Справа № 420/8539/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8539/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.,

секретаря судового засідання Коняги С.М.,

за участю сторін:

представника позивача Вовка О.Є. (за ордером),

представника відповідача - Одеської обласної прокуратури Елісашвілі О.М. (за витягом),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

24.05.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, в якій позивач просить суд:

- стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.07.2020 р. по 28.04.2021 р. у розмірі 420 046,90 грн. (182 робочих дні);

- допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць, що складає 53 082,85 грн. (23 робочих дні);

- стягнути з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду вiд 28.04.2021 р. по справі №420/6806/20 по день фактичного поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Одеської області (по день винесення судового рішення у даній справі), що станом на 15.05.2021 р. становить 20 771,55 грн. (9 робочих днів).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після його звільнення з органів прокуратури ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 року по справі №420/6806/20 визнано протиправним та скасовано рішення Одинадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 20.07.2020 р. про неуспішне проходження атестації прокурором Одеської області ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано наказ Офісу Генерального прокурора від 27.07.2020 р. No192к Про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Одеської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Одеської області з 29.07.2020 р.

У позові вказано, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 р. по справі №420/6806/20 позивачу відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з тим, що вона була заявлена до неналежного відповідача - Офісу Генерального прокурора, замість Прокуратури Одеської області (Одеської обласної прокуратури) та зазначено, що «...колегія суддів звертає увагу на те, що зазначене не позбавляє позивача права звернення до суду з вказаними позовними вимогами до належного відповідача шляхом подачі нового позову».

Як стверджує позивач, його вимушений прогул розпочався 29.07.2020 р., з дати, якої він вже не мав права виходити на роботу через видання наказу Офісу Генерального прокурора від 27.07.2020 р. № 192к про звільнення та кінцевою датою періоду, за який підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, є день винесення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі №420/6806/20 - 28.04.2021 р., через те, що протягом розгляду в суді справи №420/6806/20 щодо звільнення позивача, роботодавець добровільно не виніс наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Крім того, у позові вказано, що з часу винесення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 p. по справі №420/6806/20 про поновлення його на посаді прокурора Одеської області по день звернення з даним позовом до суду Офісом Генерального прокурора так і не видано наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді, що свідчить про триваюче порушення трудових прав, яке позивач продовжує зазнавати.

Зважаючи на вказане, ОСОБА_1 просить суд стягнути з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду вiд 28.04.2021 р. по справі №420/6806/20 по день фактичного поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Одеської області (по день винесення судового рішення у даній справі), що станом на 15.05.2021 р. становить 20 771,55 грн. (9 робочих днів).

Ухвалою суду від 27.05.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за середнього заробітку час затримки розрахунку та відкрито провадження в адміністративній справі.

Судом вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

17.06.2021 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Одеська обласна прокуратура наразі не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 з огляду на їх необґрунтованість та передчасність.

Як зазначено у відзиві, на судові рішення у справі № 420/6806/20 Офісом Генерального прокурора подано касаційну скаргу, яка надійшла до Верховного Суду 27.05.2021. Отже, на теперішній час остаточне рішення у справі № 420/6806/20 за позовом ОСОБА_1 щодо звільнення та поновлення на посаді прокурора Одеської області судами не ухвалено, через що вимога про стягнення з прокуратури Одеської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу є передчасною.

Щодо вимоги до Одеської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 у справі № 420/6806/20, то у відзиві зазначено, що підставою для виплати незаконно звільненому працівнику зазначеного середнього заробітку є затримка власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі.

Як вказано у відзиві, судовим рішенням у справі № 420/6806/20 за вимогами до Одинадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур та Офісу Генерального прокурора визнано протиправними та скасовано рішення одинадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур вiд 20.07.2020 та наказ Офісу Генерального прокурора від 27.07.2020p. №192к «Про звільнення ОСОБА_1 » Одеська обласна прокуратура не є відповідачем у цій справі, та відповідно на неї не покладався обов`язок виконання судових рішень у цій справі. При цьому, до Одеської обласної прокуратури не надходило інформація, документи щодо виконання постанови П`ятого апеляційного та адміністративного суду від 28.04.2021 у справі № 420/6806/20, у тому числі стосовно дати поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Одеської області, через що надати витребувану судом інформацію (з доказами на її підтвердження) щодо дати поновлення позивача на теперішній час не є можливим.

