Справа № 640/20618/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Паволоцької сільської ради на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Паволоцької сільської ради до Кабінету Міністрів України, треті особи: Житомирська обласна державна адміністрація, Міністерство розвитку громад та територій, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

Паволоцька сільська рада звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати «Перелік спроможних територіальних громад Житомирської області» Перспективного плану формування територій громад Житомирської області, затвердженого розпорядження Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2020 року №481-р, в частині віднесення Паволоцької територіальної громади до складу Попільнянської об`єднаної територіальної громади;

- визнати протиправним та скасувати «Перелік територіальних громад Житомирської області» наведений у додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року №711-р «Адміністративні центри та території територіальних громад Житомирської області» в частині віднесення територіальної громади населеного пункту с. Паволоч та с. Соколів Брід до складу Попільнянської територіальної громади.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2021 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 1 частини 1 статті 240 КАС України.

В апеляційній скарзі Паволоцька сільська рада, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Апелянт зазначає, що наділення відповідною компетенцією виконавчого органу сільської ради не суперечить гарантованій статтею 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» можливості самоврядування бути позивачем та відповідач у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого Кабінет Міністрів України зазначає, що предметом оскарження в рамках даного позову є акт вищого органу виконавчої влади, а тому даний позов мав бути поданий саме виконавчим органом Паволоцької сільської ради, а не самою Паволоцькою сільською радою.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За приписами частини 2 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У відповідності до частин 1, 3 статті 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами), адміністратором за випуском облігацій.

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам)

Частиною 1 статті 140 Конституції України визначено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

При цьому, статтею 145 Конституції України встановлено, що права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2002 від 26.03.2002 визначив політико-правову природу органів місцевого самоврядування, які не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення, тобто такі, які пов`язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР).

Відповідно до статті 5 Закону № 280/97-ВР система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до статті 18-1 Закону № 280/97-ВР орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Залишаючи без розгляду позовну заяву Паволоцької сільської ради суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у позивача владних управлінських повноважень на звернення до суду з даними позовними вимогами, що виключає можливість розгляду і вирішення даної справи по суті заявлених позовних вимог, внаслідок відсутності, в даному випадку, у позивача адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду попередньої інстанції виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Паволоцька сільська рада звернулася до суду для захисту права територіальної громади, яку вона представляє і від імені якої вона діє, на добровільне об`єднання.

Колегія суддів зауважує, що у спорі з органом державної виконавчої влади, який виник з цих правовідносин, орган місцевого самоврядування не виконує владних управлінських функцій.

Цей спір не є «компетенційним» (у значенні пункту 3 частини 1 статті 19 КАС України), а подання адміністративного позову не є формою реалізації компетенції органу місцевого самоврядування (вирішувати питання місцевого значення, віднесені до його відання Конституцією України і законами).

Щодо останнього слід зазначити, що звернення до адміністративного суду на виконання владних управлінських функцій передбачає, що така форма реагування має витікати безпосередньо з повноважень цього органу (у певній сфері правовідносин), а саме ж «право» на звернення до суду (з відповідним адміністративним позовом), зміст якого, коли це стосується суб`єкта владних повноважень, прирівнюється до його «повноважень», має бути чітко передбачено законом.

В свою чергу, звернення до адміністративного суду як умови для реалізації повноважень органу місцевого самоврядування і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування не можна уподібнювати чи ототожнювати з реалізацією владних управлінських функцій цього органу.

Так, повноваження Паволоцької сільської ради визначені у статях 25, 26 Закону № 280/97-ВР і звернення до суду з позовом до органу державної виконавчої влади не є «компетенцією» місцевої ради. Однак, це не означає, що місцева рада не може звертатися до суду, таке право вона безсумнівно має.

В даному випадку, звернення Паволоцької сільської ради з цим позовом до адміністративного суду зумовлене незгодою із рішеннями Кабінету Міністрів України щодо затвердження Перспективного плану формування територій громад Житомирської області, який, на переконання позивача, зачіпає права та інтереси Паволоцької об`єднаної територіальної громади.

Отже, Паволоцька сільська рада діє не як суб`єкт владних повноважень, звернення якого до адміністративного суду обумовлено чіткими умовами, а як представницький орган територіальної громади, права якої, на переконання позивача, було порушено оскаржуваними рішеннями відповідача.

Правова позиція з цього питання викладена у постанові Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі №120/2799/20-а.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Згідно з частиною 3 статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 312, 320, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Паволоцької сільської ради задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2021 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 03 серпня 2021 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко