Справа № 520/13815/21
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження

02 серпня 2021 р. Справа № 520/13815/21
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шляхова О.М., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо встановлення для обчислення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період проходження служби з 27.12.2016р по 01.03.2018р базового місяця грудень 2016р.;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 МО України щодо не здійснення розрахунку та виплати індексації видів грошового забезпечення, які мали постійний характер: за період 27.12.2016р-30.11.2018р: а) щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби та виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням то надбавки за вислугу років; б) щомісячної додаткової винагороди у розмірі 60% за період 27.11.2018р по 30.07.2019р; в) щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби у повному обсязі; г) надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 10% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; д) премії у розмірі 106% від посадового окладу за 7 тарифним розрядом;

- визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017р по 2019р включно, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019 р. із самовільним встановленням іншої суми місячного грошового забезпечення всупереч однозначно визначеному та встановленому Судом розміру місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірі 28 639 грн. 10 коп.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення згідно п.5 Порядку проведення індексації доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 з встановленням базового місяця підвищення тарифних ставок, окладів: за період з 27.12.2016 р по 28.02.2018 р - базового місяця січень 2008 року, за період з 01.03.2018 р по 30.07.2019 р - базового місяця березень 2018 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію видів грошового забезпечення, які мали постійний характер: за період 27.12.2016р-30.11.2018р: а) щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби та виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням то надбавки за вислугу років; б) щомісячної додаткової винагороди у розмірі 60% за період 27.11.2018р по 30.07.2019р; в) щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби у повному обсязі; г) надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 10% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; д) премії у розмірі 106% від посадового окладу за 7 тарифним розрядом; згідно п.5 Порядку проведення індексації доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 з встановленням базового місяця підвищення тарифних ставок, окладів: за період з 27.12.2016 р по 28.02.2018 р - базового місяця січень 2008 року, за період з 01.03.2018 р по 30.07.2019 р - базового місяця березень 2018року;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017р по 2019р включно, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019 р. у розмірі 28 639 грн. 10 коп., Повний розмір компенсації - 40 094 грн. 74 коп. як було встановлено Другим Апеляційним Адміністративним Судом м. Харків 02.12.2020р по справі № 520/8907/19 під час її Розгляду, а саме - виплатити ОСОБА_1 незаконно не виплачену частку грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику БД за 2017, 2018, 2019р включно у розмірі 24 958 грн. 28 коп.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_2 МО України нарахувати та виплатити мені суму середнього заробітку (середнього грошового забезпечення) за весь час затримки повного розрахунку та виплати грошового забезпечення при звільнені з лав ЗС України починаючи з 03.12.2020р., виходячи з середньоденного грошового забезпечення-середнього заробітку, середньоденний розмір якого складає 938грн. 98коп. що було раніше встановлено Другим Апеляційним Адміністративним Судом м. Харків 02.12.2020р по справі № 520/8907/19 під час її розгляду;

- встановити судовий контроль за виконанням в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 рішення суду по справі.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 з 27.12.2016 по 30.07.2019 проходив службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 . 30.07.2019 наказом в/ч НОМЕР_1 №183 був виключений із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення у т.ч. грошового забезпечення, тобто звільнений з лав ЗС України, але під час процедури звільнення були допущені порушення чинного законодавства з боку в/ч НОМЕР_1 . Так, взагалі не був проведений повній грошовий розрахунок з позивачем, що згодом було підтверджено рішенням по справі за №520/8907/19 як Харківського окружного адміністративного суду, так і постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020. Позивач зазначає, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 по справі №520/8907/19 визнані протиправними дії в/ч НОМЕР_1 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення без виплати індексації грошового забезпечення за період з 27.12.2016 по 30.11.2018 у повному обсязі, зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 27.12.2016 по 30.11.2018, стягнено з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 31.07.2019 по 02.12.2020. Незважаючи на чинне рішення суду від 02.12.2020 та наявність у відповідача ще з 2016 розрахункових карткових рахунків копій усіх документів позивача, в/ч НОМЕР_1 відмовилася виконувати рішення суду, тому позивач звернувся до Державної виконавчої служби з метою примусового виконання рішення суду. В позовні заяві позивач вказує, що, враховуючи тривалі протиправні дії щодо позивача, навмисну протидію виконанню рішень судів по справі 520/8907/19 з боку в/ч НОМЕР_1 , навмисне порушення чинного законодавства під час проведення розрахунків та виплат, введення у оману посадовців Державної виконавчої служби Міністерства юстиції, він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали адміністративного позову, суддя дійшла висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, з огляду на таке.

Згідно даних комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", в провадженні Харківського окружного адміністративного суду перебувала справа №520/8907/19 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, в якому позивач просив суд:

- визнати незаконним та протиправним наказ військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2019 року за №183 в частині дати виключення із списків особового складу та всіх видів забезпечення (грошовим, продовольчим і речовим) 30.07.2019 р. та скасувати його;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , на підставі наказу від 25.07.2019 року за №89-РС про звільнення мене з військової служби у запас, виключити із списків особового складу в день проведення зі мною усіх необхідних розрахунків і видів забезпечення (грошовим, продовольчим і речовим (компенсація вартості не отриманого речового майна)) згідно норм законодавства та наказів МО України;

- визнати незаконними та протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 щодо не проведення зі мною повного розрахунку в день звільнення та виключення із списків особового складу військової частини, тобто не забезпечення грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням;

- визнати незаконними та протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019 року;

- визнати неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 щодо визначення кількості та номенклатури не отриманого позивачем майна за період служби з 27.12.2016 по 30.07.2019 р, проведення розрахунку сум компенсації відповідно вартості та кількості не отриманого речового забезпечення (майна), порушення відповідачем в/ч НОМЕР_1 вимог наказу №232 від 29.04.2016р МО України, ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей під час проведення розрахунків сум компенсації не отриманого речового забезпечення (майна);

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 щодо проведення розрахунку підйомної допомоги з порушенням чинного законодавства, наказу МО України №45 від §5.02.2018 та Постанови КМ Україні №393 від 17.07.1992, в супереч наказу в/ч НОМЕР_1 № 283 від 28.12.2018р, та невиплати мені підйомної допомоги в повному обсязі, а саме в розмірі місячного грошового забезпечення, 11 172 грн. 15коп. (у зв`язку моїм переїздом на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду військової частини НОМЕР_1 згідно наказу №283 від 27.12.2018р відповідно до наказу МО України № 45 від 05.02.2018.);

- визнати незаконним та протиправним наказ військової частини НОМЕР_1 №89-РС від 25.07.2019 року щодо звільнення мене з військової служби, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ( у зв`язку із закінченням строку контракту), незважаючи на моє бажання проходити службу за обраної ВОС та посадою, поданими необхідними документами у в/ч НОМЕР_1 ще до мого направлення на ВЛК, навить без мого рапорту про бажання (намір) звільнитися з військової служби, та моєї думки щодо бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю, згідно ст. 233 Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затв. Указом Президента України від 10.12.2008р. №1153/2008, вимогами наказу МО України №402 (Положення про ВЛК у ЗС України);

- визнати незаконними та протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не надання направлення на проходження військово-лікарської комісії, згідного мого рапорту від 26.07.2019 року щодо визнання ступеню придатності до військової служби;

- визнати неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 в частині нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення без виплати індексації грошового забезпечення за період з 27.12.2016 по 30.07.2019р у повному обсязі;

- визнати неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 в частині нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення без надбавки (до грошового забезпечення) за вислугу років за фактичної наявності вислуги років на протязі служби у повному обсязі з 27.12.2016р. по 30.07.2019р.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити мені грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019 року, в розмірі 15641,01 грн. з компенсацію податку 18% (за рахунок держави як військовослужбовцю на той час);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити мені підйомну допомогу в повному обсязі - в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням надбавок, згідно наказу МО України №45 від 05.02.2018 р. шляхом виплати різниці між належної сумою підйомної допомоги 11172 грн 15 коп. та вже частково виплаченою сумою в 7134 грн. 40 коп. цей допомоги , а саме виплатити 4037 грн. 75 коп.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 згідно наказу МО України №232 від 29.04.2016 р. компенсацію вартості не отриманого речового майна шляхом виплати різниці між сумою належної грошової компенсації (у розмірі 38316 грн. 56 коп.) та суми вже частково виплаченої грошової компенсації згідно наказу А3220 від 30.07.2019р. №183 (19193 грн. 99 коп.), саме виплатити 19122 грн. 57 коп.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 27.12.2016 по 30.07.2019 р. у повному обсязі;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплатити позивачу грошове забезпечення, яке позивач мав отримати з урахуванням вислуги років за період з 27.12.2016 р. по 30.07.2019р, сума якого становить різницю між сумою нарахування грошового забезпечення за цей період проведеного з урахуванням вислуги років та вже отриманим грошовим забезпеченням за цей період раніше;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити мені суму середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з лав ЗСУ у запас та виключенням із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 30.07.2019 року до дня проведення повного розрахунку, як грошового забезпечення так і речового, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення 710,01 грн., за кожний день затримки розрахунку при звільненні;

- на відшкодування моральної шкоди стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача 200 000 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 позов задоволено частково.

Визнано незаконними та протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 щодо не проведення з ОСОБА_1 повного розрахунку за грошовим забезпеченням в день звільнення.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати при звільненні ОСОБА_1 грошової компенсації за основну щорічну відпустку за 2017 р. та 2018 р., як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) та військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 ) грошову компенсацію за основну щорічну відпустку за 2017 р. та 2018 р., як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019 року.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 з ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) та військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 ) грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019 року.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 щодо проведення розрахунку підйомної допомоги з порушенням чинного законодавства, наказу МО України №45 від 05.02.2018 та Постанови КМ України №393 від 17.07.1992, всупереч наказу в/ч НОМЕР_1 № 283 від 28.12.2018 р. та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги в повному обсязі, у зв`язку з переїздом на нове місце військової служби в інший населений пункт та призначенням на військову посаду військової частини НОМЕР_1 згідно наказу №283 від 27.12.2018 р.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) та військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) донарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 ) суму підйомної допомоги у розмірі 4037 грн. 75 коп. (чотири тисячі тридцять сім гривень 75 копійок).

Визнано неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення без виплати індексації грошового забезпечення за період з 27.12.2016 по 30.11.2018 р.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) та військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 ) індексацію грошового забезпечення за період з 27.12.2016 р. по 30.11.2018 р.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 по справі №520/8907/19 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо проведення розрахунку підйомної допомоги з порушенням чинного законодавства, наказу МО України №45 від 05.02.2018, всупереч наказу військової частини НОМЕР_1 № 283 від 28.12.2018, невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги в повному обсязі, у зв`язку з переїздом на нове місце військової служби в інший населений пункт та призначенням на військову посаду Військової частини НОМЕР_1 згідно наказу №283 від 27.12.2018.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу в повному обсязі - в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням надбавок, згідно наказу МО України №45 від 05.02.2018 шляхом виплати різниці між належної сумою підйомної допомоги 11172,15 грн. та вже частково виплаченою сумою в 7134,40 грн. цієї допомоги, а саме виплатити 4037,75грн.

Визнано незаконною та протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019.

Визнано неправомірними дії Військової частини НОМЕР_2 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення без виплати індексації грошового забезпечення за період з 27.12.2016 по 30.11.2018 у повному обсязі.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 , як установу з якої звільнено позивача, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 27.12.2016 року по 30.11.2018 року.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні (з 31.07.2019 по 02.12.2020 - дата винесення рішення судом апеляційної інстанції) в сумі 93440,21 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирала законної сили 02.12.2020.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач не погодившись із порядком та розміром виплат, присуджених постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 по справі №520/8907/19, що здійснені відповідачами, звернувся до суду з даним позовом.

Отже, суд дійшов висновку, що фактичною підставою звернення позивача до суду стало невиконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 по справі № 520/8907/19, що є повторним розглядом справи на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Так, згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Отже, набрання постановою суду законної сили породжує наступні правові наслідки, а саме: вирішується спір між сторонами, постанова суду стає загальнообов`язковою, є незмінною та остаточною та може бути виконана примусово.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 статті 382 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами ст. ст. 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (ч. 1-2 ст. 382 КАС України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ч. 1 ст. 383 КАС України).

З аналізу норм статей 382-383 КАС України, вбачається виокремлення таких видів судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

З огляду на викладене, суд зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382, 383), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Таким чином, проаналізувавши предмет позову, суд дійшов висновку, що він фактично спрямований на належне виконання іншого судового рішення.

Тобто, спір у справі є тотожний, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Позивач має право здійснити відповідні дії щодо виконання вказаного рішення у порядку Закон України "Про виконавче провадження".

В подальшому, якщо позивач вважатиме, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звертатись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідною заявою, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судових рішень, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Вищевказані висновки узгоджуються з висновками постанови Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку наявне рішення суду, що набрало законної сили, яким вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, через що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КАС України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмету і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 2, 19, 170, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя О.М. Шляхова