Справа № 2-а-1348/11
Суддя: Горегляд О.І.
Дата ухвалення: 2011-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1348/11
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2011 року м. Кузнецовськ
о 14 годині 30 хвилин
Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі: головуючого - судді Горегляд О.І., з участю:
- секретаря судового засідання - Ломази С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області про перерахунок та виплату пенсії і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, -
ОСОБА_1 подав позов до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області, в якому просить суд: зобов`язати відповідача здійснити йому відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» перерахунок і виплату державної пенсії - в розмірі не нижчому 10 (десяти) мінімальних пенсій за віком і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, - в розмірі 100 (ста) процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 25 жовтня 2000 року та виплачувати в подальшому відповідно до збільшення прожиткового мінімуму, встановленого Законом, з врахуванням фактично здійснених виплат. Такі вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він належить до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та визнаний інвалідом першої групи за захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно з доводами позивача на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідач самостійно повинен був зробити перерахунок призначеної йому державну пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, розмір яких повинен визначатися, виходячи з мінімальної пенсії за віком, та постійно коригуватися у відповідності до збільшення прожиткового мінімуму незалежно від наявності заяви пенсіонера про проведення такого перерахунку пенсії. Проте, як стверджує ОСОБА_1 , розмір проведених управлінням Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області вказаних пенсійних нарахувань і виплат не відповідає розмірам, встановленим ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач також зазначив, що про порушення свого права він дізнався лише в травні 2011 року із засобів масової інформації, а до цього був впевнений, що відповідач нараховує і виплачує пенсію згідно чинного законодавства України. З наведених підстав, з врахуванням вимог ч.З ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 просить суд поновити строк звернення до суду та задоволити його позовні вимоги.
У судове засідання позивач не з`явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи. 08 вересня 2011 року від ОСОБА_1 у суд надійшло письмове клопотання про розгляд справи без його участі в зв`язку з тим, що він є інвалідом першої групи (відсутні обидві ноги).
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить його письмова розписка, наявна в матеріалах справи. Про причини неприбуття представник управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області суд не сповістив.
За таких обставин суд на підставі ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України вважає можливим здійснення судового розгляду вказаної адміністративної справи без участі позивача і представника відповідача - суб`єкта владних повноважень на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області про перерахунок і виплату пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, підлягає частковому задоволенню.
Такий висновок суду ґрунтується на наступних підставах.
Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені види пенсій, які підлягають виплаті особам, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеним до категорій 1, 2, 3 та 4, це зокрема: державна пенсія та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ст.50 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: - інвалідам І групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;
- інвалідам IIIгрупи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської
катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.
Згідно з ч.4 ст.54 наведеного Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності
- 10 мінімальних пенсій за віком; по IIгрупі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;
по IIIгрупі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних
Судом встановлено, що згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 04 жовтня 2000 року, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1.
З 26 червня 2000 року його визнано інвалідом першої групи за захворюванням, пов`язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи, довічно, що підтверджується довідкою Рівненської обласної спеціалізованої онкорадіологічної МСЕК серії МСЕ серії РВН №005860 від 18 серпня 2000 року.
Позивач - пенсіонер, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим управлінням Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області 19 січня 2005 року.
Із пенсійної справи №106817 слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області. Протоколом відділу соціального забезпечення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №47 від 16 лютого 1990 року йому вперше була призначена пенсія по інвалідності за загальним захворюванням як інваліду другої групи з 07 лютого 1990 року. У подальшому з 26 червня 2000 року ОСОБА_1 одержував пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначені відповідачем на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, інваліду першої групи, інвалідність якого має причинний зв`язок з Чорнобильською катастрофою. Наведені обставини підтверджуються розпорядженням управління соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №106817 від 11 жовтня 2000 року, розпорядженнями управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №106817 від 03 грудня 2001 року, №106817 від 28 травня 2002 року. На підставі заяви позивача №592 від 22 червня 2005 року розпорядженням управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області №106817 від 30 червня 2005 року з 22 червня 2005 року ОСОБА_1 було переведено на пенсію по інвалідності загального захворювання в розмірі пенсії за віком. За заявою позивача №86 від 05 січня 2006 року розпорядженням управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області №106817 від 17 січня 2006 року з 01 січня 2006 року ОСОБА_1 було переведено на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розпорядження управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області №106817 від 13 травня 2008 року свідчить, що з 12 лютого 2008 року позивач отримує пенсію по інвалідності загального захворювання в розмірі пенсії за віком. Вказаний вид пенсії ОСОБА_1 відповідно до його заяви №128 від 12 лютого 2008 року отримує до теперішнього часу, що підтверджується розпорядженням управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області №106817 від 11 травня 2011 року та іншими матеріалами пенсійної справи №106817.
Таким чином, судом з`ясовано, що в період часу з 26 червня 2000 року до 21 червня 2005 року включно та з 01 січня 2006 року до 11 лютого 2008 року включно ОСОБА_1 одержував державну пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків, призначену йому на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, інваліду першої групи, інвалідність якого має причинний зв`язок з Чорнобильською катастрофою. Матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 №106817 також свідчать, що щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначену на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, інваліду першої групи, інвалідність якого має причинний зв`язок з Чорнобильською катастрофою, позивач отримував у період часу з 26 червня 2000 року до теперішнього часу.
Аналізуючи фактичні обставини відповідно до меж заявлених позовних вимог, починаючи з 25 жовтня 2000 року, з досліджених письмових доказів судом встановлено, що протягом перебування на виду державної пенсії - пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків у період часу, починаючи з 25 жовтня 2000 року до 21 червня 2005 року включно та з 01 січня 2006 року до 31 грудня 2007 року включно нарахування та виплата даного виду державної пенсії ОСОБА_1 здійснені управлінням Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області в розмірі, значно меншому, ніж встановлено ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Окрім цього, судом також з`ясовано, що розмір нарахованої і виплачуваної відповідачем позивачу щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до меж заявлених позовних вимог у період часу, починаючи з 25 жовтня 2000 року до 31 грудня 2007 року включно та з 22 травня 2008 року до 22 липня 2011 року включно є значно меншим, ніж визначено ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки положення ст.50 і ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у вказаний період часу при нарахуванні і виплаті позивачу пенсії управлінням Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області не дотримані. Отже, порушені права ОСОБА_1 необхідно відновити. Враховуючи інвалідність і стан здоров`я позивача - відсутність обох ніг, суд прийшов до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав з поважних причин, тому вказаний строк підлягає поновленню.
Відповідно до вимог, передбачених ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Отже, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачу застосуванню підлягали ст.50 і ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03 січня 2002 року №1, «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28 травня 2008 року №530 і «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16 липня 2008 року №654, які є підзаконними нормативно-правовими актами і в частині встановлення розмірів державної пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, суперечать вимогам ст.50 і ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та істотно звужують обсяг встановлених законом прав.
При визначенні розміру державної пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.
Згідно з ч.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
Отже, підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму законом про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Для здійснення такого перерахунку пенсії непотрібне звернення пенсіонера, так як цей перерахунок пенсії має проводити орган Пенсійного фонду України відповідно до вимог діючого законодавства України з дня встановлення цього мінімуму.
Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.
Оскільки державна пенсія по інвалідності позивачу та його щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, має визначатись, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок цих пенсійних нарахувань та їх виплата ОСОБА_1 повинні проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.
У даному випадку судом встановлено, що управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області допустило протиправну бездіяльність, так як не здійснило перерахунок і виплату ОСОБА_1 державної пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірах, встановлених ст.50 і ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідачем не доведено, що допущена ним бездіяльність є правомірною. Отже, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в межах обґрунтованості заявлених вимог.
Підстав для перерахунку і виплати позивачу державної пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків у розмірі, встановленому ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у період часу з 22 червня 2005 року до 31 грудня 2005 року та з 22 травня 2008 року до теперішнього часу, тобто до 09 вересня 2011 року включно, немає, оскільки у цей період часу за вибором ОСОБА_1 державна пенсія йому була призначена не на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 - безпідставні і в їх задоволенні слід відмовити.
Підпунктами 12, 15 і 17 пункту 28 розділу IIЗакону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були внесені наступні зміни: «текст статті 50 викласти в такій редакції: «Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам І групи -30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам IIгрупи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам IIIгрупи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.»; «частини третю і четверту статті 54 замінити чотирма частинами такого змісту: «У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по І групі інвалідності - 220 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по IIгрупі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, по IIIгрупі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 -1990 роках та осіб, евакуйованих у 1986 році із зони відчуження: по І групі інвалідності - 160 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по IIгрупі інвалідності - 150 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по IIIгрупі інвалідності - 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по І групі інвалідності - 130 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по II групі інвалідності - 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 110 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; дітям-інвалідам - 70 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), у розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї -50 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника, визначеної згідно із зазначеною статтею, що розподіляється між ними рівними частками. До непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами». У зв`язку з цим частину п`яту вважати частиною сьомою.»; «частину третю статті 67 викласти в такій редакції: «Максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вказані норми ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діяли з 01 січня 2008 року до 21 травня 2008 року включно. Отже, в цей період часу відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 зазначені зміни були визнані неконституційними.

Відповідно до вимог ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 22 травня 2008 року статті 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діють в попередній редакції.

Згідно з пунктом 4, яким доповнено прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» відповідно до пункту 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Підпунктом 1 пункту 1 та підпунктом 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» №745 від 06 липня 2011 року, прийнятої на виконання пункту 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яка набрала чинності 23 липня 2011 року і діє до 01 січня 2012 року, установлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність: тим, що належать до категорії 1, інвалідам І групи - 30 відсотків; також установлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижче: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: інвалідів І групи -1200 гривень.

З наведених підстав суд прийшов до висновку, що починаючи з 23 липня 2011 року нарахування і виплата ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, здійснюється управлінням Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області у розмірі, встановленому чинним законодавством України. Підстав для зобов`язання відповідача здійснити нарахування і виплату позивачу щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах, встановлених ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період часу з 23 липня 2011 року до теперішнього часу, тобто до 09 вересня 2011 року, - немає. Отже, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про перерахунок і виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - за період часу з 23 липня 2011 року до теперішнього часу, тобто до 09 вересня 2011 року, слід відмовити за їх безпідставністю і необґрунтованістю.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси фізичних осіб або права та інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, вимоги позивача щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому в зв`язку із вірогідним настанням певних наслідків задоволенню не підлягають, оскільки на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття судом рішення стосовно законності чи незаконності таких дій відповідача. Так, на теперішній час суду невідомо який розмір пенсійних виплат буде встановлено законодавством України в майбутньому, невідома суду також поведінка відповідача в майбутньому щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 державної пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю. При цьому суд також врахував, що в майбутньому можливе переведення позивача за його заявою на інший вид пенсії, що впливає на результат вирішення справи.

З наведених підстав суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області в частині вимог щодо зобов`язання відповідача в подальшому проводити виплату державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, згідно з ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» необхідно відмовити за їх безпідставністю і необґрунтованістю.

Враховуючи викладені обставини, на підставі ч.2 ст.19, ст.46, ч.2 ст.152 Конституції України, ст.ст.49, 50, 54, ч.З ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», керуючись ч.І ст.2, ч.1 ст.8, ч.4 ст.9, ч.2 ст.11, ч.ч.1, 2, 6 ст.71, ч.ч.4, 6 ст.128, ч.1 ст.158, ст.159, ч.ч.1-3 ст.160, ст.ст.161-163, ч.ч.1, 2 ст.186, п.1 ч.1 ст.256 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області про перерахунок та виплату пенсії і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, задоволити частково.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, інваліду першої групи, захворювання якого пов`язане з Чорнобильською катастрофою, згідно з ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 100 (сто) процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 25 жовтня 2000 року до 31 грудня 2007 року включно та з 22 травня 2008 року до 22 липня 2011 року включно.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, інваліду першої групи, захворювання якого пов`язане з Чорнобильською катастрофою, згідно з ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі, не нижчому 10 (десяти) мінімальних пенсій за віком, починаючи з 25 жовтня 2000 року до 21 червня 2005 року включно, з 01 січня 2006 року до 31 грудня 2007 року включно.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області про перерахунок та виплату пенсії і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, - відмовити в задоволенні за їх безпідставністю.

Постанова суду в частині присудження ОСОБА_1 суми пенсійних виплат у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Управлінню Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області подати до Кузнецовського міського суду Рівненської області звіт про виконання даної постанови в місячний строк в частині негайного виконання - з дня одержання її копії, а в іншій частині постанови - з дня набрання законної сили.

На постанову суду до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області може бути подана апеляційна скарга з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів позивачем - з дня отримання її копії, а відповідачем - з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя О.І.Горегляд