Справа № 500/2491/21
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2491/21

28 липня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баб`юка П.М. за участю:

секретаря судового засідання Косюк О.П.

представника позивача Лози В.М.,

представника відповідача Васильчук І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімп Транс" до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування картки відмови №UA209210/2021/00017,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексімп Транс" (далі - позивач, ТОВ "Ексімп Транс") з позовом до Галицької митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209210/2021/00017, видану Товариству з обмеженою відповідальністю "Ексімп Транс" митним постом "Тернопіль" Галицької митниці Держмитслужби.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.01.2021 ТОВ "Ексімп Транс" подано до Митного поста "Тернопіль" Галицької митниці Держмитслужби митну декларацію №UA209210/2021/000768, в якій декларантом застосовано преференційну ставку ввізного мита - 0%, котра застосовується до товарів, що ввозяться з території Євросоюзу. Однак, Митним постом «Тернопіль» у застосуванні преференційного тарифу до зазначеного товару та прийнятті поданої для митного оформлення митної декларації - відмовлено, у зв`язку з чим видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209210/2021/00017. В результаті цього, ТОВ "Ексімп Транс" надмірно сплатило до Державного бюджету України ввізне мито (10%) в розмірі 83920,24 грн та ПДВ (20%) в розмірі 16784,05 грн. Позивач вважає відмову у застосуванні преференційного тарифу та видачу картки відмови протиправними, а тому, звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 17.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

Від представника відповідача 26.05.2021 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог (аркуші справи 39-45). В обґрунтування вказано, зокрема, що під час здійснення митного контролю за МД №UA209210/2021/000768 від 19.01.2021 у митниці виникли обґрунтовані сумніви в достовірності, поданого до митного оформлення, сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 13.01.2021 №Y20188988, оскільки, в митного органу була інформація щодо непідтвердження митними органами зарубіжних країн (в даному випадку митними органами Королівства Нідерланди), сертифікатів з перевезення товару EUR.1, виданих експортеру ВAS TRUCKS В. V., на товари - транспортні засоби, що були у використанні, які є ідентичними товарам цього експортера. В зв`язку із цим, та з огляду на те, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо походження, ввезеного та заявленого позивачем до митного оформлення товару,19.01.2021 позивачу відмовлено в митному оформленні товару за МД від 19.01.2021 №UA209210/2021/000768, про що складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209210/2021/00017.

Позивач 09.06.2021 подав відповідь на відзив, в якій, зокрема, звертає увагу суду на те, що походження спірного товару однозначно встановлено та чітко підтверджене компетентним органом Нідерландів шляхом застосування процедури видачі сертифіката, передбаченого статтею 16 Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження товарів, ратифікованої Україною 08.11.2017, на виконання п. 7 ст. 19 яких митними органами країни-експортера видано відповідні Сертифікати EUR.1.

Представник позивача в судовому засіданні 28.07.2021 позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання 28.07.2021 щодо заявлених позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи й матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На виконання зовнішньоекономічного контракту №VHO564164 від 29.12.2020, укладеного між компанією «ВAS Trucks B.V.» (БАС Тракс Б.В.), Нідерланди, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ексімп Транс», Україна, згідно з додатковою угодою від 08.01.2021 до контракту №VEIO564164 від 29.12.2020, рахунку-фактури (інвойс) від 08.01.2021 № VHIІ23670 позивачем на митну територію України ввезено товар: «б/у сідельний тягач DAF XF, 2016 року випуску, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 » (аркуші справи 5-8).

19 січня 2021 року уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 , було подано до митного оформлення митну декларацію (надалі - МД) типу ІМ40ДЕ № UA209210/2021/000789, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар «Сідельний тягач DAF XF 460 FT; 2016 року випуску; що був у використанні; модельний рік: 2016; колісна формула: 4x2; ідентифікаційний номер, № шасі: НОМЕР_2 ; об`єм двигуна: 12902 куб. см.; потужність двигуна: 340 кВт; тип двигуна: дизельний; номер двигуна: не визначено; призначений для перевезення напівпричепів. Торговельна марка. «DAF». Виробник: фірма «DAF Trucks», Нідерланди/EU» (аркуш справи 15).

Отримувач товару (гр. 8 МД) та особа відповідальна за фінансове врегулювання(гр. 9 МД) ТзОВ «Ексімп Транс» (ЄДПОУ 38535484, адреса: 46016, м. Тернопіль, вул. Симоненка, 4/188, Україна).

Відправник товару (гр. 2 МД) «BAS Trucks B.V.» (5466 АР Veghel, Мас Arthurweg 2, Holland).

До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою Позивача до митного оформлення були подані наступні документи:

рахунок-фактура (інвойс) № VHI123670 від 08.01.2021;

сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № Y 20188988 від 13.01.2021;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 19.05.2016;

банківський платіжний документ, що стосується товару від 31.12.2020;

калькуляція транспортних витрат № 1802 від 18.01.2021;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № VHO564164 від 29.12.2020;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 08.01.2021;

договір про надання послуг митного брокера № 24/11/2014-1 від 25.11.2014;

копія митної декларації країни відправлення № 21NLKJTX3OA7G5WD50 від 12.01.2021;

сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу № UA. 014.01224-21 від 18.01.2021.

У гр. 34 «Код країни походження» МД декларантом зазначено EU (Європейський Союз). Країна походження товару у графі 34 митних декларацій була заявлена декларантом на підставі відомостей, наявних у сертифікаті форми EUR.1 від 13.01.2021 №Y20188988, наданих експортером ВAS Trucks B.V. (аркуш справи 9).

Відповідно до поданої МД позивачем до товару застосовано преференційну ставку ввізного мита - 0%, яка застосовується до товарів, що ввозяться з території Євросоюзу.

Відповідачем сформовано та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209210/2021/00017 від 19.01.2021 (аркуш справи 23). Причиною відмови у прийнятті поданої до митного оформлення митної декларації від вказано наступне: «Обґрунтовані сумніви в достовірності сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 13.01.2021 №Y 20188988 та статусі походження товару у зв`язку із тим, що сертифікат видано експортеру товарів, походження яких не підтвержено митними органами країни експорту за запитом Держмитслужби».

Позивач, не погодившись із карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від №UA209210/2021/00017 від 19.01.2021, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України.

Частиною 1 статті 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 МК України, усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.

За частинами 2, 3 ст.318 МК України, митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Положеннями статті 272 МК України передбачено, що ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Відповідно до частин 4, 5 ст.280 МК України, ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

В силу частин 1-3 ст. 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Відповідно до ч. 9 ст. 36 МК України особливості визначення країни походження товару, що ввозиться з територій спеціальних (вільних) економічних зон, розташованих на території України, встановлюються законом.

За приписами ч. 1 ст. 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації (ч. 2 ст. 43 МК України).

Як зазначається в ч. 6 ст. 43 МК України, декларація походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Згідно з Протоколом І до Угоди про Асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України № 1678-VII від 16.04.2014 (далі - Протокол), товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (а) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку ІІІ до цього Протоколу; або (b) у випадках, вказаних у статті 22 (1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларація інвойс», надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу (ч. 1 ст. 16).

Як зазначено в ч.ч. 2 і 3 ст. 22 Протоколу, декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу. Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час, на вимогу митних органів експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього договору.

Статтею 3 цього Протоколу передбачено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватись у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу. Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-які докази і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера, інші перевірки, які вважатимуть належними. Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Згідно з ч. 1 ст. 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про проходження товару чи достовірності відомостей, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про проходження товару або надання додаткових відомостей.

З оскаржуваної картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідача слідує, що підставою для відмови слугувало те, що існують обґрунтовані сумніви в достовірності сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 13.01.2021 №Y20188988 та статусі походження товару у зв`язку із тим, що сертифікат видано експортеру товарів, походження яких не підтверджено митними органами країни експорту за запитом Держмитслужби.

Судом встановлено, що позивачем 19.01.2021 подано митному органу для здійснення митного оформлення товару пакет документів, що посвідчують його походження, а саме: з метою підтвердження походження товару для застосування преференційного режиму оподаткування за ставкою ввізного мита 0% під час митного оформлення позивач надав митному органу: Сертифікат походження товару форми EUR.l №Y20188988 від 13.01.2021 (аркуші справи 84-85) та Сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.014.01224-21 від 18.01.2021, в першому з яких (див. графу 2) місцем походження є Європейський союз (в оригіналі: EUROPESE UNIE), в другому (див пункт 0.5) - Нідерланди, що є країною Євросоюзу.

Суд зазначає, що під час перевірки митним органом, окрім іншого, використані свідоцтва про реєстрацію та рахунки-фактури, виставлені нідерландським контрагентом. В цих документах відображений VIN-код транспортного засобу: XLRTEH4300G110290, який використовується більшістю автовиробників світу. Структура VIN-коду визначається міжнародним стандартом ISO 3779:2012, впровадженим Міжнародною організацією зі стандартизації. Стандарт застосовується для маркування механічних транспортних засобів, причіпних транспортних засобів, мотоциклів та мопедів, з метою їх однозначної ідентифікації.

В Україні діє Державний стандарт України ДСТУ ISO 3779:2012 «Колісні транспортні засоби. Номер ідентифікаційний транспортного засобу (V1N)...» вимоги якого гармонізовано з вимогами міжнародного стандарту ISO 3779:2012, який є відповідником цього міжнародного стандарту.

Згідно з пунктом 2.2. Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки, затверджених однойменним Наказом Міністерства Інфраструктури України 26.11.2012 №710, - ідентифікацію виробника, категорії, моделі, дати виготовлення завершеного ТЗ, його призначення, типу двигуна, окремих технічних характеристик здійснюють за даними міжнародного ідентифікаційного номера (VIN - Vehicle Identification Number). При цьому, відповідно до ДСТУ ISO 3779, VIN складається із таких трьох структурних частин: Перша частина - міжнародний ідентифікаційний код виробника (WMI), складається із трьох символів (арабських цифр та/або великих латинських літер), попередньо присвоєних виробникам КТЗ національною організацією згідно з ДСТУ ISO 3780 для їх ідентифікації. Перші дві літери коду «XL», в конкретному випадку визначають країну-виробника - Нідерланди. Лише за даними VIN-коду, який використовується митними органами для ідентифікації транспортних засобів, відповідач міг визначити країну походження транспортного засобу.

Втім, відповідачем при здійсненні митного оформлення залишено поза увагою дані про країну походження транспортного засобу та видали оскаржувану Картку відмови.

Нічим не підтверджені сумніви щодо наданих декларантом документів на підтвердження заявленої ним країни походження товару є лише обставиною для додаткової перевірки таких документів та не може бути беззаперечною підставою для відмови у застосуванні преференційної ставки мита. Даний висновок узгоджується з правовою позицією ВС у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною у Постанові від 23 квітня 2019 р. у справі №817/4660/13-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Разом з цим у матеріалах справи відсутні відомості про здійснення відповідачем перевірки походження товару, митне оформлення якого здійснювалося згідно з митною декларацією №UA209210/2021/000789 від 19.01.2021, або про надіслання відповідних запитів уповноваженим органам щодо надання додаткових документів чи відомостей.

З огляду на вказане суд доходить висновку про те, що Сертифікат походження товару форми EUR.l №Y20188988 від 13.01.2021 та Сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.014.01224-21 від 18.01.2021, долучені ТОВ "Ескімп Транс" до митної декларації №UA209210/2021/000789 від 19.01.2021, описує товар достатньо детально для того, щоб його можна було ідентифікувати, відтак, у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209210/2021/00017 від 19.01.2021.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо протиправності картки відмови відповідача, а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог наведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2608 від 29.04.2021.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209210/2021/00017 від 19.01.2021 Галицької митниці Держмитслужби.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімп Транс" сплачений при поданні позову судовий збір в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексімп Транс" (місцезнаходження/місце проживання: вул. Симоненка, 4/188,м. Тернопіль,46016 код ЄДРПОУ/РНОКПП 38535484);

відповідач:

- Галицька митниця Держмитслужби (місцезнаходження/місце проживання: вул. Костюшка, 1,м. Львів,79005 код ЄДРПОУ/РНОКПП 43348711).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.