Справа № 500/2864/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2864/21

27 липня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Стрижак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , підприємець, позивач) звернувся до суду з позовом до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі Управління, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 12.05.2021 №243669.

Позов обґрунтовано тим, що 01.04.2021 працівниками Управління проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля позивача, що перевозив відсів щебеню, за результатами якого зроблено безпідставний висновок про перевищення вагових параметрів, зокрема встановлено, що вантаж мав фактичну повну масу 40,600 т, при цьому, фактичне навантаження на третю вісь, складало 24,200 т, при нормативно допустимому 22 т, що перевищує встановлені законодавством габаритно-вагові норми понад 5%, чим порушено статтю 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач поставив під сумнів вагове обладнання та роздрукований за результатами зважування чек (квитанцію). Ваговий контроль здійснювався ваговим комплексом ДП «Хмельницький облавтодор», який не відповідає технічним характеристикам для здійснення відповідного вагового контролю.

Під час габаритно-вагового контролю не враховано, що перевозився сипучий вантаж (відсів щебеню), який є рухомим під час зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що, в свою чергу, не дає можливості, з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень на одну з осей.

Для визначення фактичної маси та навантаження на осі транспортного засобу відповідачем не застосовувалась відповідна методика, оскільки така не затверджувалась у встановленому законом порядку. За відсутності методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, неможливо з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень на строєну вісь.

Оскільки законодавством не встановлено альтернативних вимог щодо можливості проведення вимірювання (зважування) без застосування такої методики або відповідно до будь-яких інших методик, то враховуючи положення статті 19 Конституції України такі дії відповідача не грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Зважування транспортного засобу з сипучим вантажем, що під час руху змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу, було здійснено з численними порушеннями норм чинного законодавства, а результати такого зважування не можуть вважатися правильними та достовірними.

Зазначає, що після проведення габаритно-вагового контролю було дозволено подальший рух транспортного засобу, що свідчить про те, що порушень працівниками Управління не виявлено.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено у справі судове засідання.

11.06.2021 до суду надійшов відзив на позов (а.с.22-33), у якому зазначено, що за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який належить позивачу, встановлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу із вантажем на строєну вісь 24,200 т, при нормативно визначених 22 т, та відсутність у водія при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

Також у відзиві на позов представник відповідача зазначила, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідний сертифікат та свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки у зв`язку з чим є придатним до застосування.

Крім того, вказує, що законодавство не встановлює жодних виключень щодо обов`язковості наявності дозволу на рух в залежності від виду вантажу, який перевозиться (сипучий, рідини тощо).

Представник відповідача вважає, що оскаржувана постанова прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

15.06.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.51-53), у якій звернута увага на невідповідність зважувального обладнання вимогам законодавства в частині того, яке обладнання повинно застосовуватися для пересувного пункту габаритно-вагового контролю. Зокрема, ваги, які використовувалися у спірному випадку призначені для статистичного зважування, тоді як вимогами до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від № 255 від 28.07.2016, визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Підприємець вказує, що відповідачем не надано допустимих доказів, які б свідчили про правильне виконання ним зважування автомобіля та визначення його маси у відповідності до вимог чинного законодавства.

30.06.2021 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив (а.с.58-61), а 27.07.2021 - додаткові пояснення, у яких акцентована увага на тому, що зважування транспортного засобу у спірному випадку здійснювалося на пункті габаритно-вагового контролю за допомогою ваги пересувної автомобільної типу CHEKLODE FREEWEIGH Зав.№008234. Виробник «CENTRAL WEIGHING», Англія. У свідоцтві про повірку цієї ваги зазначено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ГОСТ 29329-92 «Весы для статического взвешивания. Общие технические требования». Відповідно до ГОСТ 8.010-99 «Методики выполнения измерений. Основные положення», а також регламенту М 8-459:2006. «Методика выполнения измерений поосевых нагрузок и массы грузовых транспортных средств в движении», здійснення поосьових зважувань повинно відбуватись під час руху транспортного засобу. Про це вказує також і ГОСТ 30414-96 «Весы для взвешивания транспортних средств в движении. Общие характеристики».

Відповідач зазначає, що вага, яка використовувалася у спірному випадку, придатна для застосування зважувань транспортних засобів як у статичному, так і в динамічному режимах. Вважає, що вагове обладнання відповідало вимогам нормативно-правових актів.

Розгляд справи 24.06.2021 та 08.07.2021 відкладався через неявку усіх учасників справи.

У судовому засіданні 27.07.2021 заслухано пояснення учасників справи. Позивач підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача проти позову заперечила з підстав, наведених у заявах по суті справи та додаткових поясненнях.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

01.04.2021 інспекторами Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Хмельницька область) в рамках проведення заходів державного контролю шляхом проведення рейдової перевірки на пункті габаритно-вагового контролю, розташованого на автомобільній дорозі М-12, 320 км, Хмельницька область, перевірено транспортний засіб марки DAF-тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 , (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , а.с.41), з напівпричепом самоскидом-Е марки JANMIL NW-1S, реєстраційний номер НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , а.с.41), що використовується в своїй діяльності автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_1 , при наданні послуг з перевезення вантажу, на підставі товарно-транспортної накладної №2 від 01.04.2021 по маршруту: м. Гнівань, Тиврівський р-н, Вінницька область - м. Тернопіль.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснювалася на підставі направлення на рейдову перевірку № 003981 від 29.03.2021 та графіка проведення рейдових перевірок Придністровського міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки в період з 29.03.2021 по 04.04.2021 (а.с.24-35).

Під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF-тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом-самоскидом-Е марки JANMIL NW-1S, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на підставі талону (роздруківки) зважування №06375 від 01.04.2021 зафіксовано перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу - навантаження на строєну вісь - 24,200 т, що на 10 % перевищує нормативно визначений показник 22 т, та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

За результатами проведення габаритно-вагового контролю інспекторами Управління складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №028767 від 01.04.2021 та акт №039322 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 01.04.2021, на підставі яких проведено розрахунок №322 від 01.04.2021 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд 32 євро (а.с.36-40).

За результатами проведення рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №267868 від 01.04.2021 (а.с.35), в якому вказано, що автомобілем марки DAF-тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом-самоскидом-Е марки JANMIL NW-1S, реєстраційний номер НОМЕР_3 , згідно з товарно-транспортною накладною №2 від 01.04.2021 здійснювалось надання послуг з перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень: навантаження на строєну вісь склало 24,200 т, що на більше як 5 % перевищує нормативно визначене 22 т, та відсутність у водія при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень. Відповідальність за відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів, передбачена абзацом чотирнадцятим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В подальшому 12.04.2021 Управлінням повідомлено позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с.43).

За результатами розгляду справи про правопорушення законодавства про автомобільний транспорт в.о.начальника Управління 12.05.2021 прийнято постанову №243669 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою до ФОП ОСОБА_1 за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 5 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу застосовано штраф у розмірі 8500,00 грн (а.с. 44).

Не погодившись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, підприємець звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, (далі - Порядок № 1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Отже, з огляду на викладене, Управління під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством (Частина друга статті 48 Закону № 2344-III).

Частиною четвертою статті 48 Закону № 2344-III визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Правил № 30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879).

Відповідно до підпунктів 2, 4, 6 пункту 2 Порядку № 879:

вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;

габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

У відповідності до пункту 18 Порядку № 879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідно до пункту 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Судом встановлено, що 01.04.2021 Управління на підставі направлення на рейдову перевірку № 003981 від 29.03.2021 (а. с.35), згідно з графіком проведення рейдових перевірок (а.с.34) на автомобільній дорозі М-12 320 км, Хмельницька область проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача.

Проведення вказаної рейдової перевірки відповідає наведеним вище положенням чинного законодавства, відповідачем правомірно при здійсненні габаритно-вагового контролю у спірному випадку перевірялась у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку.

Суть порушення, встановленого рейдовою перевіркою у спірному випадку, полягає у перевищенні підприємцем нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу із вантажем на строєну вісь 24,200 т, при нормативно визначених 22 т та відсутність у водія відповідного дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

З довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 01.04.2021 вбачається, що повна маса транспортного засобу становила 40,600 т, а фактичні осьові навантаження склали: 1) 7,050 т (при нормативно допустимих 11 т), 2) 9,350 т (при нормативно допустимих 11 т), 3) 24,200 т, зважування відбувалося окремо по напівосям і в подальшому сумувалося (7,900 т + 8,000 т + 8,300 т) (при нормативно допустимих 22 т).

Отже, у спірному випадку за результатами габаритно-вагового контролю, за даними відповідача, фактичне навантаження на строєну ось складало 24,200 т, що на 2,200 т перевищує допустиме або на 10 %.

Позивач заперечує факт перевищення вагових параметрів транспортного засобу та не погоджується з діями відповідача щодо оформлення результатів габаритно-вагового контролю транспортного засобу підприємця. Так, у заявах по суті позивач зазначає про невідповідність зважувального обладнання вимогам нормативно-правових актів та проведення зважування вагами, призначеними для зважування у статичному стані, тоді як вимагається законодавством проведення поосьового зважування у русі; неврахування при зважуванні стану вантажу (подільний вантаж, насипом); а також вказує на відсутність методики виконання вимірювання навантажень та маси транспортних засобів.

З цього приводу суд зазначає, що зважування транспортного засобу позивача здійснювалось за допомогою ваги пересувної автомобільної типу CHEKLODE FREEWEIGH Зав.№008234. Виробник «CENTRAL WEIGHING», Англія. Відповідно до копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №34-00/2065 від 14.08.2020 остання повірка ваг була здійснена 14.08.2020, свідоцтво дійсне до 14.08.2021. Повірка підтверджується підписом і відтиском повірочного тавра державного повірителя по експлуатації ваг (а.с.45).

З`ясовуючи питання чи відповідає така вимірювальна техніка вимогам, які до неї ставляться, судом враховується наступне.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 № 255 затверджено Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування (далі Вимоги № 255).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ «Вимоги до пересувного пункту габаритно-вагового контролю» габаритно-ваговий контроль пересувними пунктами здійснюється на спеціально обладнаних ділянках доріг I-IV категорій.

Згідно з пунктом 2 цього розділу Вимог №255 пересувний пункт габаритно-вагового контролю влаштовується на автомобільних дорогах загального користування з урахуванням параметрів видимості для певної категорії дороги згідно з вимогами ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина I. Проектування. Частина II. Будівництво» у спеціально обладнаних для проведення габаритно-вагового контролю місцях або на майданчиках для відпочинку, стоянках та майданчиках для короткочасної зупинки автомобілів, обладнаних перехідно-швидкісними смугами.

Пунктом 5 розділу ІІ Вимог № 255 визначено перелік технічного обладнання, яким пересувний пункт повинен бути укомплектований, серед якого, комплект пересувних автомобільних ваг для осьового зважування транспортних засобів у русі, до складу якого входять дві вагові платформи, ваговий індикатор у футлярі та чотири вирівнювальні доріжки.

Вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології (пункт 8 розділу ІІ Вимог № 255).

Згідно з пунктом 9 розділу ІІ Вимог № 255 вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Аналогічні вимоги визначені і в розділі ІІІ Вимог № 255, які пред`являються до стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю, зокрема, щодо облаштування стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю стаціонарними вагами для точного зважування транспортних засобів у русі, наявністю свідоцтва про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію ваг. При цьому вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування в русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником (пункти 2-3 розділу ІІІ Вимог № 255).

До матеріалів справи надана квитанція (чек) зважування транспортного засобу (а.с.9, 37), на підставі якої неможливо ідентифікувати ваги, за допомогою яких здійснювалось зважування транспортного засобу у спірному випадку, міститься частина відбитку печатки, яка достеменно не дає можливості її ідентифікувати, з пояснень представника відповідача вбачається, що зважування здійснювалося на ваговому обладнані ДП «Хмельницький облавтодор».

У квитанції зважування від 01.04.2021 зафіксовано параметри зважування окремо по напівосям. Тобто всупереч наведеним вище вимогам розділу ІІ Вимог № 255 встановлення навантаження на строєну вісь було здійснено шляхом сумування напівосьових навантажень.

Представником відповідача надані пояснення, що в пункті габаритно-вагового контролю використовувалися ваги пересувні автомобільні типу CHEKLODE FREEWEIGH зав. № 008234 виробник «CENTRAL WEIGHING», Англія. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 34-00/2065 від 14.08.2020 за результатами повірки встановлено, що ваги відповідають вимогам ГОСТ 29329-92 «Весы для статического взвешивания. Общие технические требования».

Суд зазначає, що вказаний засіб вимірювальної техніки було повірено 14.08.2020 після скасування з 01.01.2019 дії міждержавного стандарту ГОСТ 29329-92 «Весы для статического взвешивания. Общие технические требования», що підтверджено наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 31.08.2017 №252 «Про перенесення терміну скасування чинності в Україні міждержавних нормативних документів та національних нормативних документів».

Цей стандарт розповсюджувався на ваги неавтоматичної дії середнього та звичайного класу точності, призначені для статичного зважування різних вантажів, згідно з пунктом 1.1 ГОСТ 29329-92 «Весы для статического взвешивания. Общие технические требования». Відтак пересувні автомобільні ваги «CHEKLODE FREEWEIGH» призначені для визначення навантаження на колеса і вісь та загальну масу транспортних засобів при статичному зважуванні цих засобів.

Таким чином, вагове обладнання, що було використане відповідачем 01.04.2021 при зважуванні транспортного засобу позивача не могло забезпечити поосьове зважування у русі, як це передбачено Вимогами №255.

Суд зазначає, що Управлінням не надано доказів повірки вагового обладнання, що було використане 01.04.2021 при зважуванні транспортного засобу позивача, на відповідність вимогам ДСТУ ОІМL R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь». Саме таким вимогам має відповідати вимірювальне обладнання з огляду на положення Вимог №255 до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування.

При цьому посилання представника відповідача на те, що ГОСТ 30414-96 «Весы для взвешивания транспортних средств в движении. Общие технические требования» передбачає зважування транспортних засобів і в русі, і для статистичного зважування, суд оцінює критично, оскільки це свідчить не на користь Управління, а навпаки означає, що ваги для статистичного зважування передбачають можливість зважування транспортних засобів лише в статистичному режимі, а ваги для зважування у русі передбачають можливість для зважування як в русі (динамічному) режимі, так і в статистичному режимі. Ваги, які мають застосовуватися в процедурах габаритно-вагового контролю транспортних засобів мають забезпечувати саме поосьове зважування в русі. Ваги, які використовував відповідач і які відповідали ГОСТ 29329-92, з огляду на норми цього ГОСТУ, неможливо використовувати для зважування транспортних засобів у русі.

З огляду не те, що перевозився сипучий вантаж, який має здатність переміщатися, то на переконання суду, здійснення габаритно-вагового контролю мало бути проведено лише вагами для зважування транспортних засобів у русі. При заїжджання на платформу та подальшому зважуванні у статистичному стані можливий зсув центру ваги через нахил навісного обладнання при заїзді на платформу ваг, а при зважуванні у русі забезпечувався б рівномірний розподіл сипучого вантажу.

На переконання суду, при здійсненні зважування транспортного засобу з сипучим вантажем, який змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, результати вимірювання, здійсненні посадовими особами відповідача, не можна вважати достовірними.

На необхідність дослідження аргументів позивача щодо порушення Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних ваг дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.07.2016 № 255, в частині невідповідності автомобільних ваг вимозі забезпечення поосьового зважування в русі, для встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, звернута увагу у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №806/2278/17.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини дають підстави для сумніву у достовірності відображених у складених під час проведення перевірки документах вагових параметрів транспортного засобу та відповідності способу зважування визначеному нормативно. Під час розгляду справи такі сумніви відповідачем не спростовано. Натомість судом встановлено, що Управлінням неправомірно використовувались засоби вимірювальної техніки - ваги для статичного зважування, які не могли (не повинні були) бути використані, оскільки зважування транспортних засобів має здійснюватися саме у русі.

На користь такого висновку свідчать і та обставина, що згідно з товарно-транспортною накладною від 01.04.2021, для перевезення на транспортний засіб було відвантажено вантаж (відсів щебеню) насипом вагою 24,800 т (нетто), загальна вага (брутто) вказана 39,800 т (а.с.42), тобто загальна маса транспортних засобів з навантаженням перебуває в межах встановлених габаритно-вагових норм.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що уповноваженими особами Укртрансбезпеки у спірних правовідносинах під час проведення перевірки не було дотримано положень Вимог №255, суб`єкт владних повноважень діяв не у відповідності до положень нормативно-правових актів, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови від 12.05.2021.

Щодо покликання представника відповідача в частині цих мотивів позову на постанову Верховного Суду від 24.07.2019 у справі №803/1540/16, то спірні правовідносини у даній справі є відмінними від правовідносин, що були предметом розгляду Верховним Судом, в частині аргументів позивача щодо вимірювальної техніки, якою зафіксовані вагові параметри транспортного засобу, яка не призначена для зважування у русі, що суперечить нормам Вимог №255, а тому відповідні висновки Верховного Суду не містять застосування норм права у подібних правовідносинах.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що оскільки перевезення відбувалось сипучого вантажу, відповідно зважування на вісь є протиправним, а Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобі у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, з огляду на наступне.

Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.2014 «Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні» (далі Правила №363) на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.

Відповідно до пунктів 8.14-8.15 глави 8 цих Правил завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху. Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладними, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньо для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно з пунктом 12.1 глави 12 Правил № 363 при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.5 глави 12 Правил № 363 визначено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Також пунктом 8.20 глави 8 Правил № 363 передбачено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у ПДР (пункт 8.21 глави 8 Правил № 363).

Відповідно до вимог пункту 22.2 Правил дорожнього руху саме водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування та кріплення вантажу.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого (подільного) вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Тобто, обов`язок забезпечення належного розміщення та кріплення вантажу, яке б унеможливлювало суттєвого його зміщення під час руху покладається на водія, який перевозить вантаж.

Стосовно відсутності затвердженої методики, то у пункті 2 Порядку №879, наведено визначення процесу вимірювання (зважування) як процесу визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрологи. Отже, згідно наведених положень слідує, що зважування під час проведення габаритно-вагового контролю може відбуватись лише відповідно до Методики, яка затверджена спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Станом на момент виникнення спірних правовідносин такої Методики не затверджено.

Разом з тим відсутність такої методики, на переконання суду, не звільняє перевізників від відповідальності у разі встановлення на підставі допустимих і належних доказів перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу.

Щодо аргументів позивача про можливість заборони подальшого руху перевантаженого транспортного засобу, то такими повноваженнями представники Укртрансбезпеки не наділені, а тому мотиви позову в цій частині судом не беруться до уваги.

Відтак наведені позивачем у цій частині обгрунтування позовних вимог судом до уваги не беруться. При цьому встановлені судом порушення відповідачем вимог в частині невідповідності вагового обладнання, а відтак недоведення належними та допустимими доказами перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм позивачем, дає достатні підстави для висновку про протиправність оскаржуваної постанови від 12.05.2021 №243669.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, не правомірно, а оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття, а тому є протиправною та підлягає скасуванню. Позов підлягає до задоволення повністю.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн, сплачений відповідно до квитанції №0.0..1 від 25.05.2021 (а.с.5).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 12 травня 2021 року №243669.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (вулиця Соборна, 75, місто Хмельницький, 29000, ідентифікаційний код юридичної особи Державної служби України з питань безпеки на транспорті в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39816845).

Повний текст рішення складено та підписано 02 серпня 2021 року.

Суддя Чепенюк О.В.