Справа № 140/15811/20
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 140/15811/20

адміністративне провадження № К/9901/24967/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевірив касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2012 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2021 року у справі №140/15811/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив:

- визнати протиправною бездіяльності Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо невиплати позивачу вихідної допомоги в розмірі не менше середнього місячного заробітку при звільненні у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Волинській області

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Волинській області на користь позивача 15 571,42 грн вихідної допомоги при звільненні у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Волинській області;

- зобов`язати Міністерство юстиції України виділити кошти на виплату позивачу вихідної допомоги в розмірі не менше середнього місячного заробітку при звільненні у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Волинській області (15 571,42 грн).

09 лютого 2012 року рішенням Волинського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2021 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги в розмірі не менше середнього місячного заробітку при звільненні у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Зобов`язано Головне територіальне управління юстиції у Волинській області (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, будинок 1, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) вихідну допомогу при звільненні у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Волинській області в розмірі 15 571 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят одну) гривню 38 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Волинській області (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, будинок 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 1 840 (одна тисяча вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду Міністерством юстиції України подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 08 липня 2021 року.

У касаційній скарзі Міністерством юстиції України зазначено, що вона подана на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

В обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження заявник касаційної скарги зазначає, що положення Закону України «Про державну службу», відносно яких виник спір, мали місце з 25.09.2019 по 13.02.2020: з моменту внесених змін Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» від 19.09.2020 (набрав чинності 25.09.2019) та до змін, які внесені Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», що прийнятий Верховною Радою України 14.01.2020 та набрав чинності 13.02.2020. Відповідач вважає, що зазначені положення ще не були предметом розгляду у Верховному Суді, а тому наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми права, що міститься, зокрема, у статті 87 Закону України «Про державну службу» відносно виплати вихідної допомоги, у подібних правовідносинах.

Суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі №440/704/20 викладено правовий висновок про необхідність застосування до спірних правовідносин норм статей 40, 44 КЗпП України, оскільки нормами спеціального закону, яким є Закон України "Про державну службу" (у редакції, чинній на момент звільнення позивача з державної служби), не було передбачено виплати вихідної допомоги у разі звільнення з державної служби на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 87 цього Закону.

Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та не викладення з належним обґрунтуванням відповідачем у касаційній скарзі підстав для касаційного оскарження судових рішень у цій справі, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, з огляду на наявність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Через відсутність складу колегії суддів, які визначені протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду цієї касаційної скарги, у зв`язку з відсутністю судді Шевцової Н.В. на робочому місці за листком тимчасової непрацездатності з 27.07.2021, розгляд цієї скарги відбувся у перший робочий день її виходу на роботу.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2012 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2021 року у справі №140/15811/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова