Справа № 200/6387/21
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

04 серпня 2021 р. Справа №200/6387/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Комісії з обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації на території міста Авдіївка Донецької області (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування акта, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суд, засобами поштового зв`язку, надійшла позовна заява, яка подана адвокатом Галемським Сергієм Миколайовичем, в інтересах ОСОБА_1 , до Комісії з обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації на території міста Авдіївка Донецької області про:

- визнання протиправним та скасування Акта обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненою збройною агресією Російської Федерації №30 затвердженого 26 листопада 2020 року Комісією з обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації на території міста Авдіївка Донецької області;

- зобов`язання Комісію з обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації на території міста Авдіївка Донецької області затвердити та надати ОСОБА_1 новий Акт обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненою збройною агресією Російської Федерації, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням висновку судового експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №23.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власницею квартири, яка зруйнована внаслідок артилерійського обстрілу в результаті скоєного терористичного акту, про що внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. З метою отримання грошової компенсації за зруйновану квартиру, позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації. Проте внаслідок помилкового складання відповідачем акта обстеження, а саме висновку про те, що квартира є пошкодженою, непридатною для проживання, позивач позбавлена права на компенсацію за руйнування її житла.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначено, що на день обстеження житла комісія встановила пошкодження квартири позивача, про що склала акт, форма якого встановлена постановою КМУ №767, при цьому використання інших нормативних актів не передбачено. Також відповідач вказав, що заява позивача про надання грошової допомоги перебуває на розгляді, при цьому умовою для отримання такої допомоги є, зокрема припинення права власності на зруйноване житло. Крім того зазначено, що планується відновлення пошкодженого будинку, у якому знаходиться квартира позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із поданням позову без дотримання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувати у відповідача докази.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власницею трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 січня 2020 року; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Довідкою слідчого відділення Авдіївського відділення поліції Покровського відділу поліції підтверджується, що за фактом пошкодження квартири за адресою АДРЕСА_1 , в результаті артилерійського обстрілу міста Авдіївка невстановленими особами 2 серпня 2014 року, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №40000528.

25 листопада 2020 року відповідачем складено акт обстеження житла, зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації №30, за висновком якого квартира за адресою АДРЕСА_1 є пошкодженою, не придатною до проживання.

9 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області із заявою про виплату грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2020 року №767 (зареєстрована 14 квітня 2021 року за №8).

Листом від 15 квітня 2021 року №0292/01-19 Авдіївська міська військово-цивільна адміністрація Покровського району Донецької області на заяву позивача щодо виплати грошової допомоги вказала, що військово-цивільна адміністрація звернулася до Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України з питанням щодо роз`яснення процедури виплати грошової допомоги відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненою агресією Російської Федерації, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2020 року №767. Та зазначено, що після отримання роз`яснення від Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Авдіївська міська ВЦА додатково повідомить ОСОБА_1 про результати розгляду запиту.

Тобто заява позивача про виплату грошової допомоги (компенсації) по суті не розглянута.

Вважаючи, що у зв`язку із помилковим висновком акта обстеження житла, а саме що квартира є пошкодженою, непридатною для проживання, позивач позбавлена права на компенсацію за руйнування її житла, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересіву будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до частини 1 статті 15, частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу

Згідно із пунктом 10 частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий, зокрема органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Положеннями статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі.

Згідно з частиною 1 статті 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Тобто, в судовому порядку недійсним може бути визнано акт (рішення) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових осіб, якщо він не відповідає вимогам законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав акт (рішення), але при цьому обов`язковою умовою для визнання акта недійсним є порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено про те, що відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин 1, 2 статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Стосовно "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

Тобто, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд зазначає, що під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 лютого 2020 року у справі № 243/4405/17, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Як убачається з матеріалів справи, позивач є постраждалою особою від надзвичайної ситуації - воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації.

Так, надзвичайна ситуацією є обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності (пункт 24 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ України).

Відповідно до пункту 20 частини 2 статті 19 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ України), до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту віднесено забезпечення соціального захисту постраждалих внаслідок надзвичайної ситуації, зокрема виплати матеріальної допомоги.

Пунктом 6 частини 1 статті 21 КЦЗ України встановлено, що громадяни України мають право, зокрема, на соціальний захист та відшкодування відповідно до законодавства шкоди, заподіяної їхньому життю, здоров`ю та майну внаслідок надзвичайних ситуацій або проведення робіт із запобігання та ліквідації наслідків.

Частиною 1 статті 84 КЦЗ України визначено, що постраждалим внаслідок надзвичайної ситуації є особа, якій заподіяно моральну, фізичну або матеріальну шкоду внаслідок надзвичайної ситуації або проведення робіт з ліквідації її наслідків.

Відповідно до положень частин 2 - 4 вказаної статті цього Кодексу, заходи соціального захисту та відшкодування матеріальних збитків постраждалим внаслідок надзвичайної ситуації включають, зокрема: надання (виплату) матеріальної допомоги (компенсації).

Заходи соціального захисту та відшкодування матеріальних збитків постраждалим здійснюються за рахунок, зокрема, коштів державного та місцевих бюджетів.

Надання невідкладної допомоги постраждалим може здійснюватися за рахунок коштів резервних фондів державного та місцевих бюджетів відповідно до рівня надзвичайної ситуації, а також матеріальних резервів для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій.

На підставі частин 8 та 9 статті 86 КЦЗ України, постраждалі, яким виплачено грошову компенсацію за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок), житлом за рахунок держави не забезпечуються.

Забезпечення житлом постраждалого або виплата грошової компенсації за рахунок держави здійснюється за умови добровільної передачі постраждалим зруйнованого або пошкодженого внаслідок надзвичайної ситуації житла місцевим державним адміністраціям або органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання.

З аналізу наведених норм Кодексу цивільного захисту України можна зробити висновок, що виплата постраждалому грошової компенсації за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок) внаслідок надзвичайної ситуації здійснюється органом місцевого самоврядування за кошти, зокрема, місцевого та державного бюджетів, за умови добровільної передачі цим постраждалим зруйнованого або пошкодженого житла органу місцевого самоврядування.

Порядок надання та визначення розміру грошової допомоги або компенсації постраждалим від надзвичайних ситуацій, які залишилися на попередньому місці проживання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 947 (далі - Порядок), встановлює механізм надання та визначення розміру грошової допомоги постраждалим від надзвичайних ситуацій, які відмовилися від евакуації, відселення та залишилися на попередньому місці проживання.

Відповідно до вказаного вище Порядку Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади приймають у п`ятиденний строк з дня подання документів, зазначених у пункті 9 цього Порядку, а також за результатами обстеження житла, пошкодженого внаслідок надзвичайної ситуації або проведення робіт з ліквідації її наслідків, рішення щодо надання постраждалим грошової допомоги, що оформляється протоколом, та повідомляють про це постраждалим.

У разі надання постраждалим недостовірної інформації про встановлення статусу особи, яка постраждала від надзвичайної ситуації, розмір завданої матеріальної шкоди Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади можуть прийняти рішення про відмову в наданні грошової допомоги.

У разі незгоди постраждалий може оскаржити зазначене рішення до суду.

Для проведення обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, органи місцевого самоврядування, а у разі їх відсутності - військово-цивільні адміністрації населених пунктів утворюють комісію з обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації (далі - комісія з обстеження), призначають її голову, заступника голови та затверджують її склад із залученням за згодою депутатів відповідної місцевої ради, представників райдержадміністрацій та правоохоронних органів, а також представників громадських об`єднань та неприбуткових організацій. У разі потреби до обстеження житла відповідно до законодавства можуть за згодою залучатися фахівці проектних і науково-дослідних організацій та інші суб`єкти господарювання, у тому числі ті, які мають право проводити обстеження та технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна.

До складу комісії з обстеження можуть залучатись уповноважені представники Збройних Сил на підставі письмового дозволу Командувача об`єднаних сил.

Комісія з обстеження складає акт обстеження житла, зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації (далі - акт обстеження), за формою згідно з додатком 1 у двох примірниках, один з яких надається постраждалому або його представнику. В акті обстеження зазначається висновок про технічний стан житла на момент його обстеження: зруйноване чи пошкоджене. У разі коли житло пошкоджене, зазначається його придатність до проживання: придатне чи непридатне для проживання.

Під час проведення обстеження житла та складання акта обстеження можуть враховуватись інші документи, в яких зафіксовано факт руйнування житла.

Постраждалі або їх представники мають право долучатися до роботи комісії з обстеження під час обстеження та складання акта обстеження, підписувати його, надавати пояснення, додавати інші документи та/або інформацію, які постраждалі вважають за необхідне додати, здійснювати фото- та відеофіксацію обстеження житла.

Для отримання грошової компенсації, а також для проведення обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, та для визнання особи постраждалою внаслідок надзвичайної ситуації постраждалі подають на розгляд органів місцевого самоврядування, а у разі їх відсутності - відповідних військово-цивільних адміністрацій населених пунктів за місцем розташування житла такі документи на кожен окремий об`єкт житла:

1) заяву про проведення обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, за формою згідно з додатком 2;

2) копію документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документа, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус;

3) копію одного з передбачених Податковим кодексом України документа з даними про реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім випадків, коли постраждалим є іноземець, особа без громадянства або особа, яка через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відмітку в паспорті громадянина України) (крім іноземців та осіб без громадянства);

4) нотаріально завірені копії документів, що підтверджують наявність права власності у постраждалого на житло на момент подання заяви про проведення обстеження житла.

Органи місцевого самоврядування, а у разі їх відсутності - військово-цивільні адміністрації населених пунктів приймають протягом п`яти календарних днів з моменту надходження заяви (за формою згідно з додатком 2) рішення про проведення обстеження житла, про що повідомляють постраждалому або його представнику зворотними каналами зв`язку, що зазначені у заяві.

Обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, повинно бути проведене у строк не більше 30 календарних днів з моменту прийняття відповідного рішення (пункти 10- 18 Порядку).

При цьому, пунктом 19 Порядку встановлено, що після отримання довідки про визнання особи постраждалою внаслідок надзвичайної ситуації за формою згідно з додатком 3 постраждалі, їх законні представники або представники, які діють на підставі нотаріально посвідченої довіреності (далі - представник), додатково подають органам місцевого самоврядування, а в разі їх відсутності - військово-цивільним адміністраціям населених пунктів:

1) заяву у довільній формі про виплату грошової компенсації. У заяві зазначаються реквізити банківської картки (карткового рахунка у банку), на яку (який) перераховується компенсація, та зазначається, що заявник не звертався за виплатою до інших органів місцевого самоврядування, а в разі їх відсутності - військово-цивільних адміністрацій населених пунктів;

2) копію довідки про визнання особи постраждалою внаслідок надзвичайної ситуації;

3) копію акта обстеження житла;

4) інформаційну довідку (витяг) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення права власності на житло у зв`язку з його знищенням, яка видається в установленому порядку на підставі акта обстеження житла.

Тобто акт обстеження житла є необхідною умовою для виплати грошової компенсації.

На підставі зазначеного вище, ураховуючи, що метою звернення позивача з цим позовом до суду є отримання в подальшому від органу місцевого самоврядування грошової компенсації за пошкоджене (зруйноване) внаслідок надзвичайної ситуації житло, суд дійшов висновку, що рішення, дії або бездіяльність органу місцевого самоврядування, що стосується виплати такої компенсації можуть бути оскаржені в порядку цивільного судочинства. Таким чином, спір у цій справі не є публічно-правовим.

Крім того, твердження представника позивача щодо позбавлення права ОСОБА_1 на отримання компенсації за зруйноване житло, не підтверджуються матеріалами справи, оскільки фактично заява позивача про виплату грошової допомоги відповідачем не розглянута, рішення про відмову у виплаті компенсації відсутнє.

Так, в матеріалах справи містяться звернення Авдіївської міської ВЦА до Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 16 квітня 2021 року №0294/01-10, голови Донецької обласної державної адміністрації керівника обласної роз`яснення пункту 9 Порядку використання коштів, передбачених військово-цивільної адміністрації від червня 2021 року №0503/01-12 щодо роз`яснення пункту 9 Порядку №767 для подальшого використання в роботі та надання роз`яснень заявникам.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Конституційний Суд України в Рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні - це акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Органи місцевого самоврядування можуть бути як суб`єктами приватних правовідносин, так і суб`єктами публічних правовідносин. Причому правовий статус державних чи місцевих органів влади визначається виключно нормами публічного права, незалежно від того, які права публічно-правового характеру (цивільні чи публічні) вони мають намір реалізувати.

Зазначену правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14 березня 2018 року по справі № К/9901/5888/18 (363/2449/14-а).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи суб`єктний склад сторін, зміст заявлених позивачем вимог та предмет, з огляду на той факт, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити.

При цьому, на виконання положень частини 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, суд роз`яснює позивачу, що даний спір відноситься до юрисдикції місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Також, суд роз`яснює позивачу право звернутися до суду з клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору на підставі пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" з урахуванням вимог частини шостої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 143, 238, 239, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комісії з обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації на території міста Авдіївка Донецької області про визнання протиправним та скасування акта, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв