Справа № 308/10198/21
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.

при секретарі судового засідання Боті О.І.

за участю представника позивача Баброцяка Л.О.

відповідача ОСОБА_1 (NIRUJA THEVAKUMARAN)

представника відповідача Бачинської А.В.

перекладача Курти В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянки Шрі-Ланки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,

встановив:

Позивач військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася в суд з позовною заявою до відповідача громадянки Шрі-Ланки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України такого.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач 31 липня 2021 року о 16 год. в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб була прийнята на територію України з Словацької Республіки. 28 липня 2021 року відповідач була виявлена та затримана прикордонною поліцією СР на напрямку 143-144 прикордонних знаків за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Великий Березний» поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб. Документ, що посвідчує особу відповідача - водійське посвідчення № НОМЕР_2 дійсне до 22.11.2025. В подальшому відповідно до вимог ст. 263 КУпАП відповідач була затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення. Своїми діями відповідач порушила вимоги статей 9 та 12 Закону України «Про Державний кордон», відповідальність за яке, передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України».

Окрім цього сторона позивача просить врахувати, що відповідач вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у незаконному перетині державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб з метою потрапити до країн Європейського Союзу, оригінали документів, що підтверджують законність перебування на території України, дають право перетинати державний кордон, передбачені п.п. 16-19 та 20 ст. 4 ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 8 Закону України «Про прикордонний контроль», у відповідача відсутні, Україну відповідач використала як транзитну країну та будь-які законні підстави перебувати на території України у неї відсутні.

Тож, враховуючи викладені вище обставини, сторона позивача просить затримати відповідача з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач в судовому засіданні підтвердила, що перебуває на території України нелегально, не заперечує щодо задоволення позову, бажає повернутися додому, покинувши територію України.

Представник відповідача підтримала позицію своєї довірительки.

Заслухавши позицію та пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Протоколом про адміністративне затримання від 31.07.2021 стверджується, що відповідач о 16 год. 31 липня 2021 року в пункті пропуску «Малий Березний» на підставі Угоди про реадмісію осіб була прийнята на територію України. 28.07.2021 відповідач незаконно перетнула державний кордон з України в Словацьку Республіку на напрямку 141-147 прикордонних знаків на ділянці відповідальності впс «Великий Березний», територія Ужгородського району Закарпатської області, разом з іншими громадянами Шрі-Ланки , Пакистану, Бангладешу та була затримана прикордонною поліцією СР на околиці села Убля. Вказаними діями відповідач порушила вимоги статті 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991.

У вищевказаних діях відповідача (незаконне перетинання державного кордону) наявні ознаки вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування відповідача на території України, згідно з протоколом особистого огляду такого від 31.07.2021, відсутні.

Вищевказаним протоколом про адміністративне затримання відповідача від 31.07.2021, а також протоколом особистого огляду відповідача від 31.07.2021, запитом стосовно здійснення реадімісії від 29.07.2021, актом приймання-передавання особи від 31.07.2021 стверджується факт незаконного перетину відповідачем державного кордону з України в Словацьку Республіку.

В позовній заяві зазначено, що вищевказаними діями відповідач вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та відповідно до ст. 263 КУпАП була затримана в адміністративному порядку на термін до трьох діб для встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.

З виявленого під час особистого огляду відповідача посвідчення водія вбачається, що остання є громадянкою Шрі-Ланки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане посвідчення видане 22.11.2007 й дійсне до 22.11.2025.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Виходячи з вимог п. 26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» від 25.06.2009 № 1, положень ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та приписів ст. 289 КАС України, позовна заява з вимогою про затримання іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду лише з метою забезпечення видворення, тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви.

З контекстного аналізу викладеного слідує, що підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України є наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, оскільки у відповідача відсутні документи, які б посвідчували законність її перебування на території України, належний паспортний документ на підставі якого вона може вибути з території України у неї також відсутній, вона порушила вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, здійснивши незаконний перетин державного кордону України з Словацькою Республікою, наразі незаконно перебуває на території України, що нею не заперечується.

В ході судового розгляду з`ясовано, що відповідач не належить до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, доказів протилежно не представлено.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90 КАС України).

Суд враховує рішення Європейського суду з прав людини з питань обмеження права на свободу, передбаченого підпунктом «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

В ході розгляду позовної заяви судом не встановлено наявність у відповідача законних підстав для перебування на території України, при цьому суд приймає до уваги те, що остання була виявлена та затримана прикордонною поліцією СР на напрямку 143-144 прикордонних знаків за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Великий Березний» поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб, а також враховує відсутність у відповідача документів, що підтверджують законність перебування на території України та (або) дають право на перетин державного кордону, а відтак приходить до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню і відповідача слід затримати з метою забезпечення примусового видворення за межі території України на строк до шести місяців. Більш того, суд приймає до уваги те, що відповідач бажає покинути територію України та повернутися додому й не заперечує факт нелегального перебування на території України.

Керуючись ст. ст. 12, 241, 244, 246, 257, 289 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

ухвалив:

Затримати громадянку Шрі-Ланки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Визначити строк затримання громадянки Шрі-Ланки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шести місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов