Справа № 360/1091/19
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року справа №360/1091/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року (повне судове рішення складено 01 березня 2019 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/1091/19 (суддя в І інстанції Чернявська Т.І.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» (далі ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», платник податків) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі ГУ ДФС у Донецькій області, податковий орган), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Луганській області від 28 лютого 2019 року № 185 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05 березня 2019 року на адресу позивача надійшов наказ ГУ ДФС у Луганській області від 28 лютого 2019 року № 185 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання».

Позивач вважав, що оскаржуваний наказ не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є протиправним і підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Трансфертне ціноутворення, у тому числі засади визначення операцій контрольованими, а також здійснення податкового контролю у цій сфері, регулюється положеннями статті 39 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 39.5.2 пункту 39.5 статті 39 ПК України перевірка з питань дотримання платником податків принципу витягнутої руки проводиться відповідно до положень глави 8 розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з підпунктом 39.5.2.1 підпункту 39.5.2 пункту 39.5 статті 39 ПК України перевірка з питань дотримання платником податків принципу витягнутої руки може бути проведена контролюючим органом у разі надання платником податків документації з трансфертного ціноутворення відповідно до підпункту 39.4.4 пункту 39.4 цієї статті або у разі неподання платником податків чи подання з порушенням вимог пункту 39.4 цієї статті звіту про контрольовані операції або документації з трансфертного ціноутворення.

При цьому, відповідно до підпункту 39.5.2.2 підпункту 39.5.2 пункту 39.5 статті 39 ПК України порядок проведення перевірки з питань дотримання платником податків принципу витягнутої руки встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 3 Порядку проведення перевірки з питань дотримання платником податків принципу витягнутої руки, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10 березня 2016 року № 344 (далі Порядок № 344), перевірка дотримання принципу витягнутої руки проводиться за наявності підстав, визначених підпунктами 39.5.2.1 підпункту 39.5.2 пункту 39.5 статті 39 розділу І та підпунктами 78.1.14-78.1.16 пункту 78.1 статті 78 глави 8 розділу II Кодексу.

За наявності підстав, визначених пунктом 3 розділу І Порядку № 344, керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення про проведення перевірки дотримання принципу витягнутої руки, яке оформлюється наказом.

Для прийняття рішення про проведення перевірки дотримання принципу витягнутої руки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу направляє до Державної фіскальної служби України інформаційне повідомлення з обґрунтуванням підстав для проведення перевірки. Погодження або мотивоване заперечення надається ДФС протягом п`ятнадцяти робочих днів з дати отримання інформаційного повідомлення про проведення перевірки дотримання принципу витягнутої руки. Наказ про проведення перевірки дотримання принципу витягнутої руки видається контролюючим органом після отримання від ДФС відповідного погодження.

Доказів отримання такого погодження у встановленому чинним законодавством порядку відповідачем до оскаржуваного наказу не додано.

Також позивач зазначив, що за змістом абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України у наказі про проведення перевірки, зокрема, зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Оскаржуваний наказ обґрунтований положеннями підпункту 78.1.15 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

За змістом зазначеного пункту документальна позапланова перевірка здійснюється у разі неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або у разі встановлення порушень під час моніторингу такого звіту або документації відповідно до вимог пунктів 39.4 і 39.5 статті 39 цього Кодексу.

Тобто, перевірку може бути призначено або у разі встановлення контролюючим органом факту неподання суб`єктом господарювання звіту про контрольовані операції, або факту його несвоєчасного подання.

Таким чином, у наказі про проведення перевірки має бути чітко зазначена одна підстава або неподання звіту, або його несвоєчасне подання.

Водночас, в оскаржуваному наказі зазначено, що перевірку буде проведено з питання подання (своєчасності подання) звіту про контрольовані операції за 2015, 2016 та 2017 роки. Таким чином, відповідач в оскаржуваному наказі не визначився з конкретною підставою для проведення перевірки. Також формулювання підстави для проведення оскаржуваної перевірки не відповідає формулюванню, зазначеному у підпункті 78.1.15 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

З урахуванням викладеного позивач вважав протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскаржуваний наказ.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування апеляційної скарги фактично зазначені доводи, аналогічні висловленим у позовній заяві.

Апелянт наголошує, що відповідач мав право провести позапланову перевірку на підставі пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України, а не на підставі п.п. 78.1.15 п. 78.1 ст. 78 ПК України. Разом з тим, станом на час винесення спірного наказу підстави для проведення перевірки за п.п. 78.1.15 п. 78.1 ст. 78 ПК України були відсутні.

Також апелянт вказує на те, що в наказі ГУ ДФС у Луганській області від 28 лютого 2019 року № 185 неправомірно розширено перелік контрагентів позивача, а також період перевірки; господарські операції із резидентами країн, перелік яких наведений у розпорядженнях Кабінету Міністрів України, є контрольованими лише у разі здійснення їх починаючи з 2016 року.

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Також слід зазначити, що ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 замінено відповідача Головне управління ДФС у Луганській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Луганській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» (ідентифікаційний код 04643841) у встановленому законом порядку зареєстроване юридичною особою, видами діяльності якого є: код КВЕД 28.29 Виробництво інших машин загального призначення, н.в.і.у.; Код КВЕД 28.99 Виробництво інших машин і устаткування спеціального призначення, н.в.і.у.; Код КВЕД 25.26 Виробництво інших металевих баків, резервуарів і контейнерів (основний); Код КВЕД 25.50 Кування, пресування, штампування, профілювання; порошкова металургія, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19 березня 2019 року за № (а.с.14-23).

За 2015 рік ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» мало чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у розмірі 116 493 000,00 грн., що підтверджується Звітом про фінансові результати (Звітом про сукупний дохід) за 2015 рік (а.с.58).

Протягом 2015 року позивач здійснював операції з експорту обладнання на користь нерезидента AZMECO INTERNATIONAL FINANCE LTD (Кайманові острови) за контрактом від 21 жовтня 2014 року № 11 на загальну вартість 1 060 350,00 доларів США або 24 890 778,00 гривень, що підтверджено митними деклараціями від 20 березня 2015 року № 702190001/2015/000297 на 767 350,00 доларів США, від 07 серпня 2015 року № 702190002/2015/001001 на 13 500,00 доларів США та від 07 серпня 2015 року № 702190001/2015/001002 на 309 500,00 доларів США (а.с.59-66 зв.).

ГУ ДФС у Луганській області надіслало позивачу письмовий запит від 28 січня 2019 року № 669/10/12-32-14-03-09 «Про надання інформації відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України», в якому відповідно до частини сьомої пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України просило надати інформацію та її документальне підтвердження щодо причин неподання звіту про контрольовані операції за 2015 рік, зокрема, інформацію та документи, які підтверджують або спростовують критерії віднесення господарських операцій з AZMECO INTERNATIONAL FINANCE LTD (Кайманові острови) та EFFECTIVE SOLUTIONS SNCORPORATED (Республіка Панама) до контрольованих операцій відповідно до підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України (а.с.46-47, 76-78, 105-107).

Листом від 20 лютого 2019 року № 38 ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» на письмовий запит контролюючого органу від 28 січня 2019 року № 669/10/12-32-14-03-09 «Про надання інформації відповідно до пункту 73.3 статті 73 ПК України» повідомило, що, оскільки запит ґрунтується на нормативно-правових актах, які на момент його направлення втратили чинність, запит не відповідає вимогам, визначеним пунктом 73.3 статті 73 ПК України (а.с.49-50, 79, 108).

ГУ ДФС у Луганській області видано наказ від 28 лютого 2019 року № 185 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», яким на підставі підпункту 78.1.15 пункту 78.1 статті 78 ПК України наказано провести завідувачу сектору перевірок трансфертного ціноутворення управління аудиту ГУ ДФС у Луганській області ОСОБА_1 документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» (код за ) з питання дотримання вимог підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 ПК України щодо подання (своєчасності подання) звіту про контрольовані операції за 2015, 2016 та 2017 роки з 25 березня 2019 року тривалістю 10 робочих днів (а.с.8-9).

Спірним у справі є правомірність прийняття наказу відповідачем від 28.02.2019 № 185 «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання».

Також слід зазначити, що постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року було задоволено.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у справі № 360/1091/19 скасовано.

Прийнято нову постанову.

Позовні вимоги ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» до ГУ ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу від 28 лютого 2019 року № 185 задоволено.

Скасовано наказ ГУ ДФС у Луганській області від 28.02.2019 № 185 «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання».

Скасовуючи рішення місцевого суду, апеляційний суд виходив з того, що запит стосувався надання інформації та її документального підтвердження щодо причин неподання звіту про контрольовані операції за 2015 рік, а в спірному наказі вказані зовсім інші часові проміжки щодо яких запит взагалі не подавався.

Постановою Верховного Суду від 23 квітня 2021 року касаційну скаргу ГУ ДФС у Луганській області задоволено частково.

Постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року - скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд зазачив, що апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги, фактично вдався до аналізу наявності чи відсутності підстав до притягнення платника податків до відповідальності за неподання звіту про контрольованої операції на стадії вирішення питання лише про можливість проведення податкової перевірки позивача. Натомість предметом розгляду в цій справі є наказ про проведення перевірки, й апеляційний суд мав обмежитись перевіркою відповідності запиту про надання інформації та її документального підтвердження вимогам чинного законодавства та наявності правових підстав до призначення й проведення документальної позапланової перевірки позивача.

Окрім того, колегія суддів вважала передчасним висновок суду апеляційної інстанції про те, що запит про надання інформації стосувався причин неподання звіту про контрольовані операції за 2015 рік, тоді як в наказі зазначені й інші часові проміжки, щодо яких запит не надсилався (2016 та 2017 роки).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України (в редакції, яка діяла з 01 січня 2015 року до 13 серпня 2015 року) для цілей нарахування податку на прибуток підприємств - господарські операції, які впливають на об`єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), яка включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Під час визначення такого переліку Кабінет Міністрів України враховує такі критерії:

держави (території), у яких ставка податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижча, ніж в Україні;

держави, які не розкривають у публічному доступі інформацію про структуру власності юридичних осіб;

держави, з якими Україною не укладені міжнародні договори з положеннями про обмін інформацією.

Такий перелік держав (територій) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, оприлюднює щороку в офіційних друкованих виданнях та на офіційному веб-сайті із зазначенням ставок податку на прибуток підприємств (корпоративний податок). Інформація про зміну ставок оприлюднюється протягом трьох місяців з дати їх зміни.

Підпунктом 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України (в редакції, яка діяла з 01 січня 2015 року до 13 серпня 2015 року) передбачено, що господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1-39.2.1.3 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

загальний обсяг доходу платника податків та/або його пов`язаних осіб від усіх видів діяльності, що враховується під час визначення об`єкта обкладення податком на прибуток підприємств, перевищує 20 млн гривень за відповідний податковий (звітний) календарний рік;

обсяг групи таких господарських операцій платника податків та/або його пов`язаних осіб з одним контрагентом перевищує 1 млн гривень (без урахування податку на додану вартість) або 3 відсотки доходу, що враховується під час визначення об`єкта обкладення податком на прибуток підприємств, платника податків за відповідний податковий (звітний) рік.

Згідно з пунктом 39.4 статті 39 ПК України (в редакції, яка діяла до 13 серпня 2015 року):

Для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік (підпункт 39.4.1).

Платники податків (крім Національного банку України), які протягом звітного періоду здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, інформацію про здійснені контрольовані операції одночасно з поданням декларації з податку на прибуток підприємств (додаток до декларації).

Платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Форма звіту про контрольовані операції встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 39.4.2).

Відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України (в редакції, яка діяла з 13 серпня 2015 року до 01 січня 2017 року) для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку.

Під час визначення переліку держав (територій) Кабінет Міністрів України враховує такі критерії:

держави (території), у яких загальна ставка податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижча, ніж в Україні;

держави, з якими Україною не укладені міжнародні договори з положеннями про обмін інформацією.

Затверджений Кабінетом Міністрів України перелік держав (територій) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, оприлюднює щороку в офіційних друкованих виданнях та на своєму офіційному веб-сайті із зазначенням ставок податку на прибуток підприємств (корпоративний податок). Інформація про зміну ставок оприлюднюється протягом трьох місяців з дати їх зміни.

Згідно з підпунктом 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України (в редакції, яка діяла з 13 серпня 2015 року до 01 січня 2017 року) господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Згідно з пунктом 39.4 статті 39 ПК України (в редакції, яка діяла з 13 серпня 2015 року до 01 січня 2017 року):

Для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік (підпункт 39.4.1).

Платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Форма звіту про контрольовані операції встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 39.4.2).

Пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 липня 2015 року № 609-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо трансфертного ціноутворення» визначено, що формування звіту про контрольовані операції та у випадках, передбачених ПК України, документації з трансфертного ціноутворення за господарські операції, здійснені у 2015 році, здійснюється на підставі та з урахуванням норм цього Закону.

Таким чином, для всіх господарських операцій, передбачених підпунктами 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і підпунктом 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, та здійснених платниками податків з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, вартісний критерій визначається відповідно до норм підпункту 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України у редакції Закону України від 15 липня 2015 року № 609-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо трансфертного ціноутворення».

Підпунктом «в» підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України (в редакції, яка діє з 01 січня 2017 року) контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, а саме: господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав.

Відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України (в редакції, яка діяла з 01 січня 2017 року до 01 січня 2018 року) під час визначення переліку держав (територій) для цілей підпункту «в» підпункту 39.2.1.1 цього підпункту Кабінет Міністрів України враховує такі критерії:

держави (території), у яких ставка податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижча, ніж в Україні;

держави, з якими Україною не укладені міжнародні договори з положеннями про обмін інформацією;

держави, компетентні органи яких не забезпечують своєчасний та повний обмін податковою та фінансовою інформацією на запити центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з 1 січня звітного року, наступного за календарним роком, у якому держави (території) було включено до такого переліку.

Згідно з підпунктом 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України (в редакції, яка діяла з 01 січня 2017 року до 01 січня 2018 року) господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Відповідно до пункту 39.4 статті 39 ПК України (в редакції, яка діяла з 01 січня 2017 року до 01 січня 2018 року):

Для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік (підпункт 39.4.1).

Платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

У звіті про контрольовані операції зазначається інформація про всі контрольовані операції, здійснені платником податків у звітному періоді.

У разі якщо платником податку виявлено, що у раніше поданому звіті про контрольовані операції інформація надана не в повному обсязі, містить помилки або недоліки, такий платник податків має право подати:

новий звіт до закінчення граничного строку подання звіту про контрольовані операції за такий самий звітний період;

уточнюючий звіт у разі його подання після закінчення граничного строку для відповідного звітного періоду.

Подання платником податку уточнюючого звіту про контрольовані операції не звільняє від відповідальності, передбаченої підпунктом 120.3 статті 120 цього Кодексу.

Платник податків під час проведення документальних перевірок не має права подавати уточнюючий звіт про контрольовані операції.

Форма та порядок складання звіту про контрольовані операції встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики (підпункт 39.4.2).

Протягом 2015-2017 років діяло декілька затверджених розпорядженнями Кабінету Міністрів України переліків держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, а саме:

- Перелік держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 1042 (діяв з 25 грудня 2013 року до 14 травня 2015 року);

- Перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року № 449-р (діяв з 14 травня 2015 року до 16 вересня 2015 року);

- Перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 977-р (діяв з 16 вересня 2015 року до 01 січня 2018 року).

У всі вищезазначені переліки включено Кайманові Острови.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно із абзацом четвертим підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених Кодексом.

Перелік обставин, за наявності яких контролюючий орган може призначити документальну позапланову перевірку, передбачено пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 78.1.15 пункту 78.1 статті 78 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Також колегія суддів зазначає, що ухвалою місцевого суду від 25.02.2021 замінено відповідача по справі з Офісу великих платників податків ДФС на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі Східне управління, податковий орган).

документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або у разі встановлення порушень під час моніторингу такого звіту або документації відповідно до вимог пунктів 39.4 і 39.5 статті 39 цього Кодексу.

Абзацом першим пункту 78.4 статті 78 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у наказі про проведення документальної виїзної перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого орган.

Наявний в матеріалах справи наказ ГУ ДФС у Луганській області від 28 лютого 2019 року № 185 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» відповідає цим вимогам.

Фактичною підставою для призначення проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача стало ненадання ним звіту про контрольовані операції.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що посилання позивача на порушення відповідачем вимог Порядку № 344 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), є безпідставними, оскільки положення зазначеного Порядку засовуються при перевірці контрольованих операцій на відповідність принципу «витягнутої руки», тоді як у цьому випадку спірний наказ був прийнятий у зв`язку з неподанням платником звіту про контрольовані операції.

Як вже було зазначено вище, Верховний Суд в постанові від 21 квітня 2021 року вказав, що предметом спору у цій справі є саме наказ про проведення перевірки, й апеляційний суд мав обмежитись перевіркою відповідності запиту про надання інформації та її документального підтвердження вимогам чинного законодавства та наявності правових підстав до призначення й проведення документальної позапланової перевірки позивача.

Положення підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 ПК України в редакції, що діяла станом на дату здійснення позивачем операцій, містили обов`язок платника податків подавати звіт про контрольовані операції, а можливість проведення податкової перевірки у разі неподання платником податків звіту про контрольовані операції передбачалась підпунктом 78.1.15 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, що мають значення для справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо доводів позивача, що запит від 28 січня 2019 року № 669 направлено на підставі проведеного відповідачем аналізу у сфері зовнішньоекономічної діяльності ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» за 2015 рік стосовно АZМЕСO INТЕRNАТIONAL FINANСЕ LТD за контрактом від 21 жовтня 2014 року № 11, а також ЕFFЕСТIVЕ SОLUТІONS ІNСОRРОRАТЕD за договором від 27 листопада 2014 року № 27/11, водночас відповідно наказу від 28 лютого 2019 року № 185 перевірку призначено за періоди 2015-2017 років.

Також, відповідно до запитів відповідача від 01 березня 2019 року № 1755/10/12-32-14-03-09 «Про підготовку документів для проведення позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «СЗХНО» та від 22 березня 2019 року № 2394/10/12-32-14-03-09 «Про надання документів для проведення позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «СЗХНО», окрім зазначених у запиті від 28 січня 2019 року № 669 правочинів з АZМЕСO INТЕRNАТIONAL FINANСЕ LТD та ЕFFЕСТIVЕ SОLUТІONS ІNСОRРОRАТЕD витребувано документи за правочинами із контрагентами, які не були зазначені у запит від 28 січня 2019 року № 669, а саме: VЕRNАL МАNАGEМЕNТ LLР (Великобританія); ТОО «АТБ «КАЗАХСТАН» (Республіка Казахстан); ТОО «ТОПЛИВНО-ТРАНСПОРТНАЯ КОМПАНИЯ» (Республіка Казахстан); ТОО «ПНХЗ» (Республіка Казахстан); LAСКY ТRАDЕ (UК) LТD (Великобританія); ГК «ТУРКМЕНГАЗ» (Республіка Туркменістан), що свідчить про неправомірність розширеня переліку контрагентів позивача, господарські операції з якими, взагалі не підпадають під ознаки контрольованих операцій.

З цього приводу слід зазначити, що наполягаючи на необхідності проведення перевірки за періоди, охоплені наказом про її проведення (2015-2017 роки), відповідач вказував, що непогашена заборгованість за договором від 3 вересня 2014 року № 0309 з EFFECTIVE SOLUTIONS SNCORPORATED (Республіка Панама) станом на 1 січня 2016 року складала 286 560 дол. США, тобто, за даними податкового органу, розрахунки по вказаній заборгованості (у разі їх проведення) були здійснені після 2015 року.

Саме ці обставини й мав намір з`ясувати податковий орган в ході податкової перевірки ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», ініційованої згідно зі спірним в цій справі наказом.

Більш того, та обставина, що що запит про надання інформації стосувався причин неподання звіту про контрольовані операції за 2015 рік, тоді як в наказі зазначені й інші часові проміжки, щодо яких запит не надсилався (2016 та 2017 роки), не має значення для правильного вирішення справи, оскільки пп. 78.1.15 прямо визначено як одну з підстав для проведення позапланової перевірки неподання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення, що не обумовлюється необхідністю попереднього направлення запиту платникові податків.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтовані і у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року в справі № 360/1091/19 залишити без змін.

Повне судове рішення 03 серпня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

І. Д. Компанієць

А. А. Блохін