Справа № 420/7061/21
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7061/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕСТАЙМ» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕСТАЙМ» з позовною заявою до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500490/2021/000003/2 від 11.01.2021 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.01.2021 року №UA500490/2021/00006.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в розмитненні товару за ціною контракту, без врахування документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару та не містять розбіжностей.

Відзив на позовну заяву відповідач до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

24 жовтня 2020 року між ТОВ «РЕСТАЙМ» (покупець) та Компанією «XIAMEN TOPLLION TRADING CO., LTD» (Китай) (продавець) укладений зовнішньоекономічний контракт №TТ-21006, за яким продавець зобов`язується продати товар (жіноче і чоловіче взуття), а покупець прийняти та оплатити товар згідно з інвойсом (що підготовлений на підставі Заказу (ордера) покупця), що додаються до кожної окремої поставки товару та є невід`ємною частиною дійсного контракту. Кількість, ціну та якість товару буде вказано в інвойсі, що додаються до кожної окремої поставки товару. Товар повинен відправлятися продавцем за адресою покупця з повідомленням, із зазначенням його кількості, асортименту та вартості, вказаної в інвойсі, що додається до кожної окремої поставки товару. Загальна сума контракту складає 47827,60 дол. США (аркуші справи 23-24).

Відповідно до п. 2.1, 2.3, 3.3 зовнішньоекономічного контракту №TТ-21006 від 24 жовтня 2020 року, покупець сплачує вартість товару в розмірі 100% не пізніше 10.06.2021 року. Ціни включають вартість експортного пакування та маркування, страхування та фрахту до м. Одеси. Товар постачається продавцем на умовах CIF, порт Одеса (Інкотермс 2010).

Відповідно до умов зазначеного контракту на митну території України поставлений товар: 1) взуття повсякденне, чоловіче для активного відпочинку, що не закриває щиколотку, типу «кросівки», вага брутто 1018,45 кг, вага нетто 702,1 кг, ціна товару 47827,60 USD.

З метою митного оформлення вищезазначеного товару, 11.01.2021 року декларантом до Одеської митниці Держмитслужби подана митна декларація №UA500490/2021/000228, в якій митна вартість визначена за основним методом за ціною контракту №TТ-21006 від 24 жовтня 2020 року, та документи, які підтверджують вартість товару, зокрема, зовнішньоекономічний контракт №TТ-21006 від 24 жовтня 2020 року, пакувальний лист № TТ-21006 від 02.12.2020 року, рахунок-фактуру (інвойс) №ТT-21006 від 02.12.2020 року, коносамент 0ВX85W1MA від 08.12.2020 року, автотранспортну накладну №38722 від 09.01.2020 року, декларацію про походження товару №ТТ-21006 від 02.12.2020 року, договір про надання послуг митного брокера №26-ЮІ від 10.02.2020 року, вагова РК-30092617 від 06.01.2020 року.

Проте, за результатами розгляду декларації від 11.01.2021 року №UA500490/2021/000228, та доданих до неї документів, Одеською митницею Держмитслужби складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вартості товарів №UA500490/2021/00006 від 11.01.2021 року (аркуш справи 19).

Відповідно до положень ст. 49, 52 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів та зборів; подавати органу доходів та зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів та зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів та зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме: декларацію митної вартості та документи що підтверджують числові значення складових митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); інвойс; платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії; страхові документи, тощо.

У разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності), зокрема, виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прас - листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення; тощо.

Під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу відповідача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом за вищезазначеною митною декларацією встановлено, що подані документи містять розбіжності та не подані всі документи, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додаються витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів; 2) відповідно до п. 3.3 та 7.1 зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу товарів від 24.10.2020 року №ТТ-21006 та інвойсу від 02.12.2020 року №ТТ-21006 поставка товарів здійснюється на умовах CIF Одеса згідно з міжнародними правилами Інкотермс-2010, відповідно до яких, на продавця покладено обов`язок із здійснення страхування товарів. Проте, страхові документи, які відповідно до ч. 1 та 2 ст. 53 МКУ в даному випадку мали бути подані, декларантом надані не були; 3) відповідно до п. 1.2 зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу товарів від 24.10.2020 року №ТТ-21006 в інвойсі серед інвойсі серед інших відомостей мають бути вказані дані про якість товару. Проте у наданому до митного оформлення інвойсі від 02.12.2020 року №ТТ-21006 відомості щодо якості товарів відсутні.

Декларанту запропоновано відповідно до п. 3 ст. 53 Митного кодексу України для підтвердження заявленої митної вартості протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; страхові документи, якщо здійснювалося страхування; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено; копію митної декларації країни відправлення із перекладом на українську мову.

На вимогу митного органу декларантом надіслані повідомлення від 11.01.2021 року б/н про те, що іншої інформації стосовно митної вартості товару, крім тої що надано, не має.

Відповідно до ст. 54, 55 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів та зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування, яке має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, тощо.

Оскільки, на думку митних органів, подані позивачем разом з митними деклараціями документи містили зазначені вище розбіжності, Одеською митницею Держмитслужби складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом, які позивачем оскаржені до суду в цій справі.

Товар декларантом розмитнений зі сплатою митних платежів, визначених митним органом та випущений у вільних обіг з наданням гарантій у відповідності до Митного кодексу України.

Суд вважає дії митного органу щодо відмови в застосуванні митної вартості, заявленої позивачем, за першим методом митної оцінки за ціною договору, неправомірними, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення такою, що підлягає скасуванню, рішення про коригування відповідачем митної вартості за вищезазначеною партією товару протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей.

Так, декларантом наданий до митних органів контракт, в якому визначений порядок, умови і строки оплати товару, умови поставки товару, тощо, наданий інвойс, який містить дані щодо найменування, кількості, ціни товару, умов поставки, що відповідає даним митної декларації та не суперечить умовам контракту, дані прайс-листа, пакувального листа не суперечать один одному та відповідають даним інвойсу щодо ціни, кількості, умов поставки товару, тощо.

Щодо тверджень митних органів про відсутність будь-якої інформації щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів (витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України) та ненадання страхових документів, які відповідно до ч. 1 та 2 ст. 53 МКУ в даному випадку мали бути подані позивачем суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

В п. 2.3, 3.3 зовнішньоекономічного контракту №TТ-21006 від 24 жовтня 2020 року зазначено, що ціни включають вартість експортного пакування та маркування, страхування та фрахту до м. Одеси. Товар постачається продавцем на умовах CIF, порт Одеса (Інкотермс 2010).

Відповідно до Розділу CIF міжнародних умов Інкотермс 2010 «вартість, страхування та фрахт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця.

При цьому, за умовами контракту саме продавець поніс відповідні витрати на страхування товару і витрати на таке страхування вже включені в ціну товару, яка визначена у контракті.

Таким чином, будь-які розбіжності подані позивачем для розмитнення товару документи в частині вартості перевезення оцінюваних товарів та страхування не містять.

В оскаржуваному рішенні також зазначено про відсутність у наданому до митного оформлення інвойсі від 02.12.2020 року №ТТ-21006 відомостей щодо якості товарів.

При цьому, до митного оформлення надавались інвойс та пакувальні листи, які містять інформацію щодо товару, його кількості та якості.

Таким чином зазначені відповідачем в оскаржуваному рішенні обставини жодним чином не можливо вважати як наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не довів наявність розбіжностей в поданих документах, подані документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також надавали можливість відповідачу визначити митну вартість товару, відповідач не мав права витребовувати у позивача додаткові документи та відмовляти у розмитненні товару позивачу за ціною контракту.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, в відзиві на позов відповідачем не спростовані доводи позивача.

Посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на наявність інформації про те, що подібний товар був оформлений за вищою митною вартістю суд не приймає до уваги, оскільки, відомості з інформаційної бази даних носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України державна митна служба здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.

Згідно з ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару всі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять розбіжностей, тощо, відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є не правомірною, оскаржувані картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню судом.

Щодо судового збору, він має бути стягнутий з відповідача у відповідності до ст. 139 КАС України.

Щодо заяви представника позивача про стягнення з Одеської митниці Держмитслужби витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8400 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача наданий до суду договір про надання правової допомоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕСТАЙМ» та адвокатським об`єднанням «ПАНТЕОН» №АО-02 від 31.10.2019 року, додаткову угоду №1 від 30.12.20209 року, №7 від 26.05.2021 року, акт надання послуг №9 від 26.05.2021 року на суму 8400 грн., рахунок-фактуру №26-05/21 від 26.05.2021 року на суму 8400 грн., платіжне доручення №432 від 01.06.2021 року на суму 8400 грн.

Відповідно до додаткової угоди №7 до договору про надання послуг №АО-02 від 31.10.2019 року «Про визначення суми договору» сторони на виконання п. 4.1 договору цією додатковою угодою узгодили, що сума за надану правничу (правову) допомогу за таким договором складатиме 8400 грн.

Відповідно до акту про надання послуг №9 від 26.05.2021 року та рахунку-фактури №26-05/21 від 26.05.2021 року, виконавцем були виконані наступні роботи (надані такі послуги) представництво інтересів у судовій справі №420/7061/21 1 послуга 8400 грн.

Згідно платіжного доручення №432 від 01 червня 2021 року позивачем сплачено 8400 грн. на рахунок АО «ПАНТЕОН».

Суд звертає увагу, що ця справа є справою незначної складності, яка розглядалася в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, вона не містить великої кількості документів, які потребують вивчення та їх аналізу.

Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 4200 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕСТАЙМ» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 134, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕСТАЙМ» (вул. Люстдорфська дорога, 92/94, м. Одеса, 65088, ) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправними та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500490/2021/000003/2 від 11.01.2021 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.01.2021 року №UA500490/2021/00006 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500490/2021/000003/2 від 11.01.2021 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби від 11.01.2021 року №UA500490/2021/00006.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕСТАЙМ» (вул. Люстдорфська дорога, 92/94, м. Одеса, 65088, ) сплачений судовий збір у розмірі 5479,42 грн.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕСТАЙМ» (вул. Люстдорфська дорога, 92/94, м. Одеса, 65088, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 4200 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено 02.08.2021 року у зв`язку із перебуванням судді у відпустці.

Суддя Л.І. Свида