Справа № 360/941/21
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 липня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/941/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

судді: Кисельової Є.О.,

при секретарі: Суховій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Старобільського районного відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Старобільського районного відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (далі - Старобільский РВ ГУМВС України у Луганській області, відповідач), в якому позивач просив суд стягнути з відповідача грошову компенсацію за невикористані дні чергової відпустки при звільненні за 2014 рік, у кількості 30 діб у сумі 10820 грн. 40 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 02.08.1993 проходила службу в органах внутрішніх справ України, з 30.10.2014 в Старобільському районному відділі ГУМВС України у Луганській області, з 07.11.2015 в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області від 07.11.2015 №1 о/с відповідно до підпунктів 9 та 12 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію", у зв`язку з прибуттям з МВС, призначена з присвоєнням спеціального звання поліції в порядку переатестування та установлення посадових окладів згідно штатного розпису, з 07.11.2015 по Старобільському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області від 30.05.2016 № 341 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частиною першою статті 77 (через хворобу) з 30.05.2016.

Проте, щорічну чергову відпустку за 2014 рік, яка складає 30 діб, позивач під час проходження служби в Стахановському РB ГУМВС України у Луганській області - не використала.

Таким чином, невикористана позивачем чергова відпустка за 2014 рік склала 30 діб, однак відповідач грошову компенсацію за невикористані дні чергової відпустки при звільненні позивача не виплатив.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо невиплати грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за період проходження служби в 2014 році, суперечать положенням частини першої статті 83 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 24 Закону України "Про відпустки".

Відповідач проти задоволення позову заперечував, у зв`язку з чим подав відзив на позовну заяву (арк. спр. 55-60).

Ухвалою від 02.03.2021 залишено позов без руху (арк. спр. 17-18).

Ухвалою від 19.03.2021 позовну заяву повернуто позивачу (арк. спр. 24-26).

Ухвалою від 14.06.2021 позовну заяву прийнято до прозгляду та відкрито провадження у справі (арк. спр. 46-47).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до положень статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 02.08.1993 проходила службу в органах внутрішніх справ України, з 30.10.2014 в Старобільському районному відділі ГУМВС України у Луганській області, з 07.11.2015 в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області від 30.05.2016 № 341 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частиною першою статті 77 (через хворобу) з 30.05.2016 (арк. спр.14).

Згідно довідки ГУНП в Луганській області від 01.07.2021 за № 7946 відповідно до наказу Старобільському районному відділі ГУМВС України у Луганській області від 09.03.2015 № 1 «Про надання відпусток» ОСОБА_1 було надано частину чергової оплачуваної відпусткиза 2014 ріку кількості 12 календарних днів. Залишок невикористаної відпустки за 2014 рік складає 30 календарних днів (арк. спр. 63).

На підставі вищеописаних письмових доказів судом встановлено, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів з позивачем розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні чергової відпустки.

Вирішуючи позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другоюстатті 19 Конституції Українивизначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції Україникожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 45 Конституції Україниустановлено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Відповідно до частини першоїстатті 83 КЗпП Україниу разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться у частині першійстатті 24 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР.

Частиною першоїстатті 18 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII(далі - Закон №565-XII, у редакції, чинній станом на дату звільнення позивачазі служби в органах внутрішніх справ) визначено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Станом на дату звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ (02.07.2014) порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначало Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що затвердженепостановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114(далі - Положення № 114).

Згідно із пунктом 49 Положення №114 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки: а) чергові; б) короткострокові; в) через хворобу; г) канікулярні; д) у зв`язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ; є) додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв`язку з навчанням.

Приписами пунктів 51, 52 Положення №114 передбачено, що тривалість відпустки осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від вислуги років (у календарному обчисленні), обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій працівникам органів внутрішніх справ, і передбачається тим, які мають вислугу: менше 10 років - 30 діб щорічно; від 10 до 15 років - 35 діб щорічно; від 15 до 20 років - 40 діб щорічно; від 20 років і більше - 45 діб щорічно. За рішенням Міністра внутрішніх справ у виняткових випадках можуть надаватися чергові відпустки тривалістю 45 діб особам рядового і начальницького складу, які потребують подовженого відпочинку у зв`язку з особливо складними умовами служби.

Чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року. Особам рядового і начальницького складу, які захворіли під час чергової відпустки, вона після одужання продовжується на число невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється начальником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого лікарем і начальником (головним лікарем) лікувального закладу.

Відповідно до пункту 55 Положення №114 відкликання осіб рядового і начальницького складу із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено прямим начальником (від начальників головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, на транспорті та науково-дослідних установ, ректорів вищих навчальних закладів МВС, прирівняних до них і вище).

При відкликанні з чергової відпустки невикористана її частина надається, як правило, в поточному році. Якщо невикористана частина відпустки становить 10 діб і більше, особам рядового і начальницького складу видаються проїзні документи для проїзду до місця проведення відпустки, але не далі пункту, з якого вони були відкликані, і назад, а також надається додатковий час на дорогу понад відпустку.

За бажанням осіб рядового і начальницького складу, невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Відповідно до пункту 56 Положення № 114 особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров`я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Системний аналіз наведених норм свідчить, щозаконом не виключаються випадки, коли відпустка особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не буде використана протягом календарного року. Одночасно, не передбачено позбавлення особи права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. При цьому, за бажанням осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, право на відпустку за попередній рік можна використати одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Тобто, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), не використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку працівники органів внутрішніх справ, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьоїстатті 124 Конституції України(справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників -КЗпП України.

При цьому, з огляду на неврегулювання приписамиЗакону №565-XIIта Положення №114 питання компенсації невикористаної частини відпустки працівникам органам внутрішніх справ за роки, що передували року звільнення, застосуванню підлягають приписиКЗпП України,Закону №504/96-ВРта Порядку №100.

Так, відповідно до частини першоїстатті 24 указаного Закону, частини першоїстатті 83 КЗпП України (у редакції, чинній станом на дату звільнення позивачазі служби в органах внутрішніх справ) у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Так, Порядком №100 передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Порядок же виплати грошового забезпечення працівникам органів внутрішніх справ визначено Інструкцією №499.

Отже, у випадку звільнення осіб з органів внутрішніх справ, їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної так і додаткової відпусток.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 19.01.2021 року у справі № 160/10875/19, від 04.02.2021 у справі №160/5393/19.

Наданою до матеріалів справи довідкою підтверджено, що позивачем у 2014 році не використано чергову оплачувану відпустку у кількості 30 діб (арк.спр.63).

Проте, всупереч наведених вище положень відповідач при звільненні позивача зі служби в міліції не нарахував та сплатив останньому компенсацію за всі дні невикористаної чергової відпустки за 2014 рік.

Таким чином, під час звільнення зі служби, із позивачем повинен бути повністю проведений розрахунок, в тому числі, нараховано грошову компенсацію за невикористані дні чергової відпустки, чого відповідачем здійснено не було.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки в ході розгляду справи встановлено, що відповідачем при звільненні не виплачено позивачу відповідну компенсацію за невикористані дні чергової відпустки, у зв`язку з чим допущена протиправна бездіяльність, відтак суд дійшов висновку на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним), а саме: визнати протиправною бездіяльність Старобільського районного відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні чергової відпустки при звільненні за 2014 рік.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача грошову компенсацію за невикористані дні чергової відпустки при звільненні за 2014 рік, у кількості 30 діб у сумі 10820 грн. 40 коп, суд виходить з наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що відповідачем при звільненні позивачу не виплачена компенсація за невикористані дні чергової відпустки призвільненні за 2014 рік у кількості 30 діб.

Позивачем в якості обгрунтування стягнення суми невикорстаної чергової відпустки за 2014 рік у кількості 30 діб надано довідку Старобільського районного відділу ГУМВС у Луганській області від 14.09.2016 № 5698/111/43-2016. На підставі даної довідки позивачем наведений відповідний розрахунок компенсації.

Таким чином, відповідачем не заперечується факт невиплати компенсації за невикористані дні щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2014 рік позивачу при звільненні, а спірним питанням є сума компенсації.

В обгрунтування заперечень щодо розрахунку суми компенсації за невикористані позивачем дні щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2014 рік відповідачем у відзиві на позовну заяву зазаначено, що позивачем невірно визначено період, за який проведено віддповідний розрахунок згідно довідку Старобільського районного відділу ГУМВС у Луганській області від 14.09.2016 № 5698/111/43-2016. У зв`язку з чим відповідачем наведений ймовірний розрахунок такої компенсації.

Отже, відповідачем не заперечується право позивача на отримання компенсації за невикористані дні щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2014 рік, проте спірним питанняєм є безпоседньо сума відповідної компенсації.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

При цьому, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, та з урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення, суд дійшов висновку на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним), а саме: зобов`язати Старобільський районний відділ ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні чергової відпустки при звільненні за 2014 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 07 листопада 2015 року.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з обранням належного способу захисту порушених прав.

Зазначений спосіб захисту порушеного права також відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 16.05.2019 у зразковій справі № 620/4218/18.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене позов належить до часткового задоволення з обранням належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262, 263, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Старобільського районного відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (, місцезнаходження юридичної особи: Луганська область, місто Старобільськ, вулиця Айдарська, будинок 20) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Старобільського районного відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні чергової відпустки при звільненні за 2014 рік.

Зобов`язати Старобільський районний відділ ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні чергової відпустки при звільненні за 2014 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 07 листопада 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст повного судового рішення складено 02 серпня 2021 року.

Суддя Є.О. Кисельова