Справа № 640/1738/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1738/19 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , адвоката Калька Дмитра Олексійовича на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що полягає у неприйнятті рішення про переведення садового будинку у жилий будинок, який належить ОСОБА_1 , розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 грудня 2018 року відповідно до приписів «Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 квітня 2015 року № 321, з урахуванням правових висновків суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю.

Зобов`язано Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подати до суду звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2019 року у справі №640/1738/19 у місячний строк з дати отримання даної ухвали.

06 травня 2021 року представником ОСОБА_1 - Кальком Дмитром Олексійовичем подано до Окружного адміністративного суду міста Києва клопотання про накладення штрафу та встановлення нового строку виконання судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2021 року клопотання Калька Дмитра Олексійовича про накладення штрафу та встановлення нового строку виконання судового рішення повернуто без розгляду на підставі частини 2 статті 167 КАС України.

Повертаючи клопотання Калька Дмитра Олексійовича суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача, у порушення вимог Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», Положення № 41, надано ордер, який не містить обов`язкового реквізиту, а саме - двомірного штрих-коду QR-коду з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ. Поруч з цим, клопотання подане за підписом особи, яка не надала достатні докази набуття нею права на заняття адвокатської діяльності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення.

Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано нормативно-правові положення щодо чинності паперових ордерів до 01 січня 2022 року.

Крім того, вказує, що станом на дату видачі адвокату Кальку Д.О. свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності ОСОБА_3 була поважним Головою Ради адвокатів міста Києва.

З аналогічних підстав просить скасувати ухвалу суду в апеляційній скарзі і адвокат Калько Д.О.

Крім того, названий скаржник зазначає, що судом було порушено його право на доступ до професії адвоката та створено перешкоди у здійсненні його професійної діяльності.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення регламентовано статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Частиною 2 статті 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 1 статті 57 КАС України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Статтею 59 КАС України визначено перелік документів, що підтверджують повноваження представників.

Відповідно до частини 4 цієї статті повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У відповідності до частин 1, 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Отже, ордер, який видано відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.

Єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів встановлює Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затверджене рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 (далі - Положення №41).

На підтвердження повноважень представника позивача до клопотання про накладення штрафу та встановлення нового строку виконання судового рішення було додано копію ордера про надання правової допомоги серії КВ №468604 від 07.04.2021, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6075, виданого Кальку Д.О. на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 12.04.2018 року №10 та копію виданого 26.04.2018 посвідчення адвоката України.

Суд першої інстанції виходив з того, що наданий Кальком Д.О. ордер оформлений з порушенням норм Положення № 41, оскільки останній не містить двовимірного штрих-коду (QR-коду) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ, що передбачено пунктом 12 вказаного Положення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки судом першої інстанції не взято до уваги положення пункту 6 рішення Ради адвокатів України «Про затвердження Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції» від 12.04.2019 № 41, яким визнано таким, що втратило чинність Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, із змінами та доповненнями, крім Додатка № 1 до Положення про ордер адвоката та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, та пункту 18 Положення, які діють до 01 січня 2022 року.

За приписами пунктів 4, 5 рішення Ради адвокатів України «Про затвердження Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції» від 12.04.2019 № 41, дозволено адвокатам України в строк до 01 січня 2022 року використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону.

Типова форма ордеру, виготовлена друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджене рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, із змінами та доповненнями, діє після 01 січня 2022 року до закінчення повноважень адвоката у конкретній справі (провадженні).

Таким чином, з огляду на те, що наданий представником позивача ордер відповідає вимогам Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», має типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону, яка діє до 01 січня 2022 року, наведені судом першої інстанції обставини не свідчать про недійсність ордеру і позбавлення статусу документа, який підтверджує повноваження адвоката на здійснення представницьких функцій.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що надане представником свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю не підтверджує факт складання останнім кваліфікаційного іспиту, проходження стажування, складання присяги адвоката України, тобто, виконання статей 9-12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому Каьлко Д.О. не може вважатись адвокатом України у розумінні частини 1 статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки докази на підтвердження того, що зазначене свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю у передбаченому законом порядку визнавалося недійсним, що право Калька Д.О. на заняття адвокатською діяльністю є припиненим, матеріали справи не містять.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №640/2695/19, у якій Верховним Судом було досліджено, зокрема, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6075, виданого Кальку Д.О. на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 12.04.2018 року №10, та копію виданого 26.04.2018 посвідчення адвоката України.

Оскільки клопотання про накладення штрафу та встановлення нового строку виконання судового рішення судом першої інстанції по суті не розглянуте, повноваження для перегляду такої по суті питання у суду апеляційної інстанції відсутні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що аналіз положень статті 139 КАС України дає підстави для висновку, що розподіл судових витрат здійснює суд першої інстанції, який ухвалив рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. Право ж суду апеляційної інстанції на зміну цього розподілу виникає у випадку зміни судового рішення або ухвалення нового рішення.

Висновок щодо застосування вказаних норм процесуального права викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 756/6141/16-а, а також в ухвалах Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 297/96/16-а та від 02 травня 2018 року у справі № 826/8062/15.

Оскільки даною постановою Шостий апеляційний адміністративний суд скасовує ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2021 року про повернення без розгляду клопотання про накладення штрафу та встановлення нового строку виконання судового рішення, не приймаючи при цьому нового рішення, то підстави для розподілу судових витрат у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись статтями 312, 315, 320, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , адвоката Калька Дмитра Олексійовича задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2021 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко