Справа № 160/8777/21
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2021 року Справа № 160/8777/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю ТАКТ до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
01 червня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю ТАКТ до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби від 19.02.2021 року № 7.5-08-02-2/15/13/1873 про відмову у поверненні товариству з обмеженою відповідальністю ТАКТ митних платежів за заявою від 04.02.2021 року № 60;
30.06.2021 року Дніпровською митницею Держмитслужби до суду подано відзив на позовну заяву, у яких відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції зазначено наступне. За ЕМД декларантом заявлено до митного оформлення товар, що за своїм описом, кодом товару та країною походження відповідає товарам, наведеним у вищезазначеному рішенні Міжвідомчої комісії. Саме тому декларантом розраховані та сплачені до Держаного Бюджету суми антидемпінгового мита. Будь-яких рішень (індивідуальних актів) відповідачем за вищезазначеними митними оформленнями не приймалось. Позивач зазначає про те, що обставини встановлені вказаними рішеннями є преюдиційними при розгляді даної справи по суті.
Митниця також зазначає, що судом у справах №№160/8954/19, 160/9008/19, 160/886/20 не сформульовано висновок про те, що спірний товар не є об`єктом справляння антидемпінгового мита. Судові рішення у вищезазначених справах ґрунтуються на нормі ст. 3 МКУ, відповідно до якої, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян. До того ж, преюдиційними є висновки суду щодо партій товару, митне оформлення якого здійснено за тими МД (ЕМД від 24.07.2020 №UA110150/2020/020432; від 22.07.2019 UA110150/2019/231750; від 18.11.2019 UA 110150/2019/247329), які були предметом розгляду саме у вказаних справах, з урахуванням всіх наданих за цими митними деклараціями документів. В даному спірному випадку предметом дослідження в суді є інші митні оформлення здійснені за іншими МД (від 14.05.2018 №14А110150/2018/211243 та від 18.05.2018 № UA 110150/2018/211679), з урахуванням всіх обставин та наданих документів саме за цими МД.
Позивач також посилається на те, що сплачені ним суми митних платежів є помилково сплаченими. Відповідач не погоджується з такими твердженнями Позивача та зазначає про те, що згідно з п.п. 14.1.182 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, помилково сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань. Також, згідно п.п. 14.1.115 п.14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
З урахуванням того, що платником податку є саме позивач, а сплачені ним суми не перевищують суми, самостійно ним нараховані, підстави вважати ці суми помилково та/або надмірно сплаченими сумами митних платежів, на які розповсюджується дія Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643 - відсутні.
Відповідно до ст. 2 Угоди про застосування статті VI Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, для цілей цієї Угоди товар уважається таким, що є предметом демпінгу, тобто таким, вводиться в торгівлю іншої країни за ціню, нижчою за його нормальну вартість. Якщо експортна ціна товару, що експортується з однієї країни до іншої є меншою, ніж порівняна ціна, яка встановлюється у звичайному ході торгівлі на подібний товар, призначений для споживання в країні-експортері.
Отже, термін подібності товару застосовується для визначення ціни товару, призначеного для споживання на внутрішньому ринку країни-експортера, а не до товару, щодо якого застосовуються антидемпінгові заходи у країні імпорту.
Аналогічне визначення міститься у ст. 1 ЗУ «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», відповідно до якого демпінг - ввезення на митну територію країни імпорту товару за цінами, нижчими від порівняної ціни на подібний товар у країні експорту, що заподіює шкоду національному товаровиробнику подібного товару.
Тож, відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПКУ, податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.
Отже, відповідачем правомірно зазначено про відсутність правових підстав для повернення митних платежів, зазначених у зверненні позивача від 04.02.2021 №60, про що відповідач повідомив листом від 19.02.2021 № 7.5-08-02-2/15/13/1873.
Відтак, посилання позивача на помилковість сплати антидемпінгового мита відповідач вважає безпідставним та недоведеним.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року прийнято до свого провадження справу №160/8777/21 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року у задоволенні клопотання представника Дніпровської митниці Держмитслужби Каціонової О.В. про зупинення провадження у справі № 160/8777/21 відмовлено.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з огляду на наступне.
За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до видів економічної діяльності підприємства (за КВЕД) належить: 24.31 Холодне волочіння прутків і профілів; 25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали; 25.62 Механічне оброблення виробів; 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами (основний); 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.
У зв`язку з наявністю рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі № АД- 382/2017/4411-05 в редакції рішення від 20.04.2018 р. "Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації" ТОВ «ТАКТ»
Позивач звернувся до відповідача з метою здійснення митного оформлення товарів та подав митні декларації:
- від 14.05.2018 № UA 110150/2018/211243 на товар:
Згідно графи 33 заявлено код товару УКТЗЕД 7228 20 91 00.
Декларантом позивача у графі 47 (В) «Нарахування платежів» ЕМД від 14.05.2018 №UA110150/2018/211243 самостійно зазначені відомості щодо сплати антидемпінгового мита у сумі 63 833, 15 грн. (за кодом 023).
- від 18.05.2018 №UA110150/2018/211679 на товар:
Згідно графи 33 заявлено код товару УКТЗЕД 7228 20 91 00.
Декларантом позивача у графі 47 (В) «Нарахування платежів» ЕМД від 18.05.2018 №UA110150/2018/211679 самостійно зазначені відомості щодо сплати антидемпінгового мита у сумі 63 597, 95 грн. (за кодом 023).
04.02.2021 р. позивач звернувся до Дніпровської митниці Держмитслужби с заявою № 60 в якій просив відповідно до ст. 301 МК України, ст. 43.5 ст. 43 ПК України в строки та в порядку передбаченому законодавством здійснити перевірку митного оформлення товару за вказаними ЕМД, факт сплати ТОВ «Такт» суми антидемпінгового мита за нею за наслідками чого скласти та направити належному органу казначейства висновок для повернення ТОВ «Такт» помилково сплачених сум антидемпінгового мита та ПДВ яке було нараховано на такі суми на поточний банківський рахунок позивача.
Листом від 19.02.2021 року за №7.5-08-02/15/131873 Дніпровська митниця Держмислужби повідомила ТОВ ТАКТ про відсутність правових підстав для повернення з Державного бюджету України грошових коштів нарахованих та сплачених за митними деклараціями від 14.05.2018 року №UA110150/2018/211243 та від 18.05.2018 року №UA110150/2018/211679.
В даній відмові відповідач зазначив наступне.
«…Одним з доводів для повернення коштів за митними деклараціями від 14.05.2018 №UA110150/2018/211243 та від 18.05.2018 №UA 110150/2018/211679 зазначено завершення митного оформлення ідентичного товару як такого, що не є арматурним прутком за митною декларацією від 24.07.2020 №UA110130/2020/020432.
Поряд з цим, завершення митного оформлення товарів за вказаною митною декларацією типу ІМ 40 ДТ (додаткова митна декларація до тимчасової) здійснено після сплати усіх належних митних платежів, у тому числі антидемпінгового мита, під час оформлення тимчасової митної декларації (випуску у вільний обіг).
Щодо ідентичності за своїми характеристиками товарів за оформленими митними деклараціями від 14.05.2018 №UA110150/2018/211243 та від 18.05.2018 №UA110150/2018/211679 до інших митних оформлень товарів, за якими судами прийняті рішення у справах №160/8954/19, №160/9008/19, №160/886/20, то предметом оскарження у вказаних судових справах були картки відмови у здійсненні митного конкретними митними деклараціями.
Відповідно до положень статті 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених Митним кодексом України для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема, про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати.
За митними деклараціями від 14.05.2018 № UA110150/2018/211243 та від 18.05.2018 № UA110150/2018/211679 заявником самостійно задекларовано та сплачено антидемпінгове мито за митне оформлення металопродукції.
Відповідно до статті 335 Митного кодексу України, в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються також відомості про документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень).
Під час митного контролю та оформлення за митними деклараціями від 14.05.2018 № UA 110150/2018/211243 та від 18.05.2018 № UA 110150/2018/211679 та зі зверненням про повернення коштів з держбюджету, заявником не надавалися додаткові документи щодо відповідності/невідповідності фактичних показників якості металопродукції даним сертифікатів на неї/задекларованим відомостям, визначення приналежності/не приналежності імпортованих партій товарів за вказаними митними деклараціями до певного виду продукції (прокат або арматура чи катанка).
