Справа № 160/10361/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 липня 2021 р. Справа № 160/10361/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Турлакової Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

31.08.2020р. ОСОБА_2 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Національної поліції України в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо надання відповіді на скаргу від 27.03.20 на бездіяльність слідчих СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві при проведенні досудового розслідування (ЄРДР № 0000095 від 16.05.17);

- зобов`язати Національну поліцію України надати відповідь на скаргу від 27.03.20 на бездіяльність слідчих СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві при проведенні досудового розслідування (ЄРДР № 0000095 від 16.05.17);

- стягнути з Національної поліції України на мою користь 2 000 (дві тисячі) гривень у відшкодування моральної шкоди за протиправну бездіяльність - ненадання відповіді на скаргу від 27.03.20 на бездіяльність слідчих СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві при проведенні досудового розслідування (ЄРДР № 0000095 від 16.05.17).

В обґрунтування адміністративного позову, позивач зазначає, що 27.03.20р. вона звернулася до Національної поліції України зі скаргою на бездіяльність слідчих СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві при проведенні досудового розслідування (ЄРДР № 0000095 від 16.05.17) з проханням повідомити на електронну адресу про розгляд скарги, оскільки Печерське УП ГУНП у м. Києві не повідомило про розгляд клопотання від 26.02.20, 04.03.2020. проте відповіді на вказану скаргу, станом на момент звернення із даним позовом 31.08.2020р. вона не отримала. Скарга від 27.03.20 повинна була бути розглянута у місячний термін до 30.04.20р., а при встановленні іншого строку розгляду, строк не міг перевищувати 45 днів, тобто 14.05.2020р. Жодних повідомлень про передачу звернення від 27.03.20 до іншого органу для відповіді чи встановлення іншого строку розгляду скарги від 27.03.20 позивачу не надходило, ні на електронну адресу, ні поштою. Позивач зазначає, що Національна поліція України ігнорує основі вимоги чинного законодавства, а саме: ст. 40 Конституції України, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про звернення громадян», Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, так як, скаргу до Національної поліції було направлено після того, як Печерське УП ГУНП у м. Києві двічі не відповів на клопотання: від 26.02.20 і 04.03.20. Таким чином зазначена протиправна бездіяльність посадових осіб Національної поліції України щодо розгляду звернень громадян призводить до бездіяльності її структурних підрозділів, в тому числі Печерського УП ГУНП в м. Києві.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2020р. провадження по справі №160/10361/20 за позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - закрито.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021р. по справі №160/10361/20, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 - задоволено. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2021р. зазначена вище справа розподілена судді Турлаковій Н.В. та передана 05.05.2021р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2021р. вказану справу прийнято до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Двомісячний термін розгляду даної справи припадає на 10.07.2021 - вихідний день (субота), у зв`язку з чим, дана ухвала прийнята першим робочим днем - 12.07.2021р.

Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно положень ч.ч. 1-2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із правового аналізу вказаних норм слідує, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Предметом спору у цій справі є протиправна, на думку позивачки, бездіяльність відповідача щодо розгляду скарги, в якій вона порушувала питання про передачу кримінальної справи (ЄРДР №0000095 від 16.05.2017 року) до іншого органу поліції для проведення досудового розслідування.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Згідно із частиною першою статті 1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Статтею 2 цього Кодексу визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено у параграфі 1 глави 26 КПК України.

Конституційний Суд України в Рішенні від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 зазначив, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери.

У Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України вказав, що, здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання діють до порушення кримінальної справи, однак вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі. Отже, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб`єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ. Зазначене обумовлює висновок, що компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб`єктом владних повноважень стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ. Крім того, імперативний припис пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

При цьому Конституційний Суд України у цій справі вирішив, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб`єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві. Згідно із частиною другою цієї ж статті скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Наведеними правовими нормами визначено суб`єктний склад, процедуру ініціювання і початку досудового розслідування, а також порядок оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора у разі нездійснення ними процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк.

У межах спірних правовідносин позивач і відповідач фактично діють як учасники кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, а відтак спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

Та обставина, що розгляд заяви позивачки, на думку останньої, відбувався відповідно до Закону України "Про звернення громадян", не змінює суті спірних правовідносин, оскільки незалежно від того, якими нормами керувався відповідач при розгляді скарги, це не впливає на його процесуальний статус, а відтак і на те, що його дії і рішення за результатами розгляду цієї заяви можуть бути оскаржені лише за правилами і в порядку, визначеному КПК.

Вказаний висновок узгоджується із правовим висновком, який викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 705/406/18 та 27.03.2019 у справі №818/1421/18.

Крім того суд ураховує позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/13340/15 (постанова від 05.06.2018 року), відповідно до якої оскарження дій відповідача, що не пов`язані зі сферою управлінської діяльності, а стосується правовідносин, які склалися при організації структурними підрозділами відповідачів діяльності в рамках КПК України, має відбуватися в рамках кримінального провадження, що виключає можливість розгляду поданого позивачкою позову у порядку адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, вимоги позивачки пов`язані не з управлінською діяльністю відповідача, а з діями та прийняттям рішення, порядок вчинення яких визначений кримінальним процесуальним законодавством України.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 11.09.2019 року у справі № 336/5519/18 оскарження процесуальних рішень органів досудового розслідування є механізмом реалізації права на судовий контроль за додержанням прав особи у кримінальному провадженні.

При цьому, судом враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постановах від 23.01.2019р. №802/1335/17, від 13.11.2019р. №420/516/19, в яких зазначено, що з`ясування законності проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, яке не припинено, судом адміністративної юрисдикції може призвести до передчасного вирішення питань, які підлягають розв`язанню судом під час розгляду кримінальної справи по суті.

Суд зазначає, що до позовної заяви позивачем була додана копія ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.07.2020 року, якою ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0000095. В зазначеній ухвалі слідчий суддя вказує на те, що згідно відомостей ЄРДР кримінальне провадження №0000095 закрито на підставі постанови слідчого від 08.11.2019 року, вимоги скарги не відносяться до компетенції слідчого судді та саме у зв`язку з цим вимоги скарги не підлягають задоволенню.

На вказане також посилається Третій апеляційний адміністративний суд у постанові по цій справі №160/10361 від 14.04.2021р.

Разом з тим, судом встановлено, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року по справі №757/27112/20-к (номер кримінального провадження №0000095, номер судового провадження: 1-кс-26698/20), скаргу ОСОБА_2 на постанову заступника начальника слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Жигуна О.О. від 08.11.2019 про закриття кримінального провадження №0000095 - задоволено.

Постанову заступника начальника слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Жигуна О.О. від 08.11.2019 про закриття кримінального провадження №0000095 - скасовано.

Копію ухвали направити до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для продовження проведення досудового розслідування.

Таким чином. суд звертає увагу, що станом на момент, як звернення із даним позовом - 31.08.2020р., так і прийняття ухвали про закриття провадження по даній справі №160/10361/20 від 11.12.2020р., постанова слідчого від 08.11.2019 року про закриття кримінального провадження №0000095 - скасована та проводиться досудове розслідування.

Крім того, суд відзначає, що ОСОБА_2 про вказані обставини було достеменно відомо та остання була обізнана про продовження проведення досудового розслідування, про що свідчить те, що вона звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність посадових осіб СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві та зобов`язання вчинити дії в рамках кримінального провадження №0000095 від 16.05.2017р., проте ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2020р. по справі № 757/26922/20-к в задоволенні скарги ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Вказана ухвала Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2020р. ОСОБА_2 була оскаржена в апеляційному порядку, та ухвалою Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті у відкритті провадження за апеляційною скаргою.

Крім того, в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року по справі № 757/26928/20-к зазначено, що ОСОБА_2 звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених службових осіб Київської місцевої прокуратури № 6, яка полягає у не розгляді скарги на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні № 0000095 від 16.05.2017 року.

Вказаною ухвалою суду Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених службових осіб Київської місцевої прокуратури № 6, яка полягає у не розгляді скарги на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні № 0000095 від 16.05.2017 року - задоволено частково. Зобов`язано Керівника Київської місцевої прокуратури № 6 чи його першого заступника або заступника відповідно до розподілу обов`язків розглянути скаргу ОСОБА_2 від 11.06.2020 року в порядку та строки, передбачені ст. 308 КПК України, про що повідомити заявника.

Ураховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що зазначений спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Провадження в адміністративній справі за позовом №160/10361/20 за позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова