Справа № 200/6524/21
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2021 р. Справа№200/6524/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2021 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про: визнання протиправним рішення відповідача від 22 вересня 2020 року № 145 щодо призначення позивачеві щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 15 вересня 2020 року; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 15 вересня 2020 року щодо призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та призначити, нарахувати та виплатити її в повному розмірі 2 884,00 грн щомісяця, з подальшим продовженням строку виплати грошової допомоги в раніше встановленому розмірі на період карантину та на один місяць після його скасування без звернення особи.

Позовні вимоги обґрунтовано приписами абзацу 6 пункту 7 Порядку № 505 в редакції постанови № 491, згідно з яким положення абзацу першого цього пункту щодо припинення виплати грошової допомоги в разі непрацевлаштування особи не застосовуються у період карантину та протягом одного місяця після його скасування. Вважає, що, оскільки карантин триває, то і підстав для припинення виплат допомоги немає у зв`язку з непрацевлаштуванням її чоловіка.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Зазначено, що питання дотримання строку звернення до суду буде вирішено під час розгляду справи.

30 липня 2021 року відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити у позові з огляду на приписи абзацу 2 пункту 7 Порядку № 505. Вважає, що застосуванню підлягає саме цей абзац, оскільки позивач особисто звернулась до департаменту із заявою про призначення допомоги від 15 вересня 2020 року.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Позивач - ОСОБА_1 та члени її сім`ї (чоловік - ОСОБА_2 та двоє дітей) зареєстровані та перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи у місті Маріуполь Донецької області, про що видано відповідні довідки.

Родина позивача перебуває на обліку Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради та є отримувачем адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання. Уповноваженим представником сім`ї є ОСОБА_1 .

Адресна допомога призначена з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2020 року у розмірі 1 884,00 грн на трьох членів сім`ї. У зв`язку з народженням другої дитини зроблено перерахунок адресної допомоги з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2020 року у розмірі 2 884,00 грн.

Автоматично без звернення позивача продовжено виплату адресної допомоги на період з 01 червня 2020 року по 30 листопада 2020 року в раніше встановленому розмірі 2 884 грн на родину, що підтверджується розпорядженням на продовження строку виплати (аркуш справи на звороті).

Рішенням міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 30 грудня 2020 року на підставі заяви позивача від 15 вересня 2020 року, в якій повідомлено про зміну ознаки працездатності ОСОБА_2 , зроблено перерахунок допомоги з 10 липня 2020 року по 09 вересня 2020 року у розмірі 2 884,00 грн (щомісячно), з 10 вересня 2020 року по 09 листопада 2020 року у розмірі 2 663,00 грн (щомісячно), з 10 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року у розмірі 2 442,00 грн та призначена на період з 01 грудня 2020 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 2 442,00 грн (щомісячно).

У листі від 22 квітня 2021 року додатково обґрунтовано, що у зв`язку з ненаданням інформації про працевлаштування ОСОБА_2 виплату адресної допомоги на нього припинено з 10 листопада 2020 року.

Рішення від 22 вересня 2020 року, на яке посилаються сторони, суду не надано. Із наданого витягу з протоколу від 22 вересня 2020 року № 145 суд не вбачає, що 22 вересня 2020 року прийнято рішення, яким зменшено суму допомоги, навпаки, за наданими рішеннями вказані обставини відбулись 30 грудня 2020 року.

31 грудня 2020 року відповідачем прийнято рішення № 272 про виявлення надміру виплачених коштів соціальної допомоги.

30 березня 2021 року відповідачем сформовано повідомлення про відшкодування надміру виплачених коштів за період з 10 вересня 2020 року по 31 січня 2021 року у сумі 1 635, 00 грн у зв`язку зі зміною ознаки працездатності ОСОБА_2 .

Зі змісту цього повідомлення суд вбачає, що відповідачем було прийнято рішення про утримання надмірно виплачених коштів соціальної допомоги з 01 квітня 2021 року шляхом відрахувань в обсязі 20% щомісячної суми призначеної допомоги.

Разом з тим за відомостями виписки з карткового рахунку позивача утримання розпочалось з лютого 2021 року, про що свідчить сума нарахованої допомоги 1 953, 60 грн (80% від 2 442 грн).

Паралельно судом встановлено, що з 01 листопада 2017 року по 09 липня 2020 року ОСОБА_2 знаходився у трудових відносинах з Приватним підприємством «Консоль»; з 21 травня 2021 року по теперішній час - з Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест-промсервіс», що підтверджується записами трудової книжки вказаної особи, довідкою товариства від 21 травня 2021 року.

Період з 13 липня 2020 року по 20 травня 2021 року ОСОБА_2 перебував на обліку в Маріупольському центрі зайнятості як безробітний та з 13 липня 2020 року по 08 квітня 2020 року отримував допомогу з безробіття.

Перевіряючи, перш за все, дотримання строку звернення до суду, судом встановлено, що виписками з карткового рахунку підтверджуються посилання позивача на те, що про порушення своїх прав вона дізналась у лютому 2021 року, коли отримала призначену допомогу в меншому розміру - 1 953, 60 грн замість 2 884 грн, а не з дня прийняття відповідачем відповідних рішень. Тому слід відмовити у задоволенні заяви про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з позовом та поновлення цього строку з підстав дотримання строку звернення до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, визначає Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок № 505).

Згідно з абзацами 1, 2, 6 пункту 3 Порядку № 505 грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах: для осіб, які отримують пенсію, та інших осіб, які досягли пенсійного віку (крім осіб з інвалідністю), дітей, […], - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї); для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).

На підставі цієї норми на сім`ю позивача призначено грошову допомогу в загальному розмірі 2 884,00 грн (по 1 000 грн на кожного із дітей та по 442 грн на кожного із подружжя).

Разом з цим абзац 1 пункту 7 Порядку № 505 передбачає, що якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; […]), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, […], її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

У разі звільнення та подальшого непрацевлаштування працездатного члена сім`ї грошова допомога на цього члена сім`ї через два місяці з дня, що настає за днем звільнення, зменшується на 50 відсотків, а через чотири місяці з дня, що настає за днем звільнення, - припиняється (абзац 2 пункту 7 Порядку № 505).

На підставі абзацу 2 пункту 7 Порядку № 505 відповідачем згідно з заявою позивача від 15 вересня 2020 року, в якій повідомлено про зміну ознаки працездатності ОСОБА_2 , здійснено перерахунок: зменшено допомогу на 50 відсотків через два місяці з дня, що настає за днем звільнення, а саме за період з 10 вересня 2020 року по 09 листопада 2020 року; припинено допомогу через чотири місяці з дня, що настає за днем звільнення, а саме з 10 листопада 2020 року.

З огляду на викладені обставини рішеннями від 30 грудня 2020 року розмір допомоги визначено з 10 вересня 2020 року по 09 листопада 2020 року у сумі 2 663,00 грн (2 884,00 грн - 221 грн), з 10 листопада 2020 року в сумі 2 442,00 грн (2 884,00 грн - 442 грн), з 01 грудня 2020 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 2 442,00 грн (щомісячно).

Проте такий перерахунок здійснено відповідачем без врахування змін, внесених до Порядку № 505 постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 491 (далі - постанови № 491), пов`язаних з карантином.

Абзац 1 пункту 2 Порядку № 505 визначає, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, […], з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

За загальним правилом абзацу 3 пункту 5 Порядку № 505 для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. […].

Разом з тим абзац 24 пункту 5 Порядку № 505 в редакції постанови № 491 визначив, що у разі коли закінчення поточного шестимісячного строку виплати грошової допомоги відбулося в період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня відміни карантину, строк виплати грошової допомоги в раніше встановленому розмірі продовжується на період карантину та на один місяць після його скасування без звернення особи.

Абзацами 24-28 пункту 5 Порядку № 505 в редакції постанови № 491 доповнено, що «уповноважений орган протягом одного місяця після скасування карантину проводить перерахунок розміру виплаченої грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам на підставі поданих особою або уповноваженим представником сім`ї заяви та необхідних документів.

Якщо за результатами проведеного перерахунку:

розмір отриманої грошової допомоги виявляється меншим, уповноважений орган проводить доплату різниці між її перерахованим і виплаченим розміром;

не підтверджено право на отримання грошової допомоги або її розмір виявляється меншим від розміру допомоги, виплаченої під час карантину, або особою чи уповноваженим представником сім`ї не подано заяви та необхідних документів, уповноважений орган стягує надміру виплачені суми допомоги згідно із законодавством».

Абзацом 6 пункту 7 Порядку № 505 в редакції постанови № 491 обумовлено, що положення абзацу першого цього пункту щодо припинення виплати грошової допомоги в разі непрацевлаштування особи не застосовуються у період карантину та протягом одного місяця після його скасування.

Виходячи із сукупного аналізу змін, внесених до Порядку № 505 постановою № 491, суд дійшов висновку, що з метою уникнення дискримінаційного підходу до осіб працездатного віку, які не працевлаштувалися (абзац 1 пункту 7 Порядку № 505), та до осіб, працездатного віку, яких звільнено та які у подальшому не працевлаштувались (абзац 2 пункту 7 Порядку № 505), підлягає поширенню за аналогією закону дія абзацу 6 пункту 7 Порядку № 505 в редакції постанови № 491 не лише на положення абзацу 1 пункту 7 Порядку № 505, а й на положення абзацу 2 вказаного пункту, що також буде відповідати меті внесених постановою № 491 змін.

З огляду на такий підхід підстав для застосування абзацу 2 пункту 7 Порядку № 505 у період карантину та протягом одного місяця після його скасування немає за умови чинності абзацу 6 пункту 7 Порядку № 505 в редакції постанови № 491 та відповідно зменшення та припинення допомоги на ОСОБА_2 .

Наявність заяви позивача про призначення допомоги від 15 вересня 2020 року на висновки суду не впливає.

Враховуючи повноваження суду, визначені частиною другою статті 245 КАС України, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішень відповідача від 30 грудня 2020 року про призначення позивачеві допомоги переміщеним особам на проживання за визначеною датою звернення - 30 грудня 2020 року та 01 грудня 2020 року.

Вимоги про визнання протиправним рішення відповідача від 22 вересня 2020 року № 145 задоволенню не підлягають, оскільки судом не встановлено наявності рішення від цієї дати, яким би зменшувався розмір допомоги.

Для ефективного захисту прав позивача суд вважає необхідним також вийти за межі позовних вимог на підставі частини другої статті 9 КАС України та визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 31 грудня 2020 року № 272 про виявлення надміру виплачених коштів соціальної допомоги.

З огляду на те, що закон не передбачає захисту судом прав на майбутнє, то похідна вимога підлягає задоволенню в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 15 вересня 2020 року щодо призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та призначити, нарахувати та виплатити її в повному розмірі 2 884,00 грн щомісяця з 10 вересня 2020 року по 28 лютого 2021 року.

Період визначено судом в межах оскаржуваних рішень.

Вимоги в частині зобов`язання з подальшим продовженням строку виплати грошової допомоги в раніше встановленому розмірі на період карантину та на один місяць після його скасування без звернення особи задоволенню не підлягають, в цій частині суд відмовляє у позові.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на це частина суми сплаченого судового збору підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 30 грудня 2020 року про призначення ОСОБА_1 допомоги переміщеним особам на проживання за визначеною датою звернення - 30 грудня 2020 року та 01 грудня 2020 року; від 31 грудня 2020 року № 272 про виявлення надміру виплачених коштів соціальної допомоги.

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради (, місцезнаходження: проспект Миру, буд. 70, м. Маріуполь, Донецька область, 87500) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 15 вересня 2020 року щодо призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та призначити, нарахувати та виплатити її в повному розмірі 2 884,00 грн щомісяця з 10 вересня 2020 року по 28 лютого 2021 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок асигнувань Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (, місцезнаходження: проспект Миру, буд. 70, м. Маріуполь, Донецька область, 87500) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 800 (вісімсот) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03 серпня 2021 року

Суддя Ю.М. Льговська