Справа № 460/10417/21
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., після одержання позовної заяви
до Державної казначейської служби України
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної казначейської служби України у якому просить визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України пов`язану з відмовою в виплаті ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 907323,00,00 грн., які складають різницю між виплаченими мені у період з 01.07.2015 по 26.03.2020 грошовими коштами в рахунок окладу прокурора (слідчого прокуратури) та належними мені до виплати грошовими коштами в рахунок окладу прокурора прокуратури, відповідно до вимог та у розмірах встановлених ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", як відшкодування матеріальної шкоди, у вигляді неотриманої частини заробітної плати; стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби грошові кошти у сумі 907323,00,00 грн., які складають різницю між виплаченими у період з 01.07.2015 по 26.03.2020 грошовими коштами в рахунок окладу прокурора (слідчого прокуратури) та належними до виплати грошовими коштами в рахунок окладу прокурора прокуратури, відповідно до вимог та у розмірах встановлених ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", як відшкодування матеріальної шкоди, у вигляді неотриманої частини заробітної плати, в рахунок відшкодування мені шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.
Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у цій справі, з урахуванням положень статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом, суд звертає увагу на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis п. 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", п. 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі "Меньшакова проти України").
Отже, Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій, і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.
Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Сторонами у межах даної справи є фізична особа та Державна казначейська служба України.
Предметом спору, враховуючи формулювання позивачем самого предмету, фактично є стягнення матеріальної шкоди.
При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач, заявляючи вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, не заявляє первинної позовної вимоги про вирішення публічно-правового спору, оскільки вимоги про відшкодування шкоди та вимоги щодо визнання протиправної відмови у виплаті такої шкоди є однорідними.
Відтак, відповідно до частини п`ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України заявлені у позові вимоги мають вирішуватися за правилами, у даному випадку, враховуючи суб`єктний склад учасників спору, цивільного судочинства, оскільки Цивільний кодекс України визначає обов`язок відшкодування заподіяної шкоди (у статтях 23, 1167), шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями та діяннями органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (відповідно до статті 1173) та ін.
Аналогічну правову позицію було викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.02.2019 по справі № 405/4179/18
Наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що дана справа не є публічно-правовим спором і не підпадає під визначення адміністративної справи, яке наведене у статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України. Юрисдикція адміністративних судів, встановлена статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України, на цей спір також не поширюється.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За таких обставин суд дійшов висновку щодо відмови у відкритті провадження у цій справі.
Відповідно до положень частини 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.
Проаналізувавши наведені норми права та формулювання змісту позовних вимог, суд дійшов висновку, що дану справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч.5 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя В.В. Щербаков