Справа № 420/6999/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6999/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул.Дегтярівська,11-г, м.Київ, 04119) про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за результатом якого позивач просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11.05.2021р.:

визнати протиправними дії та бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г, ЄРДПОУ 44082145), яка полягала у не наданні ОСОБА_1 , шляхом відмови надання, такої публічної інформації на запити ОСОБА_1 № 31/2020 від 7 грудня 2020 року. № 31 1/2020 (повторний) від 10 січня 2021 року, № 31-2/2020 (утретє) від 21 січня 2021 року:

- чи перебувало на обліку Офісу платників податків Державної податкової служби акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго» (ЄРДПОУ - 00131305) а у наступному публічне акціонерне товариство «Київенерго» (ЄРДПОУ - 00131305) у період з 2007 року до 2015 року;

- яку суму податку на прибуток було сплачене акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (ЄРДПОУ 00131305) а у наступному відповідно публічним акціонерним товариством «Київенерго» (ЄРДПОУ - 00131305) у період з 2007 року до 2015 року (надати щорічні показники);

- яку суму податку на додану вартість було сплачене акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (ЄРДПОУ 00131305) a у наступному вiдповiдно публічним акцiонерним товариством «Київенерго» (ЄРДПОУ - 00131305) у період з 2007 року до 2015 року (надати щорічні показники);

зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г, ЄРДПОУ 44082145) утриматися від нових відмов у наданні ОСОБА_1 цієї інформації та вчинити дії, а саме надати ОСОБА_1 наступну публічну інформацію на мої запити № 31/2020 вiд 7 грудня 2020 року, № 31-1/2020 (повторний) від 10 січня 2021 року, № 31-2/2020 (утретє) від 21 січня 2021 року:

- чи перебувало на обліку Офісу платників податків Державної податкової служби акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго» (ЄРДПОУ - 00131305) а у наступному публічне акціонерне товариство «Київенерго» (ЄРДПОУ - 00131305) у період з 2007 року до 2015 року;

- яку суму податку на прибуток було сплачене акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (ЄРДПОУ 00131305) а у наступному відповідно публічним акціонерним товариством «Київенерго» (ЄРДПОУ - 00131305) у період з 2007 року до 2015 року (надати щорічні показники);

- яку суму податку на додану вартість було сплачене акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (ЄРДПОУ 00131305) а у наступному відповідно публічним - акціонерним товариством «Київенерго» (ЄРДПОУ - 00131305) у період з 2007 року до 2015 року (надати щорічні показники);

встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в цій адміністративній справі та зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків у місячний строк з дня набрання рішення суду законної сили подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про його виконання;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г, ЄРДПОУ 44082145), судові витрати, понесені ОСОБА_1 , зокрема у зв`язку зі сплатою судового збору у цій справі;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г, ЄРДПОУ 44082145), моральну шкоду, заподіяну ОСОБА_1 через описані у позові незаконнi дiп та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а саме Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків у розмірі 10800 (десяти тисяч вісімсот) гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач, як колишній Урядовий уповноважений у справах ЄСПЛ представляв у ЄСПЛ у справі «ТОВ «Золотой Мандарин Ойл» проти України» Уряд України. Позивач зазначає, що обставини діяльності ПАТ «Київенерго» та відповідного господарського спору із ТОВ «Золотой Мандарин ойл», аспекти відповідного рішення ЄСПЛ від 20 жовтня 2015 р. у справі «ТОВ «Золотой Мандарин Ойл» проти України» з 2017 року є предметом жвавої суспільної дискусії, відображалися у значній кількості публікацій провідних українських видань. У звязку з наведеним позивач тричі звертався з запитом на отримання публічної інформації до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, в яких просив надати йому наступну інформацію: 1) чи перебувало на обліку Офісу акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго» (ЄРДПОУ - 00131305) а у наступному публічне акціонерне товариство «Київенерго» (ЄРДПОУ -00131305) у період з 2007 року до 2015 року; 2) яку суму податку на прибуток було сплачене акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (ЄРДПОУ 00131305) а у наступному відповідно публічним акціонерним товариством «Київенерго» (ЄРДПОУ - 00131305) у період з 2007 року до 2015 року (надати щорічні показники); 3) яку суму податку на додану вартість було сплачене акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (ЄРДПОУ 00131305) а у наступному відповідно публічним - акціонерним товариством «Київенерго» (ЄРДПОУ - 00131305) у період з 2007 року до 2015 року (надати щорічні показники). Проте позивач отримав відмову у наданні запитуваної інформації, з посиланням на п. 1 ст. 16 Закону України від 2 жовтня 1992 р. № 2657-XII «Про інформацію», iз наданням позивачу визначення податкової інформації за законом № 2657; та посиланням на ч. 2 ст. 21 Закону № 2657, за якою конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень; конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Позивач вважає ненадання запитуваної інформації бездіяльністю відповідача та звернувся до суду.

Ухвалою суду від 05.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст. 262 КАС України).

09.06.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні, зазначивши, що Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, не мало жодних підстав для надання інформації ОСОБА_1 , оскільки відповідно до публічної інформації з обмеженим доступом належить конфіденційна інформація, таємна та службова інформація. Водночас ст. 7 Закону України «Про інформацію» встановлено, що конфіденційна інформація інформація. - доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ним порядку за їхнім бажанням вiдповiдно до передбачених ними умов. Розпорядники інформації, визначені частиною першою ст. 13 Закону України «Про інформацію», які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки. економічного добробуту та прав людини.

29.06.2021р. від позивача надійшла відповідь на відзив у якій зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2939 обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

- виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

- розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; - шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Також за ч. 5 ст. 6 Закону № 2939 не може бути обмежено доступ до інформації про складання бюджетів, а також про володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. Не підлягає обмеженню також доступ до інформації про стан і результати перевірок та службових розслідувань фактів порушень, допущених у сферах діяльності, зазначених у цій частині. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень ст. 5 Закону № 2939, зокрема шляхом надання інформації за запитами на інформацію (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2939).

Крім того за п. 4, п. 5 та п. 5-1 ч. 4 ст. 21 Закону № 2657 до інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені такі відомості:

- про факти порушення прав і свобод людини;

- про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб;

- щодо діяльності господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі або територіальній громаді, а також господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких належать господарському товариству, частка держави або територіальної громади в якому становить 100 відсотків, що підлягають обов`язковому оприлюдненню відповідно до закону.

При цьому позивачем було запитане у Запитих № 31/2020, № 31-1/2020 (повторному), № 31-2/2020 (утретє) відомості і про діяльність ПАТ «Київенерго» у 2007-2015 роках, протягом яких станом на 2007 рік більше 50 % акцій ПАТ «Київенерго» належало державі, а станом на 2015 рік не менше 25 % акцій ПАТ «Київенерго» ще належало державі.

З огляду на наведене позивач наполягає на задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 був призначений Урядовим уповноваженим у справах ЄСПЛ розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. № 605-р та був звільнений з займаної посади розпорядженням КМУ від 16 грудня 2015 р. № 1357-р.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (далі - КГС ВС) 24 листопада 2020 р. було схвалене постанову у справі 910/22855/17, якою було скасоване постанову Північного апеляційного господарського суду (далі - ПАГС) від 03 лютого 2020 р. у справі 910/22855/17 та цю справу було передано на новий розгляд до ПАГС. У згаданих постановах КГС ВС та ПАГС розглядали обставини схвалення рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20 жовтня 2015 р. у справі «ТОВ «Золот Мандарин Ойл» проти України», а КГС ВС схвалив правовий висновок, за яким за загальним правилом, передбаченим статтею 1166 та частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України, після виплати особі на виконання рішення ЄСПЛ присуджених сум за рахунок коштів Державного бюджету України до держави Україна переходить право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування у разі встановлення її вини, а також причинного зв`язку між її діями та шкодою, завданою таким порушенням.

Вказана справа 910/22855/17 розглядається судом серед іншого у вимірі невиконання публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі ПАТ «Київенерго») у 2009-2015 - роках рішення національного суду на користь ТОВ «Золотой Мандарин Ойл», обставини чого серед іншого пов`язані із рішенням ЄСПЛ вiд 20 жовтня 2015 р. у справі «ТОВ «Золотой Мандарин Ойл» проти України».

Як вказане у рiшенні ЄСПЛ від 20 жовтня 2015 р. у справі «ТОВ «Золотой Мандарин Ойл» проти України», «Уряд України представляв його Уповноважений, на останніх етапах провадження -п. Борис Бабiн з Міністерства юстиції України».

Позивач зазначає, що схвалення КГС ВС постанови від 24 листопада 2020 р. у справі 910/22855/17 стало очевидним, що суд у справі 910/22855/17 вирішив питання про права, iнтереси та (або) обов`язки мене, ОСОБА_1 як колишнього Уповноваженого. Тому питання розміру наявних коштів у дослідженого у тій справі 910/22855/17 господарського товариства, а саме у ПАТ «Київенерго» в 2009-2015 роках істотно впливає на мої права, як Уповноваженого у 2015 р. Ухвалою ПАГС від 5 січня 2021 р. у справі 910/22855/17 було прийнято до провадження заяву мене, ОСОБА_1 , про приєднання до апеляційної скарги Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 02 жовтня 2019 р. у справі 910/22855/17.

Крім того обставини діяльності ПАТ «Київенерго» та відповідного господарського спору із ТОВ «Золотой Мандарин Ойл», аспекти відповідного рішення ЄСПЛ від 20 жовтня 2015 р. у справі «ТОВ «Золотой Мандарин Ойл» проти України» з 2017 року є предметом жвавої суспільної дискусії, відображалися у значній кількості публікацій провідних українських видань.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 звертався запитами на отримання публічної інформації до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, а саме запити:

№31/2020 вiд 07 грудня 2020 року, вх.. №75/ЗПI від 10.12.2020 р., на якій надано відповідь №1374/14/28-10-04-02-04 від 16.12.2020p;

№31-1/2020 вiд 10 січня 2020 року, вх.№1/ЗПІ від 11.02.2021 р., на який надано відповідь №1/3ПІ/31-00-04-01-02 від 15.01.2021 р.

№31-2/2020 вiд 21 січня 2021 року, вх. №6/ЗПI вiд 22.01.2021 р., на який надано відповідь 5/3П/31-00-04-01-02-14 від 28.01.2021 p.

У вказаних запитах позивач просив надати йому наступну інформацію:

1) чи перебувало на обліку Офісу акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго» (ЄРДПОУ 00131305) а у наступному публічне акціонерне товариство «Київенерго» - (ЄРДПОУ - 00131305) у період з 2007 року до 2015 року.

2) яку суму податку на прибуток було сплачене акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (ЄРДПОУ 00131305) а у наступному вiдповiдно публічним акцiонерним товариством «Київенерго» (ЄРДПОУ - 00131305) у період з 2007 року до 2015 року (надати щорічні показники);

3) яку суму податку на додану вартість було сплачене акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (ЄРДПОУ - 00131305) а у наступному відповідно публічним акцiонерним товариством «Київенерго» (ЄРДПОУ - 00131305) у період з 2007 року до 2015 року (надати щорічні показники).

Листом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 28.01.2021р. 5/3П/31-00-04-01-02-14 від 28.01.2021 p. Повідомлено позивачу, що відповідно до пункту першого статті 16 Закону України від 02.10.1992 №2657-XII «Про інформацію» (далі - Закон № 2657), податкова інформація сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань встановленому Податковим кодексом України. Статтею 20 Закону № 2657 визначено, що конфіденційною є інформація про юридичну чи фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень Конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також інших випадках, визначених законом

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація доступ до якої обмежено фізичною чи юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень Конфіденційна інформація може поширюватися а бажанням (згодою відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, в значених законом.

Підпунктом 17,19 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями. (далі за Податковий кодекс) встановлено, що платник текстом податків мас право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов`язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами.

Крім того, підпунктом 21.1.6 пункту 21-1 статті 21 Податкового кодексу передбачено, що посадові особи контролюючих органів зобов`язані не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержуються. використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи.

Також, пунктом 4 частини 1 статті 10 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації визначено, що кожна особа мас право на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів.

Таким чином. при прийнятті рішення про надання інформації з обмеженим доступом органи ДПС мають забезпечувати дотримання вимог Конституції України. Податкового кодексу України та інших законодавчих актів, відповідно до яких не допускається безпідставне поширення інформації з обмеженим доступом.

Позивач вважає відмову у наданні публічної інформації протиправною у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України ограни державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абзацом другим ст. 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про інформацію" передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про інформацію" встановлено, що право на інформацію забезпечується, зокрема: створенням механізму реалізації права на інформацію; створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів.

За визначенням частини першої статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах:

1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень;

2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом;

3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Так, частиною першою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

За визначенням частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Відповідно до частини першої ст. 16 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» із змінами та доповненнями (далі Закон № 2657) податкова інформація сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями (далі ПКУ).

Статтею 20 Закону № 2657 визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.

Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Згідно з п.п. 20.1.23 п. 20.1 ст. 20 ПКУ контролюючі органи мають право надавати відповідно до закону інформацію з Державного реєстру фізичних осіб платників податків та Державного реєстру страхувальників органам державної влади, Пенсійному фонду України та органам фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Посадові особи контролюючих органів зобов`язані:

- не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи (п.п. 21.1.6 п. 21.1 ст. 21 ПКУ);

Платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов`язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами (п.п. 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 ПКУ).

Пунктом 70.15 статті 70 Податкового кодексу України визначено, що відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків використовуються органами ДПС України виключно для здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства України, та є інформацією з обмеженим доступом, крім відомостей про взяття на облік фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Згідно п.п. 21.1.6 п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів зобов`язані не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи.

У відповідності до ст.11 Закону України «Про інформацію» та ст.14 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди.

Так, частиною першою статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Податковий кодекс України містить ряд положень, що безпосередньо визначають правовий режим податкової інформації з обмеженим доступом. Серед основних такі:

- платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов`язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами (ст. 17.1.9. Податкового кодексу України);

- не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи (ст. 21.1.6. Податкового кодексу України);

- документи, що містять комерційну таємницю або є конфіденційними, передаються окремо із зазначенням посадової (службової) особи, що їх отримала. Передача таких документів для їх огляду, вивчення і їх повернення оформляються актом у довільній формі, який підписують посадова (службова) особа контролюючого органу та платник податків (його представник) (ст. 85.3 Податкового кодексу України) тощо.

Пунктом 63.12 ст. 63 Кодексу встановлено, що інформація, яка збирається, використовується та формується органами доходів і зборів у зв`язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для податкової інформації з обмеженим доступом.

Також частиною третьою ст. 10 Закону передбачено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані, зокрема, вжити заходи унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб. щодо

При цьому згідно із п. 4 частини першої ст. 10 Закону кожна особа має право на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів.

З огляду на викладене, запитувана позивачем інформація відноситься до інформації з обмеженим доступом та відповідачем правомірно не надано таку інформацію позивачеві.

Крім того судом враховано, що ОСОБА_1 був звільнений з посади Урядовим уповноваженим у справах ЄСПЛ розпорядженням КМУ від 16 грудня 2015 р. № 1357-р., а запитувана інформація не впливає на особисті права позивача.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій відповідачів, суд керується критеріями, закріпленими у ч.3 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Частиною 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню згідно положень ч.1 ст.245 КАС України. Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул.Дегтярівська,11-г, м.Київ, 04119) про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко

.