Справа № 540/1618/21
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1618/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 29.03.2021 року №UA508040/2021/000080/2,

встановив:

І. Зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер " (далі - позивач, ТОВ "КФ Строй Мастер"), від імені якого діє адвокат Малюк Євген Володимирович (далі - представник позивача) звернулося до суду з позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби (далі - відповідач, Митниця), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення № UA508040/2021/000080/2 від 29.03.2021 року про коригування митної вартості товарів.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначив, що 29.03.2021 року під час декларування товару позивачем була заявлена митна вартість товару у розмірі 4090,16 доларів США, визначена ним самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у відповідності до ст.ст. 57, 58 МК України. Для здійснення митного оформлення товару (Товар № 1: господарські та туалетні вироби з фаянсу або тонкої кераміки, що має шари покриття глазурування. Аксесуари для ванної кімнати ємкості для рідкого мила, мильниці, тримачі для зубних щіток, стакани код товару - ; Товар № 2: господарські та туалетні вироби з кам`яної кераміки, що має шари покриття глазурування. Аксесуари для ванної кімнати ємкості для рідкого мила, мильниці, тримачі для зубних щіток, стакани код товару - ; Товар № 3: господарські та туалетні вироби з кераміки (відмінної від фарфору, грубої, кам`яної кераміки), що має шари покриття глазурування. Аксесуари для ванної кімнати ємкості для рідкого мила, мильниці, тримачі для зубних щіток, стакани код товару - ) товариством подано до митного поста «Херсон» декларацію №UA508040/2021/002026. Разом з митною декларацією для митного оформлення товару митному органу надано пакет документів, передбачених законодавством, але 29.03.2021 року відповідачем прийнято рішення №UA508040/2021/000080/2 про коригування митної вартості за резервним методом, внаслідок чого товариство було змушене додатково надмірно сплатити: суму ПДВ в розмірі 64141,85 грн. та мита в розмірі 15271,87 грн. Коригування митної вартості, на думку позивача, є протиправним, оскільки відсутні обґрунтовані підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості та просить скасувати його, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

17.05.2021 року представник відповідача надав до суду відзив на позов, яким заперечує проти його задоволення, вказуючи на те, за результатами здійснення перевірки правильності визначення митної вартості товарів за митною декларацією №UA508040/2021/002026 від 29.03.2021 року поданою ТОВ "КФ Строй Мастер", митним органом було встановлено, що заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано у зв`язку з тим, що документи надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості (фактурна вартість, транспортні витрати та витрати на страхування достовірно документально не підтверджено), в результаті чого митну вартість було скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу шляхом прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів. Зокрема, представник відповідача вказує, що подані позивачем документи не підтвердили заявлену митну вартість товару, що знайшло своє відображення у графі 33 оскаржуваного рішення та відповідає ст. 55 Митного кодексу України. Перевіркою додатково поданих документів було встановлено, що у своїй сукупності вони не спростовують сумнівів щодо достовірності заявленого рівня митної вартості. Додатково наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців. В результаті митну вартість було скориговано та правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA508040/2021/000080/2 від 29.03.2021 року.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 19.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 04.04.2017 року між продавцем YIWU UNIQUECN TRADING CO., LIMITED та покупцем ТОВ "КФ Строй Мастер" укладено контракт №CHUA17/04/04, відповідно до якого продавець зобов`язується на умовах CIF ODESSA/CHORNOMORSK/PIVDENNIY продати, а покупець оплатити та прийняти товар - холодильне обладнання в номенклатурі, кількості і цінам, згідно супровідних документів.

Для здійснення митного оформлення товару, поставленого за вказаним контрактом, позивачем до сектору митного оформлення митного поста "Херсон" Чорноморської митниці Держмитслужби було подано: митну декларацію №UA508040/2021/002026 від 29.03.2021 року, відповідно до якої митна вартість товарів, визначена позивачем за ціною контракту, склала 4090,16 дол. США.

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення були подані наступні документи:

- пакувальний лист б/н від 18.12.2020 року;

- рахунок-фактура (інвойс) №А20МЕ10197 від 18.12.2020 року;

- коносамент №MRFB20123608 від 29.12.2020 року;

- автотранспортна накладна №0706 від 12.02.2021 року;

- декларація про походження товару №А20МЕ10197 від 18.12.2020 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №39 від 03.02.2021 року;

- висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи KT-UA-2021 від 24.03.2021 року;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA508040/2021/000912 від 17.02.2021 року;

- зовнішньоекономічний контракт №CHUA17/04/04 від 04.04.2017 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №23 від 18.12.2020 року, б/н від 01.12.2017 року, б/н від 05.03.2018 року, б/н від 20.09.2018 року, б/н від 03.04.2020 року;

- інші некласифіковані документи, лист від відправника від 16.02.2021 року;

- єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів №162/13-28.4-32 від15.02.2021 року;

- акт про взяття проб зразків №UA508040/2021/000912 від 17.02.2021 року

- митна декларація №UA508040/2021/002026 від 29.03.2021 року.

Під час перевірки митної декларації у зв`язку з тим, що подані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості, позивачу було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

1) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

2) страхові документи, а також документи, що містять відомості пре вартість страхування;

3) додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності;

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Крім того, декларанту роз`яснено, що відповідно до ч. 6 ст. 53 МК України він може за власним бажанням подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

У відповідь на повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, позивачем додатково були надані наступні документи: прайс - лист компанії YIWU UNIQUECN TRADING CO., LIMITED; комерційну пропозицію.

У зв`язку з ненаданням декларантом витребуваних документів після проведеної консультації Чорноморською митницею Держмитслужби прийнято рішення від 08.04.2021 року №UA508040/2021/000080/2 про коригування митної вартості товарів за резервним методом, що призвело до додаткових витрат з боку позивача при сплаті митних платежів в загальній сумі 79413,72 грн. та стало підставою звернення до суду з вказаним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу, як це передбачено у статті 7 Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI ( надалі - МК України).

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частина 1 ст. 51 цього Кодексу передбачає, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 МК України).

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію) (ч. 4 ст. 53 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу (частини 1 - 3 ст. 54 МК України).

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України).

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю (ч. 5 ст. 54 МК України).

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 ст. 54 МК України).

Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (ч. 5 ст. 55 МК України).

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частини 2-6 ст. 57 МК України).

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень ч. 10 цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частини 4-5 ст. 58 МК України).

VI. Оцінка суду

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

При цьому, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості товару є подання останнім не всіх документів для підтвердження митної вартості, а документи надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності, а саме:

- у наданому для митного оформлення рахунку-фактурі відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця.

- згідно з ч. 2. ст.53 МК України документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, є зокрема, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (якщо здійснювалося страхування), проте вказані документи не надано.

- додатково наданий прайс - лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прас-листа;

- відповідно до положень статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватись на дійсній вартості товару (під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи інший подібний товар продасться або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції). Та зважаючи на спрацювання АС з оцінки ризиків зі змістом «По товару можливе заниження митної вартості» було здійснено порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, що міститься в ЄАІС Держмитслужби - встановлено, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну;

- на вимогу митного органу декларантом неподані наступні документи: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості пре вартість страхування;додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; виписку з бухгалтерської документації.

Надаючи оцінку вищенаведеним доводам митного органу, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів суд зазначає наступне.

Щодо доводу відповідача про відсутність у рахунку - фактурі посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківських реквізитів продавця, то суд враховує наступне.

Рахунок - фактура (інвойс) - у міжнародній комерційній практиці документ, який надається продавцем покупцю і містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони постачаються покупцю, формальні особливості товару (колір, вагу та ін..), умови поставки та відомості про відправника та отримувача. При цьому, форма вказаного документу не затверджена ні міжнародним законодавством, ні законодавством України.

Отже, враховуючи, що рахунок - фактура (інвойс) №А20МЕ10197 від 18.12.2020 року за своїм змістом містить відомості щодо переліку товару, його кількість і ціну, формальні особливості товару, умови поставки та відомості про відправника та отримувача, які дозволяють їх ідентифікувати, суд приходить до висновку про відсутність у митного органу підстав вважати вказаний документ таким, що викликає сумніви у його достовірності чи достовірності відомостей, які він містить.

При цьому, довід відповідача щодо не відображення у інвойсі відомостей про контракт, на виконання якого виданий інвойс, а також банківських реквізитів продавця, не обґрунтований жодною нормою чинного міжнародного чи національного законодавства.

Щодо тверджень відповідача про не надання ТОВ "КФ Строй Мастер" страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки згідно умов контракту від 04.04.2017 року поставка товару здійснювалась на умовах CIF Одесса/Чорноморськ/Південний згідно міжнародних правил Інкотермс-2010.

Відповідно до умов поставки CIF (Cost, Insurance and Freight), згідно міжнародних правил Інкотермс-2010, термін «вартість, страхування та фрахт» означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення. З наведеного вбачається, що витрати і фрахт для доставки товари до порту України оплачені продавцем товару згідно застосованого терміну «CIF», яким відповідне передбачено.

Правила Інкотермс-2010 також не передбачають обов`язкового надання Покупцю (декларанту) документів щодо страхування товару, а лише на його вимогу. Перелік витрат, що одразу не включені до вартості товару, та які необхідно додати до фактурної вартості для визначення митної вартості товару зазначено у ч.10 ст.58 МК України. Під час декларування митної вартості, відповідно до ч.2 ст.53 МК України декларант повинен надати документи, що підтверджують розраховану митну вартість (тобто складові митної вартості). Більше того, надання цих документів митним органам України не передбачено жодним міжнародним документом з митної справи.

З огляду на визначені зовнішньоекономічним контрактом №CHUA17/04/04 від 04.04.2017 року умови поставки, витрати на страхування товару вже є включеними продавцем у фактурну вартість товару, а тому додаткові витрати на страхування товару до порту, згідно з вимогами ч. 10 ст. 58 МК України, ТОВ "КФ Строй Мастер" не понесло.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.07.2019 року (справа №821/829/18), від 14.08.2018 року (справа №821/1617/17).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо позиції відповідача стосовно того, що наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців, то суд критично ставиться до такого доводу митного органу, оскільки вказані недоліки жодним чином не впливають на рівень митної вартості товару та на її складові, не спростовують її рівень, а отже не можуть бути підставою для коригування митної вартості, яка підтверджується наданими належними та допустимими доказами, а саме: договором, додатками до нього, інвойсами, розрахунками на оплату товару та не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Разом з тим, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ваги товару.

Щодо посилання відповідача на ненадання декларантом інформації про вартість або оплату вантажних послуг вказаних на умовах оплати згодом або після доставки вантажу, суд зазначає наступне.

За умовами поставки CIF всі витрати з вантажних послуг вже включені до вартості товару. А наявність в коносаменті помітки щодо вантажних послуг не впливає на складові митної вартості товару.

Враховуючи викладене, з огляду на визначені зовнішньоекономічним контрактом №CHUA17/04/04 від 04.04.2017 року умови поставки, всі витрати із завантаження, пакування, транспортування та страхування товару вже є включеними продавцем у фактурну вартість товару, а тому додаткові витрати на вантажні послуги, згідно з вимогами ч. 10 ст. 58 МК України, позивач не поніс. За таких обставин, вимоги відповідача про необхідність надання декларантом інформації про вартість вантажних послуг або про їх оплату є неправомірними, а коригування митної вартості, заявленої позивачем, на цій підставі - необґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок з цього питання викладений у постановах Верховного Суду від 18.07.2019 року по справі №821/829/18, від 14.08.2018 року по справі №821/1617/17.

Ще однією обставиною, яка за позицією відповідача впливає на митну вартість товару та зазначена у рішенні про коригування митної вартості є: "Відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції). Зважаючи на спрацювання автоматизованої системи з оцінки ризиків шляхом порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів заявленого виробника (HOMA APPLIANCES CO, LTD), що імпортуються в Україну, та інформація про які міститься в ЄАІС ДФС встановлено, що рівень вартості заявленого товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну".

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на положення статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі. Відповідачем не наведені обставини та докази, яким чином документи надані позивачем порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті. Більш того, відповідно до положень Митного кодексу України, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. ст. 58-63 цього кодексу.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у справах №814/2659/16, № 804/3893/17.

Щодо тверджень відповідача про ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, то за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом вказане не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.12.2019 року справа № 810/5295/15, адміністративне провадження № К/9901/14750/18, у постанові від 06.02.2020 року, справа №540/2219/18, адміністративне провадження №К/9901/23676/19.

Також, суд погоджується з позицією позивача про безпідставність посилань відповідача на дані ЄАІС оскільки порядок формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постановах Верховного Суду за 2018-2019 рік, в тому числі в аналогічній справі № 820/636/17.

Як вбачається зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення, то "за резервним методом відповідно до статті 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу - товар №1 МД від 15.03.2021 № UА100100/2021/711069, а саме 3,86 дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 3226,3 *3,86 = 12453,518 дол. США); товар №2 МД від 20.01.2021 № UА807170/2021/002548, а саме 3,86 дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 430,1*3,86 = 1660,186 дол. США); товар №3 МД від 22.02.2021 №UА110020/2021/001445, а саме 3,86 дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 239,00 *3,86 = 922,54 дол. США). Попередні методи не застосовуються з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - а ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів;- за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів;- на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару."

Щодо правомірності застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598).

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 року в справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31.01.2018 року в справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 року по справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дата та номер вказаної вище митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України.

Отже, висновки відповідача щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі митної декларації є протиправним.

VII. Висновок суду

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість митний орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №UA 508040/2021/000080/2 від 29.03.2021 року, а тому позов підлягає задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа лише у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Таким чином сплачений позивачем судовий збір у сумі 2270 грн. підлягає стягненню з Чорноморської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 2500 грн. суд зазначає наступне.

Згідно із ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.ч.1, 7, 9 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, позивачем надано договір про надання правової допомоги від 04.01.2021 р. № 1СМ, який укладено між Адвокатським бюро "Євгена Малюка" та ТОВ "КФ "Строй Мастер".

За змістом п.4.5 розділу 4 "Гонорар" даного договору розмір гонорару, який клієнт сплачує Бюро за надану в межах нього договору правову допомогу складається з наступних послуг, що надаються Бюро:

- складання позовної заяви - 2500 грн.;

- прийняття участі у судовому засіданні в суді першої інстанції (незалежно від кількості судових засідань) - 3000 грн.;

- складання апеляційної скарги/складання відзиву на апеляційну скаргу - 3000 грн.;

- прийняття участі у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції (незалежно віл кількості судових засідань) - 4000 грн.;

- складання касаційної скарги/відзиву на касаційну скаргу - 3000 грн.;

- прийняття участі у судовому засіданні в суді касаційної інстанції - 3000 грн.

Сторони домовились, що розмір гонорару може змінюватись окремою додатковою угодою, в якій сторони погоджують конкретний обсяг замовлених послуг, яка буде невід`ємною частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до Договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін (п.4.6 договору).

За змістом п.4.7 договору факт наданих послуг може підтверджуватись актом наданих послуг. Клієнт оплачує Бюро гонорар в сумі та в строки визначені відповідним актом прийомки-передачі наданих послуг.

21.04.2021 р. сторонами підписано акт надання послуг до договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 р. № 1СМ, за змістом якого адвокат передав, а клієнт прийняв послуги щодо підготовки позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 29.03.2021 р. № UA508040/2021/000080/2, вартістю 2500 грн. (кількість витраченого часу - 3 год.).

Підписанням акту клієнт підтвердив факт належного отримання послуг відповідно до положень договору від 04.01.2021 р. № 1СМ, а також відсутність претензій до Бюро стосовно отриманих від нього послуг, вказаних у акті.

Акт є підставою для оплати клієнтом на користь Бюро вартості отриманих послуг у сумі 2500 грн. Вартість отриманих послуг має бути сплачена клієнтом на користь Бюро в строк не пізніше 90 (дев`яносто) календарних днів, після прийняття рішення судом першої інстанції.

Суд погоджується зі складовими гонорару та вважає, що заявлена вартість послуг адвоката у розмірі 2500 грн. обґрунтованою та саме така вартість є співмірною виконаним адвокатом роботам (наданим послугам), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

З огляду на викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у сумі 2500 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Строй Мастер" (місцезнаходження: 73003, м.Херсон, вул.Стрітенська, 21А, ) до Чорноморської митниці Держмитслужби (місцезнаходження: 73000, Херсонська область, м. Херсон, вул. Гоголя, 13, ) про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби №UA508040/2021/000080/2 від 29.03.2021 року про коригування митної вартості товарів.

Стягнути з Чорноморської митниці Держмитслужби (місцезнаходження: 73003, м.Херсон, вул.Гоголя, 13, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Строй Мастер" (місцезнаходження: 73003, м.Херсон, вул.Стрітенська, 21А, ) судовий збір у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Стягнути з Чорноморської митниці Держмитслужби (місцезнаходження: 73003, м.Херсон, вул.Гоголя, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Строй Мастер" (місцезнаходження: 73003, м.Херсон, вул.Стрітенська, 21А, ) витрати на правову допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 108020200