Справа № 626/1466/21
Суддя: Гусар П. І.
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 626/1466/21
Провадження № 2-а/626/18/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

02.08.2021 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Гусара П.І.,

за участю секретаря - Івашкіної Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краснограді в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ВРПП Красноградського РВП ГУНП МВС України в Харківській області старшого лейтенанта поліції Лобатенка Руслана Вікторовича з третьою особою Головним управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи,

В С Т А Н О В И В:

04.06.2021 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ВРПП Красноградського РВП ГУНП МВС України в Харківській області старшого лейтенанта поліції Лобатенка Руслана Вікторовича з третьою особою Головним управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення БАА №805410 від 20.03.2021 року у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20.03.2021 року відповідачем по справі винесена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №805410 у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтовано з огляду на наступне. Він дійсно 20.03.2021 року біля 15 години, виконавши роботи на городі свого подвір`я де проживає разом з батьками, переганяв свій особистий мотоблок «Forte» серія HSDIG в інше подвір`я для культивації, яке знаходиться в 300 метрах від їх двору. Розуміючи, що мотоблок не є транспортним засобом і на ньому не можна рухатися по проїзній частині, він рухався по її узбіччю. В цей час його зупинив працівник поліції та попросив пред`явити документи на транспортний засіб та посвідчення водія на, що він відповів, що даний технічний пристрій є мотоблоком, який не підлягає реєстрації і будь які посвідчення на право керування ним не потрібно. Після чого поліцейський спитав його прізвище, ім`я та по батькові і пішов до свого службового автомобіля. Приблизно через 15-20 хвилин поліцейський запропонував підписати постанову про накладення штрафу, а також поставити підпис в графі про отримання її копії. При цьому жодних прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 286 КУпАП відповідачем доведено йому не було та не роз`яснювалось, у зв`язку із чим він був усунений від участі у розгляді адміністративної справи стосовно нього. Відповідно до п. 5 оскаржуваної постанови суть адміністративного правопорушення полягає у тому, що він 20.03.2021 року о 14:40 год. керував не зареєстрованим мотоблоком Форте, не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а ПДР України. В той же час, як свідчить керівництво з експлуатації мотоблоку Форте даний пристрій призначений «для виконання всіх типів польових робіт на рівній, горбистій і гористій місцевості, а також для використання в цілях транспортування і в якості стаціонарного блоку … за допомогою даного мотоблоку можна виконувати операції оранки, боронування, валкування, а також посівів, збір урожаю та інші сільськогосподарські роботи». Жодних даних про те, що цей інструмент призначений для перевезення людей і вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, в інструкції не міститься. Також не передбачена і державна реєстрація та облік мотоблока, а особа, яка його використовує не зобов`язана мати посвідчення водія. А тому його дії не охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Даний мотоблок є виробом імпортного виробництва і завезений з іншої країни. При ввезенні такого товару на територію України йому присвоюється відповідний код ТН ЗЕД «товарна номенклатура зовнішньоекономічної діяльності» під кодом 8710110, даний код розшифровується як «трактор з водієм, який іде поряд». Згідно з Постановою №217 КМУ України від 30.11.2014 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста» мінімальною машиною, для водіння якої потрібні права категорії А1, є трактори з потужністю до 73,5 Вт, при цьому в правилах також немає ні слова про мотоблоки. Вказує на те, що мотоблок не є транспортним засобом і відповідно, експлуатація мотоблоку не є керування транспортним засобом без відповідного посвідчення, що є складовою дій передбачених статтею 126 КУпАП. Вказує на те, що відповідачем до постанови не надано жодного доказу про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою судді від 23.06.2021 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, але від нього до суду надійшла письмова заява в якій просив справу розглянути за його відсутності, зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про час, місце та дату розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач відзив на позов не надав.

Від третьої особи Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшли до суду письмові пояснення в яких просили позов залишити без задоволення враховуючи наступне. Позивач в позовній заяві зазначає, що мотоблок, яким він керував 20.03.2021 року не є транспортним засобом і не підлягає реєстрації і техогляду, але з таким твердженням позивача вони не погоджуються. Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю 3 кВт. Як вбачається з інструкції по експлуатації мотоблоку, він має двигун. Відповідно до п. 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб. Таким чином, оскільки мотоблок обладнаний двигуном, то він є механічним транспортним засобом і підлягає державній реєстрації. Тобто відповідачем правомірно було винесено постанову серія БАА №805410. На час розгляду справи, позивача було ознайомлено з правами, передбаченими ст. 268,289 КУпАП, про що у графі 8 оскаржуваної стоїть підпис останнього. Вказують на те, що позивачем не надано жодного доказу, що спростовує факт скоєння ним адміністративного правопорушення, а його доводи свідчать про намагання уникнути відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву у встановлений строк від нього не надходило, тому, на підставі ст. 205 КАС України, суд розглядає справу за відсутності відповідачів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. 1,3,8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.2 ст.126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 (надалі - Інструкція) визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

При цьому особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно ст.9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Також, згідно ст.31 Закону України "Про Національну поліцію", полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судовим розглядом встановлено, що 20.03.2021 року інспектором ВРПП Красноградського РВП ГУНП МВС України старшим лейтенантом поліції Лобатенком Русланом Вікторовичем по справі про адміністративне правопорушення винесена постанова серія БАА №805410 від 20.03.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу 3400,00 гривень.

Відповідно до змісту постанови ОСОБА_1 20.03.2021 року о 16:00 год. в с. Медведівка Красноградського району Харківської області керував транспортним засобом не маючи права керування даним видом транспортного засобу, чим порушив пункт 2.1. А Правил дорожнього руху України.

Позивач вважає дану постанову незаконною, оскільки вона винесена з грубим порушенням закону, у зв`язку з чим просить скасувати оскаржувану постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Принциповим для даної справи є питання чи є «мотоблок», яким керував позивач, транспортним засобом, що підлягає державній реєстрації, чи потребує таке керування наявності посвідчення на керування транспортним засобом, від чого і залежить обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог пп. «а» та пп. «б» п. 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб.

Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно п. 1.10 Правил Дорожнього руху, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Як свідчить керівництво з експлуатації мотоблоку Форте даний пристрій обладнаний двигуном та призначений «для виконання всіх типів польових робіт на рівній, горбистій і гористій місцевості, а також для використання в цілях транспортування і в якості стаціонарного блоку. При спільній роботі з відповідними сільськогосподарськими машинами за допомогою даного мотоблоку можна виконувати операції оранки, боронування, валкування, а також посів, добриво, збір врожаю та інші сільськогосподарські роботи. Крім того, маючи можливість кріплення причепа вантажопідйомністю 1 тони, даний агрегат може використовуватися для транспортування, а також в якості стаціонарного блоку з групою відбору потужності для молотьби, перетирання, розмелювання і перекачування зерна».

Відповідно до п. 30.1 ПДР України власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Згідно ч. 7 ст. 121 КУпАП під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, частинах першій - четвертій статті130, статтях132-1,133-1,133-2,139і140 КУпАП слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Частиною 3 статті 34 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII закріплено положення про те, що державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Системний аналіз вказаних положень законодавства свідчить про те, що «мотоблок», у разі використання його як транспортного засобу для перевезення вантажу або пасажирів (водія), повинен бути зареєстрований для його використання на автомобільних дорогах загальнодержавного значення.

При цьому чинне законодавство не містить інших визначень «мотоблоку», як транспортного засобу і віднесення його до того чи іншого їх виду.

Статтею 8 Конституції України закріплюється принцип верховенства права.

Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки (абзац третій пункт 3.1.рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України(конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію»).

Частина друга статті 126 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу на особу, яка керує транспортним засобом без права керування.

Однак, конкретних правил отримання права на керування даним транспортним засобом «мотоблоком» не визначено, крім того в оскаржуваній постанові не має посилань на правила отримання права на керування «мотоблоком».

Таким чином, в даних спірних правовідносинах має місце «правова невизначеність» щодо визначення правового статусу «мотоблоку», як транспортного засобу, яка не дає змоги особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Таким чином для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

За визначенням, наведеним у ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

На можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 «справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

Тому в силу дії вказаного конституційного принципу всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачяться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Названі обставини не дають змоги суду однозначно оцінити дії ОСОБА_1 як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 ст. 126 КУпАП КУпАП.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь - які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За таких обставин, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у порушенні правил дорожнього руху за викладених в оскаржуваній постанові обставин, з огляду на правову невизначеність у вказаних правовідносинах, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст.286 КАС України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити адміністративний позов, шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст.121, 251, 268, 276, 283, 287-289 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 243-246, 286 КАС України, ПДР України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серія БАА №805410 від 20 березня 2021 за ч. 2 ст. 126 КУпАП посадової особи суб`єкта владних повноважень - інспектора ВРПП Красноградського РВП ГУНП МВС України в Харківській області старшого лейтенанта поліції Лобатенка Руслана Вікторович про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя