Справа № 486/645/21
Суддя: Савін О. І.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 486/645/21 Провадження №2-а/486/10/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2021 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Савіна О.І.

при секретарі - Деменко К.Л.

заучасті: позивача - Кубай І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, Інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Бондаренка Андрія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

без участі відповідачів,

В С Т А Н О В И В:

23.04.2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області та інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Бондаренка А.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Ухвалою суду від 27.04.2021 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, яка така, що не відповідає вимогам ст. 161 КАС України, про сплату судового збору.

05.05.2021 року позивач усунув недоліки позовної заяви та в новій редакції позову просив визнати дії відповідачів, щодо складання постанови про адміністративне правопорушення протиправними, скасувати постанову інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Бондаренко А.В. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу та закрити провадження у справі. В обґрунтування позову зазначив, що постановою інспектора поліції Бондаренка А.В., серії ЕАН № 4081655 від 17.04.2021 року, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.. Вважає вказану постанову не обґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил дорожнього руху не порушував. Зазначає, що 17.04.2021 року о 15.11 год. на 149 км траси Н-24 Вознесенського району Миколаївської області, керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_1 , дотримуючись правил дорожнього руху, здійснив обгін транспортного засобу, а саме, вантажного автомобіля з причепом, який рухався попереду зі швидкістю орієнтовно 20 км/год, чим фактично обмежував рух іншим транспортним засобам. Маневр був ним виконаний із дотриманням усіх вимог, що ставляться до водія, який керує транспортним засобом. Приблизно через 800-1000 метрів після здійснення цього маневру, був зупинений інспектором лейтенантом поліції №4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області Бондаренком А.В., який повідомив, що він нібито порушив правила обгону на мосту. Однак вважає, що даний відрізок дороги 149 км траси Н-24 не є мостом, оскільки, згідно ПДР міст це споруда, призначена для руху через річку, яр та інші перешкоди, межами якої є початок і кінець пролітних споруд. Нічого з вищевказаного на даному відрізку дороги немає. Також на даному відрізку, у тому напрямку дороги в якому він рухався, жодних попереджувальних і тим більше забороняючих знаків та дорожньої розмітки, що позначають початок чи кінець мосту, підйому, спуску, заборону обгону, обмеження швидкості та взагалі будь-які дорожні знаки відсутні. Його прохання про надання доказів наявності вищевказаних знаків та дорожньої розмітки інспектором було проігноровано та повідомлено, що момент обгону зафіксовано не службовою відеокамерою. Однак, він не заперечував факт здійснення обгону, а не погодився саме з порушенням ПДР, щодо обгону на мосту і тим фактом що патрульний використовує в своїй роботі власну відеокамеру. Також інспектором було проігноровано його питання, чому не було зупинено вантажний автомобіль, який він обігнав нібито на мосту, і не опитано водія цього автомобіля, як свідка ймовірного порушення. Таким чином вважає, що інспектором поліції в постанові ЕАН №4081655 від 17.04.2021 не було належним чином зафіксовано факту порушення ним пункту 14.6 Правил дорожнього, а тому вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч.2 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просив про задоволення позову.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, однак 19.07.2021 року на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов з додатками, в якому представник відповідачів просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову у повному обсязі та розглянути справу без їх участі. Зазначив, що інспектор поліції діяв в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог закону. Вчинення позивачем правопорушення та процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, зафіксоване на відеозаписі, який долучено до даного відзиву.

21.07.2021 року позивач надав заперечення на відзив представника відповідачів, який за своїм змістом повторює аргументи викладені у позовній заяві.

З`ясувавши правові позиції сторін, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи та надавши їм правову оцінку, суд приходить до наступного.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що 17.04.2021 року інспектор поліції Бондаренко А.В., ухвалив постанову серії ЕАН № 4081655 від 17.04.2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., за порушення ПДР України, а саме, вчинення обгону на мосту (а.с. 8).

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідач долучив до відзиву на позовну заяву копію постанови від 17.04.2021 року, відеозаписи про вчинення правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 14.6.г) ПДР України, обгін заборонено: у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Між тим, позивач в судовому засіданні не заперечував факту вчинення обгону іншого транспортного засобу, а наполягав на тому, що ділянка дороги на якій ним здійснено обгін не є спорудою, яка має ознаки мосту та на якій встановлено будь-які обмеження встановлені ПДР, щодо заборони обгону.

За визначенням, міст це споруда, призначена для руху через річку, яр та інші перешкоди, межами якої є початок і кінець пролітних споруд .

Міст, перекинутий через дорогу, називають шляхопроводом, міст через яр або ущелину віадуком.

Як правило, мости складаються з прогонових конструкцій і опор. Прогонові конструкції служать для прийняття навантажень і передачі їх опорам, на них може розташовуватися проїжджа частина, пішохідний перехід, трубопровід тощо. Опори переносять навантаження з прогонових конструкцій на основу моста.

Прогоно?ва будо?ва це тримальна конструкція мостової споруди, що перекриває простір між опорами та спирається на них. Прогонова будова сприймає навантаження від елементів мостового полотна, транспортних засобів, пішоходів, вітру тощо, передаючи її на опори мосту. Прогонова будова є найвідповідальнішою частиною мосту.

З копії постанови про адміністративне правопорушення та долученого відповідачами відеозапису, не вбачається вчинення позивачем обгону іншого транспортного засобу, саме на мосту, що заявлено підставою притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил.

Інспектор розглянув справу про адміністративне правопроушення на місці зупинки транспортного засобу та виніс постанову, яка є предметом оскарження.

Позивач посилається на те, що він оспорював порушення ним Правил дорожнього руху, проте інспектором протокол про адміністративне правопорушення складений не був.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 5 цієї статті визначено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п.5 Розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція) постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до положень ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши докази у справі суд приходить до висновку, що відповідач не надав суду жодного, передбаченого ст. 251 КУпАП, доказу на підтвердження правомірності своїх дій та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладне суд не приймає до уваги заперечення відповідачів проти позову, оскільки вони нічим об`єктивно не підтверджуються а тому, оскільки жодних доказів на підтвердження вчинення правопорушення, окрім виключно самої оскаржуваної постанови, суду не надано, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, не доведеною.

Разом з тим, суд зазначає, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, у тому числі за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Положеннями ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною другою статті 222 КУпАП визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, відповідно до статті 217 КУпАП, посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Таким чином, позовна вимога в частині визнання дій відповідачів протиправними, задоволенню не підлягає, оскільки інспектор поліції Бондаренко А.В. під час складання постанови про адміністративне правопорушення, був законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , а саме в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

На переконання суду, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі є належним, ефективним та достатнім способом захисту прав позивача.

Одночасно позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються зі сплати судового збору (а.с. 18).

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Звертаючись до суду позивачем був сплачений судовий збір за дві позовні вимоги, розміром 908.00 грн..

З огляду на часткове задоволення позову, відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, судовий збір на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, пропорційно задоволеній частині позовних вимог, у розмірі 454.00 грн..

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 243-246, 250, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області, лейтенанта поліції Бондаренко Андрія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАН № 4081655 від 17.04.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510.00 грн..

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 , витрати зі сплати судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп..

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. У зв`язку з оголошенням вступної та резолютивної частини рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського міського суду Олександр Іванович Савін

Повний текст рішення складено 02.08.2021 року.