Справа № 639/4373/21
Суддя: Труханович В. В.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №639/4373/21
Провадження №2-а/639/70/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В. В.,

за участю секретаря Безбородько І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу №639/4373/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Молодцова Антона Олександровича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: Департамент патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Молодцова Антона Олександровича, третя особа: Департамент патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення, відповідно до якої він просив суд:

Визнати постанову серії ЕАН № 4378010 від 20 червня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 20 червня 2021 року о 14 год 00 хв. керуючи автомобілем Subaru Outback, який є власністю фізичної особи ОСОБА_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись по трасі М03, де в населеному пункті Травневе, ОСОБА_1 був зупинений Інспектором 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області старшим сержантом поліції Молодцовим Антоном Олександровичем. Відповідач звинуватив позивача у тому, що той керуючи транспортним засобом в населеному пункті Травневе, рухався зі швидкістю 112 км/год, чим перевищив встановлене обмеження на 62 км/год. Швидкість вимірювалася приладом Трукам ТС 001133. Зазначеними діями позивач порушив п.12.4. ПДР.

Відповідач відмовився показати позивачу відеозапис, чим порушив процедуру притягнення до відповідальності. Позивач зазначає, що рухався із дозволеною швидкістю, а отже будь-яких порушень з його сторони не було.

Позивач зазначає, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи, а саме відповідач розпочав розгляд справи на місці, без належної підготовки, без надання позивачу часу на звернення за правовою допомогою. Відповідачем не було враховано особу позивача, його матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначені адміністративного стягнення. Окрім того, позивач зазначає, що справа про порушення ПДР може розглядатися тільки в будівлі Управління патрульної поліції в Харківській області.

Постанова, яка була винесена відповідачем по справі не містить у собі жодних належних доказів вчинення порушень ПДР, у зв`язку з тим, що не містить у собі посилань на модель технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис, а зазначена лише марка яка включає в себе безліч моделей та модифікацій Трукама.

Використання Трукам у ручному режимі також суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». Окрім того, контроль швидкості руху може використовуватися лише у місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відео фіксації, однак попереджувального знаку на дорозі не було.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Молодцова Антона Олександровича, третя особа: Департамент патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Призначено судове засідання.

12 липня 2021 року від позивача по справі надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 липня 2021 року клопотання позивача про залучення співвідповідача задоволено.

Залучено до участі у адміністративній справі №639/4373/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Молодцова Антона Олександровича, третя особа: Департамент патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення в якості відповідача - Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

19 липня 2021 року від відповідача по справі інспектора 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Молодцова Антона Олександровича надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого він зазначає, що під час несення служби в с. Травневе, Харківської області в межах автодороги М-03 «Київ-Харків-Довжанський» 449 км. 26.06.2021 року екіпажом патрульної поліції за допомогою лазерного випромінювача швидкості Трукам ЛТІ 20/20 серійний номер ТС001133 було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу Subaru Outback, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 112 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 62 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Після чого відповідачем було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Відповідач підійшовши до водія, останнім виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення. Після цього запропонував пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу патрульного та пред`явив запитувані документи для перевірки.

До початку розгляду справи відповідач пояснив позивачу про необхідність дотримання ПДР України, у зв`язку з тим, що на сьогодні в нашій державі склалася катастрофічна ситуація у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Масштаби дорожньо-транспортного травматизму в Україні значно випереджають аналогічні показники більшості держав світу. За наявними статистичними даними, у середньому в Україні щодоби внаслідок ДТП гине 9 осіб, 90 осіб зазнають тілесних ушкоджень. Далі відповідач повідомив, що однією з основних причин дорожньо-транспортних пригод є перевищення максимально дозволеної швидкості руху транспортного засобу.

Також зазначив на сайті http://patrol.police.gov.ua та у соцмережах опублікована карта, де позначені ділянки, на яких вимірюється швидкість. Інформаціє є у вільному доступі а також доступна за посиланням http://patrol.police.gov.Ua/2020/06/l 1/zbilshuyetsya- kilkist-dilyanok-de-budut-zdiisnvuvatysva-vvmiryuvannya-prvladom-trucam/.

Після того, як поліцейський провів профілактичну бесіду з позивачем, ще раз нагадав останньому, що на автомобільних дорогах за межами населених пунктів дозволена швидкість руху транспортних засобів - не більше 90 км/год, на автомобільних дорогах з розділювальною смугою - не більше 110 км/год, на автомагістралях - не більше 130 км/год. В населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Позивач зазначив, що має освіту «гаїшника» та наголошує, що йому відомі права та обов`язки, та правила дорожнього руху.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів відносно позивача.

За результатом розгляду справи винесено постанову за ч. 4 ст. 122 КУпАП якою накладено стягнення в розмірі 1700 грн., відповідно до санкції статті.

До постанови в якості доказу долучено фото та відео, відзняте за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТгиСАМ, на якому зафіксовано транзитний номерний знак транспортного засобу, швидкість з якою він рухався, максимальну допустиму швидкість, місце вчинення правопорушення.

Що стосується процедури розгляду, то відповідач зазначає, що ним були повністю дотримані правила розгляду адміністративної справи встановлені КАС України, у зв`язку з чим позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

В судовому засіданні було встановлено, щозгідно Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4378010, складеної 20.06.2021 о 14.04 год. інспектором 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області старшим сержантом поліції Молодцовим Антоном Олександровичем відносно водія автомобіля Subaru Outback, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , останній у п. Травневе, дорога автодорога М03 керував транспортним засобом в населеному пункті Травневе та рухався зі швидкістю 112 км на годину, чим перевищив встановлене обмеження в населеному пункті на 62 км/год. Швидкість вимірювалась приладом Трукам тс 001133, чим порушив п. 12.4. ПДР Перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год. (а.с.12).

Даною постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 1 700, 00 грн. (а.с. 12)

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови серії ЕАН № 4378010, складеної 20.06.2021 року о 14.04 год., у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Відповідно до п. 12.4. постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 «Про Правила дорожнього руху», у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 3 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП Україниобов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідачем було надано суду роздруківку з лазерного випромінювача TruCamLTI 20/20 (серійний номер ТС001133), з якої вбачається, що автомобіль Subaru Outback, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 112 км/год. (а.с. 58)

Так, судом було встановлено, що дійсно, позивач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Subaru Outback, номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлену швидкість руху на 65 км/год.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення (ст. 276 КУпАП).

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з відеозапису наданого відповідачем по справі, який був досліджений в судовому засіданні, відповідач провів розгляд справи у відповідності до вимог ст. ст. 268, 280 КУпАП України, а саме ним було оголошено, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, відповідач роз`яснив особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки, надав можливість скористатися правовою допомогою, роз`яснив порядок оскарження постанови.

Отже, судом не було встановлено порушення відповідачем процедури розгляду справи, яка передбачена ст. ст. 268, 280 КУпАП України та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Посилання позивача на те, що йому не було надано можливості скористатися правовою допомогою суд вважає безпідставними, оскільки право на правову допомогу йому було роз`яснено, позивач мав можливість скористатися цим правом та забезпечити участь адвоката. Щодо забезпечення поліцейським безоплатною правовою допомогою, то він не має можливості та обов`язку надати таку допомогу. Окрім того, перенесення розгляду справи не передбачене положеннями чинного законодавства.

При цьому, суд зазначає, що доводипозивача з посиланням на те, що поліцейським незаконно розглянуто справу про адміністративне правопорушення і винесено оскаржувану постанову на місці вчинення правопорушення, незаконно не складено протокол про адміністративне правопорушення, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 у справі № 5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Слід зауважити, що відповідно до ч.5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, наведеною нормою чітко визначено випадки, коли протокол у справі про адміністративне правопорушення не складається.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі - НКР) щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП (далі - Висновок) зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому, варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У згаданому Висновку НКР дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок НКР ґрунтувався на тому, що положення ст. 258 КУпАП не розповсюджувалися на ст. 122 КУпАП.

Окрім того, проаналізувавши п. 2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд приходить до висновку, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 і ст. 126 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення та на які посилається позивач (зокрема ст.ст. 278, 279), на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Щодо посилання позивача на те, що використання лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI 20/20 ТС001133 TruCAM, є неправомірним, то суд зазначає наступне.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний ІЛІ LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. (а.с. 60)

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року N 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/21946, виданого ДП Укрметртестстандарт» від 25 травня 2021 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20, є придатним до застосування. (а.с. 59)

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc. також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. (а.с. 61, 62, 63)

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04 жовтня 2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Отже, використання відповідачем лазерного вимірювача швидкості TruCam було правомірним, а посилання позивача є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів владних повноважень.

На підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідачем не було порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення була доведена належним чином, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Молодцова Антона Олександровича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: Департамент патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення слід відмовити в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного і керуючись ст. 5, 6, 9, 11, 19, 20, 70, 77, 78, 122, 205, 241-246 КАС України, ст. 1, 2, 7, 9, 22, 23, 122, 245, 247, 251, 254, 258, 268, 280 КУпАП, ст. 19 Конституції України, Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Молодцова Антона Олександровича, третя особа: Департамент патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Московським РВ ГУМВС України в Харківській області 22.02.2007 року, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: інспектор 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержант поліції Молодцов Антон Олександрович, місцезнаходження: м. Харків, вул. Шевченка, б. 315-А.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Харків, вул. Шевченка, б. 315-А.

Третя особа: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернеста, б. 3.

Повний текст рішення складено 04.08.2021 року.

Суддя В.В. Труханович