У відзиві вказано, що право позивача претендувати на стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі матеріальний закон пов`язує виключно із виданням роботодавцем відповідного наказу, фактичним допуском незаконно звільненого до роботи. При цьому, суд також має встановити вину роботодавця у невиданнi наказу про поновлення працівника на роботі. Між тим, вини Одеської обласної прокуратури у невиданні наказу про поновлення працівника на роботі та невиконаннi постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 немає.

Таким чином, на думку відповідача, підстави для стягнення з прокуратури Одеської області (Одеської обласної прокуратури) середнього заробітку за час затримки виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 у справі № 420/6806/20 відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Одеська обласна прокуратура просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 24.06.2021 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання продовжено строк підготовчого провадження по справі на 30 днів та відкладено підготовче судове засідання.

01.07.2021 року (вх.№34682/21) від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

08.07.2021 року (вх.№36226/21) від представника позивача до суду надійшов розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Ухвалою суду від 08.07.2021 року закрито підготовче провадження по справі № 420/8539/21 за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за середнього заробітку час затримки розрахунку та призначено справу до судового розгляду на 21.07.2021 року об 11:00 год.

У судовому засіданні 21.07.2021 року представником позивача надано до суду розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

У судовому засіданні 21.07.2021 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.07.2021 року заперечував проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників учасників справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов, відповідді на відзив, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Наказом Генерального прокурора України від 30.09.2019 року № 163к на підставі відповідної заяви ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Одеської області з 01.10.2019 р.

15.10.2019 року позивачем подано на ім`я Генерального прокурора письмову заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію на підставі пункту 10 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

За результатом проходження тестування на знання та вміння у застосуванні закону і відповідність здійснювати повноваження прокурора позивач набрав 87 балів. Також позивач успішно пройшов тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

З урахуванням графіку проведення співбесід прокурорів регіональних прокуратур, 20.07.2020 р. позивач прийняв участь у співбесіді.

20.07.2020 року Одинадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур прийнято рішення № 11 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації.

На підставі зазначеного рішення Офісом Генерального прокурора прийнято наказ від 27.07.2020 р. №192к про звільнення позивача з посади прокурора Одеської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 28 липня 2020 року.

Вважаючи вказані рішення кадрової комісії та наказ Офісу Генерального прокурора протиправними, позивач звернувся з позовною заявою до Одеського окружного адміністративного суду (справа №420/6806/20), в якій просив суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Одинадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 20.07.2020р. про неуспішне проходження атестації прокурором Одеської області ОСОБА_1

- визнати протиправними та скасувати наказ Генерального прокурора від 27.07.2020р. №192к,

- поновити його на посаді прокурора Одеської області з 29 липня 2020 року;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року по справі №420/6806/20 задоволено повністю адміністративний позов ОСОБА_1 до Одинадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу генерального прокурора про визнання протиправним та скасування Рішення Одинадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 20.07.2020р. про неуспішне проходження атестації прокурором Одеської області ОСОБА_1 , визнання протиправним та скасування Наказу Офісу Генерального Прокурора від 27.07.2020р. №192к, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та:

- визнано протиправним та скасовано рішення Одинадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 20.07.2020р. про неуспішне проходження атестації прокурором Одеської області ОСОБА_1 ;

- визнано протиправним та скасовано наказ Офісу Генерального Прокурора від 27.07.2020р. №192к «Про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру»;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Одеської області з 28.07.2020року;

- стягнуто з Офісу Генерального Прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.07.2020р. по день поновлення на посаді у загальному розмірі 129 245 грн.20коп.

Як зазначено позивачем, рішення Одеського окружного адміністративного суду щодо поновлення його на посаді не було виконано.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 року по справі №420/6806/20 скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року, прийнято по справі нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Одинадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 20.07.2020 року про неуспішне проходження атестації прокурором Одеської області ОСОБА_1 , визнано протиправними та скасовано наказ Офісу Генерального прокурора від 27.07.2020р. №192к "Про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру", поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Одеської області з 29 липня 2020 року, відмовлено в іншій частині позовних вимог.

Так, у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 року по справі №420/6806/20, зокрема, зазначено:

«…з наявних в матеріалах справи наказів Генеральної прокуратури України № 163к від 30.09.2019 року та Офісу Генерального прокурора № 192к від 27.07.2020 року встановлено, що позивач був призначений на посаду прокурора Одеської області з 01.10.2019 року та по день звільнення перебував на цій посаді.

Таким чином, позивач проходив службу в прокуратурі Одеської області, тобто в окремій юридичній особі.

Нормами ч.9 ст.81 81 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період (стаття 90 Закону України «Про прокуратуру»).

Враховуючи, що позивачу заробітна плата нараховувалась та виплачувалась прокуратурою Одеської області, вимога позивача до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є звернутою до неналежного відповідача.

Однак, на зазначені обставини суд першої інстанції не звернув уваги, що призвело до ухвалення неправильного рішення у справі».

Як зазначено позивачем, станом на дату його звернення до суду, рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 року по справі №420/6806/20 щодо поновлення його на посаді не виконано.

Доказів поновлення позивача на посаді прокурора Одеської області з 29 липня 2020 року відповідачем до суду також не надано.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

За статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

У силу статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці від 01 липня 1949 року № 95 «Про захист заробітної плати», ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Статтею 12 Конвенції установлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.

Так, судом встановлено, що при вирішенні справи №420/6806/20 судом не було вирішено питання про стягнення на користь позивача середнього заробітку за період вимушеного прогулу.

Як вже встановлено судом позивач до звільнення працював в прокуратурі Одеської області.

Наказом Офісу Генеральної прокуратури №410 від 03 вересня 2020 року "Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур" вирішено перейменувати без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, серед інших, юридичну особу "Прокуратура Одеської області" у "Одеська обласна прокуратура".

Зазначений наказ став підставою для проведення державної реєстрації змін щодо юридичної особи з кодом 03528552 шляхом відповідної зміни назви.

Нормами ч.9 ст.81 81 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період (стаття 90 Закону України «Про прокуратуру»).

Оскільки позивач проходив службу в прокуратурі Одеської області, яка перейменована в Одеську обласну прокуратуру, заробітна плата нараховувалась та виплачувалась саме вказаним органом вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу звернуті до неналежного відповідача.

З наданих до суду копій довідок Одеської обласної прокуратури судом встановлено, що середньомісячна заробітна плата позивача перед звільненням складає 45005,03 грн., а середньоденна заробітна плата 2307,95 грн. (а.с.13, 49-50).

Вимушений прогул з дати звільнення позивача (29.07.2020 року) по дату прийняття постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі №420/6806/20 (28.04.2021 року ) складає 189 робочих днів (3+20+22+1+21+22+19+20+22+19).

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача за період з 29.07.2020 року по 28.04.2021 року складає 436202,55 грн. (189 робочих дні х 2307,95 грн.).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.07.2020 року по 28.04.2021 року у сумі 436202,55 грн (чотириста тридцять шість тисяч двісті дві гривні 55 копійок) з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Відповідно до пунктами 2, 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 29.07.2020 року по 28.04.2021 року у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 45005,03 грн. (сорок п`ять тисяч п`ять гривень 03 копійки) з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

При вирішенні даної адміністративної справи суд не вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на те, що на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі №420/6806/20 було подано апеляційну скаргу, так як в ухвалі Верховного суду від 07.07.2021 року про відкриття касаційного провадження за скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року в справі №420/6806/20 не було постановлено про зупинення виконання оскаржуваної постанови.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду вiд 28.04.2021 р. по справі №420/6806/20 по день фактичного поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Одеської області (по день винесення судового рішення у даній справі), суд зазначає.

Положеннями статті 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до статті 236 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Таким чином, необхідною умовою для вирішення питання про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду вiд 28.04.2021 р. по справі №420/6806/20 є наявність факту виконання даного рішення суду.

В даному ж випадку, на час звернення позивача до суду з даним позовом та станом на дату вирішення даної адміністративної справи, доказів поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Одеської області з 28.07.2020 року до суду не надано.

Крім того, суд зазначає, що компетенцією щодо поновлення позивача на посаді наділений не відповідач, а Офіс Генерального прокурора яким і було прийнято наказ від 27.07.2020 р. №192к про звільнення позивача з посади прокурора Одеської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 28 липня 2020 року.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача в цій частині.

Зважаючи на вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за час затримки розрахунку підлягають частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

21.07.2021 року судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду та зазначено, що повний текст рішення суду буде виготовлений у строк, визначений ч.3 ст.243 КАС України.

Згідно з приписами ч.3 ст.243 КАС України залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.6 ст. 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.07.2020 року по 28.04.2021 року у сумі 436202,55 грн (чотириста тридцять шість тисяч двісті дві гривні 55 копійок) з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 29.07.2020 року по 28.04.2021 року у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 45005,03 грн. (сорок п`ять тисяч п`ять гривень 03 копійки) з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено та підписано суддею 02.08.2021 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідачі:

Одеська обласна прокуратура (вул. Пушкінська, 3, м. Одеса, 65026, ).

Суддя С.М. Корой