміру пенсії, встановлене вищенаведеними нормативно-правовими актами.

У зв`язку з чим колегія суддів вважає, що під час прийняття рішення від 30 листопада 2020 року № 72 про перерахунок пенсії Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

З огляду встановлені під час розгляду справи обставини та враховуючи нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного позивачем рішення, здійснені у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що під час розгляду вказаної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у порядку, що передбачений ст. 139 КАС України не здійснюється.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 240, 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 317, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов