Справа № 160/4787/21
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2021 року Справа № 160/4787/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу №160/4787/21 за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Август Пром» про застосування арешту рахунків платника податків,
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 відкрито провадження у справі №160/4787/21 та призначено її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Також в означеній ухвалі суд встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, додатково зазначивши, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Вищезазначену ухвалу суду направлено на юридичну адресу ТОВ «Август Пром» та отримано представником останнього 06.05.2021.
Водночас, станом на 30.06.2021 відповідачем не надано до суду відзиву на позовну заяву, як і заперечень або пояснень на означену позовну заяву.
При цьому, крім заяви представника відповідача про ознайомлення із матеріалами справи (вх. №8511/21-ел від 27.05.2021), будь-яких інших заяв або клопотань від ТОВ «Август Пром» до суду не надходило.
Також суд зауважує, що представник відповідача ознайомився із матеріалами справи 01.06.2021.
Згідно з частиною 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 КАС України ,суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.
16.02.2021 представнику ТОВ «Август Пром» - адвокату Колєснік С.В. вручено копію наказу за №733-п від 15.02.2021 на проведення фактичної перевірки та пред`явлено направлення за №703 від 15.02.2021, за №704 від 15.02.2021, за №719 від 16.02.2021, за №720 від 16.02.2021.
У вказаних вище направленнях представник відповідача зазначив про недопуск до проведення перевірки та намір оскаржити наказ про призначення перевірки до суду.
За змістом означеного акта, причиною відмови у допуску фахівців податкового органу до проведення фактичної перевірки стало те, що наказ на проведення перевірки, на думку представника, не відповідає вимогам норм Податкового кодексу України.
17.02.2021 до в.о. заступника начальника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло звернення заступника начальника управління-начальника відділу управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків.
Означене рішення направлено позивачем на адресу ТОВ «Август Пром» 17.02.2021.
У зв`язку з відмовою платника податків від допуску до проведення фактичної перевірки Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося до суду з означеним позовом щодо застосування арешту коштів на рахунках платника податків - ТОВ «Август Пром».
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України), органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з п.75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст.78 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.1 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п. 80.5 ст. 80 ПК України).
У відповідності до положень п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
Власноручні записи представника відповідача - адвоката Колєснік С.В. на направленнях свідчать про отримання відповідачем направлень та копії наказу №733-п від 15.02.2021.
Адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом (п. 94.1 ст. 94 ПК України).
Підпунктом 94.2.3 пункту 94.2. статті 94 ПК України визначено, що арешт майна може бути застосовано, зокрема, у разі якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Відповідно до п. 94.4 ст. 94 ПК України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду (абз. 3 п.п. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 ПК України).
Таким чином, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Законодавцем в положеннях податкового законодавства розрізнюються два види арешту, а саме арешт майна та арешт коштів на рахунку платника.
Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).
Положення статті 94 ПК України не визначає послідовності процедур застосування адміністративного арешту майна та адміністративного арешту коштів.
Натомість, приписи статті 94 ПК України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.
Отже, арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, зокрема, у разі якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Водночас, Податковим кодексом України передбачені також інші, випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94, зокрема такі випадки визначено підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України.
Таким чином, суд доходить до висновку, що арешт коштів на рахунках платника можливий як з підстав передбачених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, так і з підстав передбачених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, зокрема, у разі недопуску платником податків до проведення перевірки.
Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 ПК України не створюють колізію правових норм та регулюють різні правовідносини.
Так, норми пункту 94.2 ПК України визначають підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків, за підстав визначених у зазначеному пункті, в той час як підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України підлягає застосуванню виключно у випадку неможливості погашення податкового боргу платником у разі, якщо у такого платника відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Вищенаведене дозволяє дійти висновку, що законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або судовим рішенням; арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.
Отже, арешт на кошти платника податків може накладатися за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, зокрема, у разі якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №813/890/18, від 23.04.2020 у справі №816/4938/14, від 23.04.2020 у справі №814/1342/15, від 27.11.2018 у справі №820/1929/17.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування адміністративного арешту коштів, які перебувають на рахунках відповідача стала відмова ТОВ «Август Пром» у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, призначеної на підставі наказу до наказу №733-п від 15.02.2021.
Судом встановлено, що ТОВ «Август Пром» зверталось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із позовними вимогами щодо визнання протиправним та скасування наказу №733-п від 15.02.2021, однак ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 у справі №160/2396/21 адміністративний позов ТОВ «Август Пром» повернуто позивачеві.
Таким чином, наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №733-п від 15.02.2021 є чинним та спір про право в цій адміністративній справі відсутній.
Окрім того, суд також враховує, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 у справі №160/4788/21 підтверджено обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Август Пром», накладеного за рішенням в.о. начальника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 17.02.2021.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінюючи наведені обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що у платника податків були відсутні законні підстави для недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної планової перевірки, тому є передбачені пунктом 94.2 статті 94 ПК України підстави для застосування арешту коштів на відповідних рахунках ТОВ «Август Пром» у банківських установах.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст.ст. 77, 132, 139, 242-246, 247, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд,
№ НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299 (валюта рахунку - українська гривня);
№ НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (валюта рахунку - українська гривня);
№ НОМЕР_3 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (валюта рахунку - українська гривня);
№ НОМЕР_4 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (валюта рахунку - українська гривня);
№ НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (валюта рахунку - російський рубль);
№ НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (валюта рахунку - долар США);
№ НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (валюта рахунку - євро);
№ НОМЕР_5 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (валюта рахунку - українська гривня);
№ НОМЕР_6 в ПАТ «Діамантбанк», МФО 320854 (валюта рахунку - російський рубль);
№ НОМЕР_6 в ПАТ «Діамантбанк», МФО 320854 (валюта рахунку - долар США);
№ НОМЕР_6 в ПАТ «Діамантбанк», МФО 320854 (валюта рахунку - євро);
№ НОМЕР_6 в ПАТ «Діамантбанк», МФО 320854 (валюта рахунку - українська гривня);
№ НОМЕР_7 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299 (валюта рахунку - українська гривня);
№ НОМЕР_8 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (валюта рахунку - українська гривня);
№ НОМЕР_8 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (валюта рахунку - долар США);
№ НОМЕР_8 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (валюта рахунку - євро);
№ НОМЕР_8 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (валюта рахунку - російський рубль);
№ НОМЕР_9 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (валюта рахунку - українська гривня);
№ НОМЕР_10 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (валюта рахунку - українська гривня);
№ НОМЕР_11 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (валюта рахунку - українська гривня);
№ НОМЕР_12 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299 (валюта рахунку - українська гривня);
№ НОМЕР_13 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (валюта рахунку - долар США);
№ НОМЕР_14 в Казначействі України (ел. адм. подат.), МФО 899998 (валюта рахунку - українська гривня);
№ НОМЕР_15 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (валюта рахунку - українська гривня);
№ НОМЕР_16 в АТ «Сбербанк», МФО 320627 (валюта рахунку - долар США);
№ НОМЕР_16 в АТ «Сбербанк», МФО 320627 (валюта рахунку - євро);
№ НОМЕР_17 в АТ «Сбербанк», МФО 320627 (валюта рахунку - долар США);
№ НОМЕР_17 в АТ «Сбербанк», МФО 320627 (валюта рахунку - євро);
№ НОМЕР_17 в АТ «Сбербанк», МФО 320627 (валюта рахунку - російський рубль);
№ НОМЕР_17 в АТ «Сбербанк», МФО 320627 (валюта рахунку - українська гривня);
№ НОМЕР_16 в АТ «Сбербанк», МФО 320627 (валюта рахунку - українська гривня);
№ НОМЕР_18 в Казначействі України (ел. адм. подат.), МФО 899998 (валюта рахунку - українська гривня);
№ НОМЕР_19 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (валюта рахунку - українська гривня).
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 30.06.2021.

Суддя О.В. Царікова