Справа № 320/1966/21
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2021 року справа №320/1966/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 35 від 21 січня 2021 р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дати звернення - 11 січня 2021 року.

Обгрунтовуючи такі вимоги, позивач зазначила, що 11 січня 2021 р. подала до відповідача заяву про призначення пенсії у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додав до заяви трудову книжку, довідку про заробітну плату, посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю у 1986-1993 р. (категорія 4), диплом про навчання, свідоцтво про шлюб.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 35 від 21.01.2021 р. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку.

Відмовляючи у призначенні пенсії у відповідності до абзацу 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідач зазначив, що відповідно до записів в трудовій книжці в період з 18.06.1986 р. по 08.07.1989 р. заявниця працювала в Російській Федерації, тому зараховувати зазначений період до періодів роботи у зоні посиленого радіологічного контролю підстави відсутні. Паспортними даними та записами трудової книжки підтверджується проживання (робота) у зоні посиленого радіологічного контролю з 24.12.1992 р. по теперішній час.

Відповідач вважає, що оскільки не виконується умова проживання або роботи у зоні посиленого радіологічного контролю - 4 роки до 01.01.1993 р. підстави для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відсутні.

З рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які І постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивач не згодний, вважає його протиправним, оскільки основним документом, який підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є відповідне посвідчення, яке наявне у позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Заперечуючи проти позову, відповідач у письмовому відзиві просить суд відмовити в задоволенні вимог позивача та зазначає, що позивачем до заяви від 27.08.2020 №6543 надано, зокрема, наступні документи: трудову книжку серія НОМЕР_1 від 21 травня 1985 року: посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1993рр. (Категорія 4) серії НОМЕР_2 від 09.07.1993.

При прийнятті вищезазначеної заяви та доданих документів ОСОБА_1 було запропоновано у строк до 27.11.2020 надати органу Пенсійного фонду України документи (довідки), що підтверджують період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями). Однак, позивачем у встановлені строки не було надано додаткових документів, які б підтверджували періоди роботи чи проживання на забрудненій території.

При цьому, відповідно до записів трудової книжки позивачка в період з 18.06.1986 по 08.07.1989 працювала у Російській Федерації, тому відсутні підстави зарахувати зазначений період до періодів роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю. Паспортними даними та записами трудової книжки підтверджується проживання (робота) у зоні посиленого радіологічного контролю з 24.12.1992 по теперішній час.

Отже, на думку відповідача, надані для призначення пенсії документи не підтверджують періоди роботи чи проживання ОСОБА_1 у зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки до 01.01.1993, як того вимагає чинне законодавство. Таким чином, у позивача відсутнє право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, передбачене ст.55 Закону України №796.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що при прийнятті оскаржуваного позивачем рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 21.01.2021 №35 Головне управління діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому права позивача порушені не були, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи віднесено осіб, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Відповідно до положень ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Частиною 3 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

До заяви про призначення пенсії позивач додав посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю у 1986- 1993 р. (категорія 4) серії НОМЕР_3 , яке було видане Київською облдержадміністрацією 09.07.1993 року.

Таким чином, надання довідки про період проживання, роботи на забруднених територіях є обов`язковим чинником для отримання посвідчення особи, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тому позивач, відповідно до ст. 15, ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнаний державою особою, яка потерпіла від наслідків Чорнобильської катастрофи та має право на пільги, встановлені законодавством України.

Отже, вимога відповідача про надання довідки про період проживання або праці на забруднених територіях для вирішення питання про призначення пенсії позивачу як особі, що потерпіла від Чорнобильської катастрофи - є протиправною, оскільки саме на підставі такої довідки уповноважені державні органи видають відповідні посвідчення.

Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 31 липня 2019 року у справі №348/2357/16-а зазначив, що відсутність у позивача всіх первинних документів не може бути підставою для відмови позивачу в його законному праві на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, оскільки основним документом, який підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є відповідне посвідчення.

В даному випадку статус позивача підтверджується посвідченням громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю у 1986-1993 р. (категорія 4) серії НОМЕР_3 , яке було видане Київською облдержадміністрацією 09.07.1993 року, а тому відмова у призначенні пенсії є незаконною.

Відносно дискреційних функцій суб`єкта владних повноважень за заявленими позовними вимогами пояснюю наступне.

Відповідно до п. 75 постанови Великої Палати Верховного Суду по справі № 910/23000/17, вироблено правову позицію, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися органом свавільно, а суд повинен мати можливість переглянути рішення, прийняті на підставі реалізації цих дискреційних повноважень, що є запобіжником щодо корупції та свавільних рішень в умовах максимально широкої дискреції державного органу.

Таким чином заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 відповідають правовим позиціям Верховного Суду, що свідчить про необґрунтованість заперечень, викладених представником відповідача у відзиві на позовну заяву.

За таких обставин, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача, а відтак позовні вимоги вважає такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 816 грн 00 коп. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, тому судові витрати підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 35 від 21 січня 2021 р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () призначити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дати звернення - 11 січня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.