Справа № 596/844/21
Суддя: Лисюк І. О.
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2021 р. Справа № 596/844/21

Провадження № 2-а/596/18/2021

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Лисюк І.О.,

за участю секретаря судового засідання Федорів О.П.,

представника позивача адвоката Чернецького В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: поліцейський СРПП відділення №3 (м.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області капрал поліції Жайворонок Василь-Валентин Олегович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління національної поліції в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: поліцейський СРПП відділення №3 (м.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області капрал поліції Жайворонок Василь-Валентин Олегович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №871998 від 28.04.2021 року.

Посилається на те, що він з вказаною постановою не згідний та вважає її незаконною оскільки 28.04.2021 р. близько 18 год.00 хв. під час знаходження його на території власного приватного домогосподарства по АДРЕСА_1 , де проживає до нього підбігли два працівники поліції, які проникли на земельну ділянку без належного дозволу, оскільки запідозрили його в керуванні «Маніту» в нетверезому стані. Вони стали вимагати пред`явити документи, і на вимогу покинути приватну територію, відповіли фізичним насильством, що виразилося в поваленні його на землю, заведення рук за спину та, накладанням наручників, а в подальшому і в складанні ряду протоколів та постанови.

У зв`язку із тим, що руки його були у кайданках, він не зміг підписати жодного документу з яким ознайомлював поліцейський.

Оспорювану постанову для ознайомлення йому ніхто надавав, в ознайомленні з відео, як доказом в даній справі, відмовили, хоча він неодноразово вимагав надати для ознайомлення докази, в тому числі відео про керування ним транспортним засобом по вул. Лук`яновича, зупинки транспортного засобу працівниками поліції та перевірки документів саме на дорозі, однак такий доказ поліцейськими не був наданий.

Вважає, що постанова є надуманою, оскільки 28.04.2021 року поліцейський на вул. Лук`яновича в смт. Гусятин документів в нього не перевіряв. На момент прибуття поліцейських у приватне домогосподарство т/з «Маніту» знаходився на території огородженого подвір`я. Поліцейським він наголошував, про їхнє незаконне перебування на приватній території і не вправі вимагати, для перевірки, документи водія і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

На думку позивача, постанову складено незаконну, факти викладені в ній, не відповідають дійсності. Поліцейський при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення та діючи упереджено не з`ясував всіх обставин справи, без роз`яснення прав виніс постанову, хоча він оскаржував правопорушення. Крім того оскаржувану постанову йому вручено не було та не роз`яснювалися його права. Також просить поновити строк звернення до суду, так як про неї дізнався в суді при розгляді іншої справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Гусятинського районного суду від 16 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Представником Головного Управління національної поліції в Тернопільській області 07.07.2021 року подано відзив на позов, в обґрунтування якого відповідач посилається на те, що працівники поліції здійснюючи патрулювання містом смт.Гусятин помітили транспортний засіб Маніту ДНЗ 2463, який порушив ПДР, на вимогу патрульних порушник не зупинився та продовжив рух транспортним засобом. На відео зафіксовано, що працівники поліції увімкнули світлові мачки та звукову сирену для зупинки порушника. Останній категорично ігнорував зупинку та продовжив рух, в подальшому вчинив зупинку на приватній території домогосподарства де був затриманий працівниками поліції. На відео спостерігається, що позивач при спілкуванні з працівниками поліції відповідно до вимог наказу МЕС 1452 від 09.11.2015 «Про затвердження Інструкції то порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів. що знижують увагу та швидкість реакції» було виявлено ознаки, передбачені п.3 Р.1 Інструкції, а саме: різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя у вигляді почервоніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та поведінка, що не відповідає обстановці. Крім того згідно ст. 266 КУпАП позивач відмовився проходити перевірку спецзасобом «Drager» на стан сп`яніння. Працівники поліції доставили позивача до місцевої лікарні для проходження огляду на стан сп`яніння, де зафіксовано, що позивач перебував за кермом в стані сп яніння.

Позивач ОСОБА_2 порушив:- Норму 2.1 (а), (б) в ПДР, згідно якої водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон; - Норму 9.2 в ПДР Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом; - Норм 9.9 (б) в ПДР Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: б) у разі зупинки на вимогу працівника поліції або внаслідок засліплення водія світлом фар.

На думку сторони відповідача, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Згідно поданої представником позивача адвокатом Чернецьким В.І. відповіді на відзив від 19.07.2021 року, сторона позивача вважає, що матеріали які містяться в справі не відповідають дійсним подіям, а тому не можуть бути достовірними доказами в даній справі.

Представник позивача адвокат Чернецький В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача Головного Управління національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, згідно прохальної частини відзиву на позовну заяву просив справу розглядати у відсутності представника відповідача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: поліцейський СРПП відділення №3 (м.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області капрал поліції Жайворонок Василь-Валентин Олегович в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено, постановою серії БАБ № 871998 від 28 квітня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн..

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 28.04.2021 року о 18 год.45 хв. в смт.Гусятин по вул. Лук`яновича керував транспортним засобом MANITOU н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, після зупинки не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив вимоги п.п. 2.1 (а), 2.1 (б), 9.2, 9.9 (б) Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП України..

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Ст.222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункти 2.1. (а), 2.1 (б) ПДР України передбачають, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон).

Відповідно до п.9.2 та п.9.9 (б) Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Як встановлено, стороною відповідача на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови до відзиву долучено диск з відеозаписом. (а.с.33).

Згідно з п.9 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено такий відеозапис.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року в справі №524/5536/17, від 13 лютого 2020 року в справі №524/9716/16-а.

Крім того, зазначений відеозапис не відображає відомостей про вчинення правопорушення.

Так, наявні матеріали відеофіксації, досліджені в судовому засіданні не містять обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, ними не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу та який саме транспортний засіб переслідувався поліцейськими. На відео відображено лише застосування поліцейськими до позивача кайданок та його адміністративне затримання.

Також як слідує із відеозапису, позивач заперечує факт вчинення ним адміністративних правопорушень, вказуючи на те що факт керування ним транспортним засобом не доведено. Відеозапис не містить процедури складання відносно ОСОБА_1 оскаржуваної постанови та її оголошення.

З врахуванням наведеного, зазначений відеозапис не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 73,74 КАС України

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи міститься лише оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення від 27 квітня 2021 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

Разом з тим, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, відповідач не надав.

Крім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП є недоведеним.

Така правова позиція висловлене в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а.

Таким чином, суд вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП відповідачем не надано.

За клопотанням сторони відповідача в суд викликався для допиту в якості свідка поліцейський СРПП відділення №3 (м.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області капрал поліції ОСОБА_3 , який виносив оспорювану постанову, проте він не з`явився на виклик суду та не повідомив про причини неявки.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Суд звертає увагу на те, що сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. (Постанова КАС ВС від 14.05.2020 в справі №240/12/17).

Посилання на оскаржувану постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме собою описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17).

У статті 289 КУпАП зазначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі,- протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Зі змісту постанови вбачається, що копію постанови про накладення адміністративного стягнення позивачу не вручено. Проте з матеріалів справи вбачається, що копію постанови позивач отримав лише у червні 2021 року, а 15 червня 2021 року він звернувся до суду щодо скасування оскаржуваної постанови. Тому, суд вважає необхідним поновити позивачу строк на оскарження даної постанови.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 , який підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління національної поліції в Тернопільській області слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 454 грн.

Керуючись ст. 241-246 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) до Головного Управління національної поліції в Тернопільській області (46001, м.Тернопіль, вул. Валова, 11), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: поліцейський СРПП відділення №3 (м.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області капрал поліції Жайворонок Василь-Валентин Олегович (смт.Гусятин, провулок Героїв Майдану,7, Чортківського району, Тернопільської області, 48201) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ № 871998 від 28.04.2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором СРПП відділення поліції №3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області капралом поліції Жайворонок В.В. за ч. 1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути із Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (адреса місцезнаходження: м. Тернопіль, вул. Валова, 11, ) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 2 серпня 2021 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області І.О. Лисюк