На теперішній час, заявлені до повернення у зверненні суми митних платежів за даними єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів не обліковується як надміру сплачені за вищезазначеними митними деклараціями…».
Вважаючи протиправним рішення Дніпровської митниці Держмитслужби від 19.02.2021 року за №7.5-08-02/15/131873 про відмову у поверненні ТОВ ТАКТ митних платежів за заявою від 04.02.2021 року №60 (вх. ДМ від 08.02.2021 №2812/13-7.5-08-02-18), позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI (далі - МК України) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
За правилами п.1 ч.1 ст.289 МК України моментом виникнення обов`язку із сплати митних платежів зокрема є момент фактичного ввезення товарів на митну територію України.
Частиною 1 ст. 275 МК України визначено, що у випадках, передбачених законами України (якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України), з метою захисту економічних інтересів України та українських товаровиробників у разі ввезення товарів на митну територію України, незалежно від інших видів мита, можуть застосовуватися особливі види мита:
2) антидемпінгове мито;
3) компенсаційне мито;
4) додатковий імпортний збір.
Частиною 4 статті 275 МК України визначено, що антидемпінгове мито встановлюється відповідно до Закону України Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту у разі ввезення на митну територію України товарів, які є об`єктом демпінгу, що заподіює шкоду або створює загрозу заподіяння шкоди національному товаровиробнику.
Відповідно до п.2 ст.1 Закону України Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту від 22.12.1998 року №330-XIV (далі Закон №330-XIV) антидемпінгове мито (попереднє або остаточне) - особливий вид мита, що справляється у разі ввезення на митну територію країни імпорту товару, який є об`єктом застосування антидемпінгових заходів (попередніх або остаточних).
Зазначеним Законом регламентовано статус і повноваження Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі (далі - Комісія), за змістом частини п`ятої статті 5 якого Комісія у межах своєї компетенції приймає рішення, організовує та контролює їх виконання. Акти Комісії, зокрема щодо проведення антидемпінгового розслідування та застосування антидемпінгових заходів, є обов`язковими для виконання.
Частиною 1 статті 28 Закону №330-XIV встановлено, що попереднє або остаточне антидемпінгове мито справляється за ставкою і на умовах, встановлених у відповідному рішенні Комісії про застосування антидемпінгових заходів.
Так, 28.12.2017 Комісія розглянула подані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України матеріали про результати антидемпінгового розслідування щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації. За результатами такого розгляду Комісія зробила позитивний висновок та відповідно до статті 16 Закону прийняла рішення №АД-382/2017/4411-05, згідно з яким вирішила застосувати остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис: арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), що класифікуються згідно з УКТЗЕД за кодами 7213 10 00 00, 7213 91 10 00, 7213 91 20 00, 7213 91 41 00, 7213 91 49 00, 7213 91 70 00, 7213 91 90 00, 7213 99 10 00, 7213 99 90 00, 7214 20 00 00, 7214 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 50 00, 7214 99 79 00, 7214 99 95 00, 7227 20 00 00, 7227 90 10 00, 7227 90 50 00, 7227 90 95 00, 7228 20 91 00, 7228 20 99 00, 7228 30 20 00, 7228 30 69 00, 7228 30 89 00.
Згідно з рішенням Комісії №АД-382/2017/4411-05 остаточні антидемпінгові заходи застосовуються строком на п`ять років. Остаточні антидемпінгові заходи застосовуються шляхом запровадження справляння остаточного антидемпінгового мита щодо імпорту в Україну товару, опис якого зазначено вище, з Російської Федерації у розмірі 15,21 %.
Відповідно до листа ДФС України від 02.01.2018 №68/7/99-99-19-04-01-17 остаточне антидемпінгове мито справляється органами доходів і зборів (митницями) України відповідно до опису товару та незалежно від сплати інших податків і зборів (обов`язкових платежів) через 60 днів з дня опублікування повідомлення про прийняте рішення (тобто з 28 лютого 2018 року).
20.04.2018 за результатами розгляду Комісією звернень від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності щодо адміністрування антидемпінгового мита та надання роз`яснень опису товару, який має бути об`єктом застосування остаточних антидемпінгових заходів, до рішення Комісії №АД-382/2017/4411-05 внесені зміни в частині опису товару, зокрема пункт 1 рішення Комісії від 28 грудня 2017 року викладено в такій редакції: 1. Застосувати остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис:
Арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), а саме: прутки гарячекатані (у тому числі й прутки, що отримані гарячим волочінням та гарячим пресуванням), які мають однаковий (у тому числі й періодичний) суцільний круглий поперечний переріз за всією довжиною, з вуглецевої та інших легованих сталей, у тому числі укладені в бунти чи розрізані на відрізки, що можуть мати вм`ятини, ребра, канавки або інші рельєфи, створені під час прокатування з подальшою обробкою чи без неї (за винятком прутків з автоматної, швидкорізальної та інструментальної сталі, кованих, холодного деформування або оброблення у холодному стані та кутиків, фасонних та спеціальних профілів з легованої сталі, порожнистих прутків та брусків для буріння), що можуть класифікуватися згідно з УКТЗЕД за кодами 7213 10 00 00, 7213 91 10 00, 7213 91 20 00, 7213 91 41 00, 7213 91 49 00, 7213 91 70 00, 7213 91 90 00, 7213 99 10 00, 7213 99 90 00, 7214 20 00 00, 7214 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 50 00, 7214 99 79 00, 7214 99 95 00, 7227 20 00 00, 7227 90 10 00, 7227 90 50 00, 7227 90 95 00, 7228 20 91 00, 7228 20 99 00, 7228 30 20 00, 7228 30 69 00, 7228 30 89 00.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що об`єктом справляння антидемпінгового мита є арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), які можуть класифікуватися згідно із зазначеними кодами за УКТЗЕД.
Отже, для визначення того, чи є спірний товар (операції з імпорту) об`єктом застосування антидемпінгових заходів, належить встановити сукупність таких умов: 1) походження товару з Російської Федерації; 2) товар може бути класифікований за переліком кодів згідно з УКТЗЕД, які визначені Рішенням № АД-382/2017/4411-05; 3) товар є арматурним прокатом (арматурою) діаметром від 6 до 40 мм (включно) або катанкою діаметром від 5,5 до 14 мм (включно).
В додатках до вказаного листа визначений вичерпний алгоритм ідентифікації арматури, катанки та сортового прокату шляхом проведення дослідження товару за параметрами: хімічний склад, механічні характеристики, геометричні параметри профілю, марочний склад та клас міцності. Також у додатку визначений перелік лабораторій, які мають відповідну сферу акредитації для проведення таких досліджень.
Отже, для визначення того, чи є спірний товар (операції з імпорту) об`єктом застосування антидемпінгових заходів належить встановити наявність наступних умов: 1) походження з Російської Федерації; 2) товар згідно кодів УКТ ЗЕД за переліком згідно рішення Комісії №АД-382/2017/4411-05; 3) товар, що за описом являє арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанку діаметром від 5,5 до 14 мм (включно).
У спірному випадку судом встановлено, що позивачем заявлено до митного оформлення шляхом електронного декларування МД від 14.05.2018 № UA 110150/2018/211243 та від 18.05.2018 № UA 110150/2018/211679 товар походженням з Російської Федерації, за наступними кодами згідно УКТЗЕД: 7228 20 91 00, 7228 30 69 00.
В той же час, за позицією позивача, згідно ЕМД № UA110130/2020/020432 від 24.07.2020 р. митне оформлення ідентичного товару марки завершується з наступним описом:
4.2 Наименования марок стали Наименование марок стали состоит из буквенного обозначения химических элементов и цифр. Цифры перед буквенным обозначением указывают среднюю массовую долю углерода в стали в сотых долях процента. Химические элементы обозначены следующими буквами: В - вольфрам (IV), Г - марганец (Мп), Н никель (1Ч1), Р - бор (В), С - кремний (Si), Ф - ванадий (V), X- хром (Сг)
Відсутні елементи X (Сг) Ф (V) в марці сталі 60С2А не впливають на те чи є спірний товар арматурою чи катанкою.
Тому цей товар так само не є об`єктом для справляння антидемпінгового мита, оскільки він не ідентичний арматурі чи катанці, як того вимагає ст.1 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту».
Так, відповідно до п.5 ст.1 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» демпінг - ввезення на митну територію країни імпорту товару за цінами, нтючими від порівнянної ціни на подібний товар у країні експорту, що заподіює шкоду національному товаровиробнику подібного товару.
Відповідно до п.26ст.1 цього Закону товар подібний - ідентичний товар, тобто схожий за ВСІМА характеристиками на товар, що є об`єктом розслідування, або, у разі відсутності цього товару, інший товар, що не є схожим за всіма характеристиками, але має показові ознаки, що є дуже подібними до характерних ознак товару, що є об`єктом розслідування.
Тобто, між сторонами відсутній спір, відносно того чи є ідентичний товар який був заявлений за спірними ЕМД арматурним прутком чи катанкою.
Суд погоджується з доводами позивача, що подані разом з МД від 14.05.2018 № UA 110150/2018/211243 та від 18.05.2018 № UA 110150/2018/211679 супровідні документи на товар з визначенням хімічного складу, марки сталі, ГОСТів, не містять інформації стосовно того, що ввезений позивачем вищенаведений товар є арматурою або катанкою.
На підтвердження своїх доводів позивач також вказує на те, що спірні питання щодо віднесення ідентичного товару до об`єкту справляння антидемпінгового мита згідно наведеного рішення Комісії були предметом дослідження у судових справах №160/8954/19, №160/9008/19 та №160/886/20 між тими самими сторонами, рішення в яких набрали законної сили.
Відповідно до п.5 ст.1 Закону Закон №330-XIV ввезення на митну територію країни імпорту товару за цінами, нижчими від порівнянної ціни на подібний товар у країні експорту, що заподіює шкоду національному товаровиробнику подібного товару.
Відповідно до п.26 ст.1 Закону Закон №330-XIV товар подібний - ідентичний товар, тобто схожий за всіма характеристиками на товар, що є об`єктом розслідування, або, у разі відсутності цього товару, інший товар, що не є схожим за всіма характеристиками, але має показові ознаки, що є дуже подібними до характерних ознак товару, що є об`єктом розслідування.
Дослідивши судові рішення у справах №160/8954/19, №160/9008/19 та №160/886/20 (рішення у цих справах набрали законної сили та містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень), а також наявні в матеріалах справи документи, судом встановлено, що у наведених судових рішеннях суди прийшли до висновків, що ідентичний за своїми характеристиками товар (виготовлений за тими самими ГОСТами, з тих самих марок сталі, з аналогічним хімічним складом), що і заявлений позивачем у цій справі до митного оформлення, за описом та призначенням повністю не підпадає під дію рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 28.12.2017 року № АД-382/2017/4411-05 Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації, в редакції рішення від 20.04.2018 р. № АД- 390/2018/4411-05, оскільки це рішення стосується виключно арматури та катанки, в той час як митним органом не доведено, що заявлений позивачем до митного оформлення товар є арматурою або катаною.
З вищевикладеного випливає, що за визначеними позивачем МД від 14.05.2018 № UA 110150/2018/211243 та від 18.05.2018 № UA 110150/2018/211679 поставлений товар, який за кодом УКТЗЕД, характеристикою, назвою та хімічним складом є ідентичним тому, що поставлявся за митними деклараціями, що були предметами дослідження у наведених вище рішеннях суду та відносно яких сформовані висновки про відсутність об`єкту справляння спірним митом.
Відповідно до ч. 1 ст. 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.
Згідно з ч. 3 ст. 301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до пп. 17.1.10 п.17.1 ст.17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 43 ПК України передбачено умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.
За приписами статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.
Згідно з ч.2 ст.45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Згідно з п.1 розділу ІІІ Порядку № 643 (в редакції чинній на час звернення позивача до митного органу із заявами про повернення надміру сплачених сум митних платежів) повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.
Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.
Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.
Відповідно до п.2 розділу ІІІ Порядку № 643 граничні строки для подання заяви підлягають продовженню керівником митниці Держмитслужби (його заступником) за письмовим запитом платника податків у випадках, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України.
За правилами п.3 розділу ІІІ Порядку № 643 у заяві зазначаються:
1) сума коштів до повернення за кожним видом митних, інших платежів та пені;
2) причини виникнення такої суми коштів;
3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
4) напрям перерахування суми коштів:
на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів;
для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);
для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава:
на єдиний рахунок або на відповідний депозитний рахунок митниці Держмитслужби;
на банківський рахунок (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);
для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету;
5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачено суми митних платежів.
До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).
Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку № 643 передбачено, що після надходження до митниці Держмитслужби заява, подана за допомогою засобів ІТС Держмитслужби в електронній формі, автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Реєстру опрацювання заяв на повернення (далі - Реєстр), який ведеться за допомогою засобів АСМО.
Внесення до Реєстру інформації щодо заяви, поданої платником у паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі, здійснює працівник Підрозділу.
Реєстр містить дані, зазначені в заяві, та дані, внесені Підрозділом.
Заяву платника, внесену до Реєстру, розглядають відповідні структурні підрозділи митниці Держмитслужби, за визначенням керівника митниці.
Відовідно до п.5 розділу ІІІ Порядку № 643 підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО.
Співробітник Підрозділу до Реєстру вносить дату сплати і реквізити, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код за ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства).
Згідно з п.6 розділу ІІІ Порядку № 643 якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.
Пунктом 7 розділу ІІІ Порядку № 643 передбачено, що сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви до митниці Держмитслужби в автоматичному режимі надсилають до Казначейства для виконання.
Відповідно до п.8 розділу ІІІ Порядку № 643 у разі якщо заявник не виконав вимог пунктів 1-3 цього розділу, надав недостовірні дані та/або має податковий борг (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається йому письмова (в паперовому вигляді або електронній формі) обґрунтована відмова, у тому числі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби.
З аналізу наведених вище норм вбачається, що за поданою до митного органу заявою платника податків митний орган, після опрацювання цієї заяви та перевірки факту перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати, готує висновок щодо повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, який передається до органу казначейської служби для здійснення перерахування цих коштів платнику податків, або письмова обґрунтована відмова в поверненні коштів.
При цьому в поверненні коштів може бути відмовлено, зокрема, у випадку не виконання заявником вимог пунктів 1-3 розділу ІІІ Порядку № 643.
Як встановлено судом, за наслідками розгляду заяв позивача, відповідачем надано відповідь, оформлену листом, зі змісту якого не вбачається розгляд питання по суті.
Фактично підставою відмови в поверненні митних платежів стали доводи про те, що позивач самостійно обчислив та сплатив антидемпінгове мито, проведення лабораторних досліджень товарів, випущених у вільний обіг на митній території України є неможливим на теперішній час, а заявником не надавалися додаткові документи щодо відповідності/невідповідності фактичних показників якості металопродукції даним сертифікатів на неї/задекларованим відомостям, визначення приналежності/не приналежності імпортованих партій товарів за вказаними митними деклараціями до певного виду продукції (прокат або арматура чи катанка).
При цьому, у відзиві на позов відповідач посилався на те, що платником податку є саме позивач, а сплачені ним суми не перевищують суми, самостійно ним визначені, підстави вважати ці суми помилково та/або надмірно сплаченими сумами митних платежів, на які розповсюджується дія Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643 - відсутні. Окрім того, відповідач посилався на п. 56.11 ст. 56 ПК України, відповідно до якого податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.
Наведені доводи відповідача суд вважає помилковими, з огляду на наступне.
Відповідно до п.56.11 ст.56 ПК України, на яку посилається відповідач, податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.
Разом з тим, наведена норма стосується неможливості оскарження самостійно узгоджених грошових зобов`язань в адміністративному або судовому порядку, що не позбавляє платника права повернути помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання відповідно до ст.43 ПК України та ст.301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
За правилами частини першої статті 24 МК України кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.
Митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов`язаної з помилковою та/або надмірною сплатою митних платежів. Визначення того, що належить розуміти як помилково та/або надміру сплачені митні платежі, у МК України відсутнє, але міститься в податковому законодавстві.
Так, згідно з підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України, правила якого застосовуються до відносин, пов`язаних зі справлянням митних платежів, як надміру сплачені грошові зобов`язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Митне та податкове законодавство не містить переліку причин, через які може статися помилкова та/або надмірна сплата сум платежів. Оскільки визначення розміру (суми) митних платежів здійснюється шляхом дій над кількісними числовими показникам (одиницями) виміру, не виключено, що операції з ними з якихось причин можуть призвести до неправильного (хибного) розрахунку чи обчислення сум платежів.
Відповідно до приписів статті 54 та 56 ПК України вони регулюють відносини, що пов`язані саме зі справлянням сум податкових та/або грошових зобов`язань, тобто вони не застосовуються до тих сум, які не є податковим та/або грошовим зобов`язаннями.
Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПКУ (в редакцій чинній на момент подання позивачем митних декларацій) визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1статті 14 ПКУ (в редакцій чинній на момент подання позивачем митних декларацій), податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Тобто не є податковим та/або грошовим зобов`язанням грошова сума, що була сплачена як антидемпінгове мито за товар, на який дія такого мита не розповсюджується.
Крім того, суд звертає увагу на те, що на період остаточного вирішення питання, чи є імпортований товар арматурою чи катанкою, подання митної декларації не можливо без сплати антидемпінгового мита, а повернення будь-яких митних платежів прямо випливає з приписів митного законодавства, якщо у декларанта відсутні повні відомості про товар (належність товару до арматури чи катанки, або інші які впливають на вид та розмір митних платежів) та за наслідками проведення митного контролю з боку митниці із залученням митної лабораторії не було здобуто доказів, що товар є арматурою чи катанкою або інші відомості, які є підставою для їх належної сплати при завершенні процедури митного оформлення товару, щодо якого була подана митна декларація.
Отже, за вказаних обставин сплата антидемпінгового мита не свідчить про згоду декларанта з позицією митниці щодо ввезеного товару та не позбавляє платника права на повернення надмірно сплаченого мита за наявності визначених вище умов.
Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги те, що фактично відповідачем не наведено обґрунтованих, законодавчо встановлених підстав відмови в поверненні митних платежів за заявою позивача від 04.02.2021 №60 рішення відповідача, оформлене листом від 19.02.2021 року № 7.5-08-02-2/15/13/1873 не може вважатися обґрунтованим та вмотивованим, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Одночасно суд вважає, що оскільки в рішенні (листі) відповідача про відмову у поверненні митних платежів відсутні відомості та доведені в установленому порядку обставини про те, що товар, за який сплачено антидемпінгове мито, є об`єктом для його справляння, платежі за митними деклараціями від 14.05.2018 № UA 110150/2018/211243 та від 18.05.2018 № UA 110150/2018/211679 сплачені позивачем відповідно до вимог рішення Міжвідомчої комісії, яке розповсюджується виключно на арматурний прокат та катанку, а відомості про такий товар в зазначених вище митних деклараціях та супровідних документах не містяться, тому відповідач, у відповідності до п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України, ст. 301 Митного кодексу України, має підготувати висновки із зазначенням суми митних платежів у вигляді антидемпінгового мита та податку на додану вартість, які були надмірно сплачені та підлягають поверненню ТОВ ТАКТ на підставі заяви ТОВ ТАКТ від 02.12.2020 № 494, №495, №496 і передати їх згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.
Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Крім того, ЄСПЛ у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.
Також, у рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Виходячи з викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими і їх необхідно задовольнити у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 2270 грн. підлягає стягненню з Дніпровської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю ТАКТ до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби від 19.02.2021 року № 7.5-08-02-2/15/13/1873 про відмову у поверненні товариству з обмеженою відповідальністю ТАКТ митних платежів за заявою від 04.02.2021 року № 60.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник