Справа № 300/2631/21
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2021 р. справа № 300/2631/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо не зарахування позивачу до трудового стажу роботу у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві в період з 10.12.1992 по 23.12.2003 на посадах прибиральниця в ремонтній майстерні та робоча в капремонті та зобов`язання зарахувати позивачу до загального трудового стажу роботу у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві у період з 10.12.1992 по 23.12.2003 на посадах прибиральниця в ремонтній майстерні, робоча в капремонті, призначити позивачу з 28.01.2020 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з нарахуванням і виплатою недоотриманих сум пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач безпідставно відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки безпідставно не зарахував позивачу до загального трудового стажу роботу у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві у період з 10.12.1992 по 23.12.2003 на посадах прибиральниця в ремонтній майстерні, робоча в капремонті. Зазначено, що вказані періоди роботи позивача підтверджуються записами трудової книжки позивача НОМЕР_1 . Крім цього, зазначає, що Надвірнянське ремонтно-транспортне підприємство не було реорганізовано у ВАТ "Надвірнянське ремонтно-транспортне підприємство", як вказує відповідач у оскаржуваному рішенні про відмову в призначенні пенсії, оскільки згідно витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ВАТ "Надвірнянське ремонтно-транспортне підприємство" код ЄДРПУО 03743865 є окремим товариством, яке не є правонаступником жодного підприємства в т.ч. Надвірнянського ремонтно-транспортного підприємства.

Ухвалою суду від 07.06.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

01.07.2021 надійшов до суду відзив відповідача на позовну заяву, згідно з яким відповідач заперечує щодо задоволення позову. Представник відповідача зазначив, що відсутні підстави для зарахування позивачу до страхового період роботи у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві у період з 10.12.1992 по 23.12.2003, оскільки у записі №10 трудової книжки позивача НОМЕР_1 про звільнення поставлена печатка Надвірнянського ремонтно-транспортного підприємства, яка не відповідає дійсності. Зазначено, що відповідно до витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 17.10.1995 Надвірнянське ремонтно-транспортне підприємство було реорганізовано у ВАТ "Надвірнянське ремонтно-транспортне підприємство". Крім того, відсутні індивідуальні відомості на застраховану особу (ОК-5) за період з 01.07.2000 по 23.12.2003. Представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити (а.с.27-35).

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.01.2020 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою та доданими до заяви документами про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.11).

Керуючись статтею 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пунктом 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 06.03.2020 прийняло рішення №421, яким відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Підставами прийняття даного рішення №421 від 06.03.2020 зазначено, що згідно з наданими до сервісного центру документами, страховий стаж позивача становить 16 років 3 місяці. До страхового стажу не враховано період роботи з 10.12.1992 по 23.12.2003, оскільки в записах трудової книжки при звільненні стоїть печатка Надвірнянського ремонтно-транспортного підприємства, яка не відповідає дійсності. Відповідно до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій, з 17.10.1995 дану організацію було реорганізовано у ВАТ "Надвірнянське ремонтно-транспортне підприємство", окрім того, відсутні з 01.07.2000 по 23.12.2003 індивідуальні відомості на застраховану особу (ОК-5). Відповідно до статті 26 Закону, починаючи з 1 січня 2019 року, право на призначення пенсії за віком, після досягнення віку 59 років, мають жінки за наявності страхового стажу не менше 26 років. Отже, право на пенсію за віком відповідно до цього Закону при наявному страховому стажі 16 років 3 місяці заявник набуде у віці 65 років. (а.с.18).

Згідно пунктів №№8, 9, 10 записів трудової книжки НОМЕР_1 , позивач працювала у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві в періоди:

з 10.12.1992 по 14.05.1996 - на посаді прибиральниця в ремонтній майстерні;

з 14.05.1996 по 23.12.2003 на посаді робоча в капремонті (а.с.10).

На вказаних записах міститься відбиток печатки відділу кадрів Надвірнянського агропромислового об`єднання Надвірнянське ремонтно-транспортне підприємство Івано-Франківського обласного агропромислового комітету України.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності 01.01.2004, визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення" йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Так, згідно статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Також, згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 даного Порядку визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці, відповідачем суду не надано.

Пунктом 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Як встановлено, згідно пунктів №№8, 9, 10 записів трудової книжки НОМЕР_1 , позивач працювала у спірні періоди Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві, на вказаних записах міститься відбиток печатки відділу кадрів Надвірнянського агропромислового об`єднання Надвірнянське ремонтно-транспортне підприємство Івано-Франківського обласного агропромислового комітету України.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів за спірні періоди у трудовій книжці позивача, відповідачем суду не надано, при цьому на даних записах міститься відповідний відбиток печатки відділу кадрів роботодавця, що відповідає вимогам законодавства, чинного за момент виникнення спірних правовідносин.

Представник відповідача свої заперечення аргументує тим, що у записі трудової книжки позивача за спірний період про звільнення поставлена печатка Надвірнянського ремонтно-транспортного підприємства, яка не відповідає дійсності, оскільки зазначає, що відповідно до витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 17.10.1995 Надвірнянське ремонтно-транспортне підприємство було реорганізовано у ВАТ "Надвірнянське ремонтно-транспортне підприємство".

Однак, вказані аргументи не спростовують достовірності записів у трудовій книжці позивача за спірний період, оскільки вказані записи завірені печаткою відділу кадрів підприємства, яке здійснювало прийом на роботу, тому є необґрунтованими посилання відповідача на невідповідність дійсності печатки з підстав реорганізації роботодавця.

Крім того, відповідач зазначає про обставину з відсутності індивідуальних відомостей на застраховану особу (ОК-5) за період з 01.07.2000 по 23.12.2003, як підставу для незарахування спірних періодів роботи позивача.

Суд звертає увагу на те, що згідно статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків покладено на страхувальника.

Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення спірного періоду роботи до страхового стажу за можливі порушення, вчинені роботодавцем при сплаті внесків до Пенсійного фонду України, оскільки згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Отже, внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач не може бути позбавлена соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві у спірний період.

За таких обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області безпідставно не взято до уваги періоди роботи позивача з 10.12.1992 по 23.12.2003 в Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

Суд встановив, що при врахуванні періоду роботи позивача з 10.12.1992 по 23.12.2003 в Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві, страховий стаж позивача становитиме не менше 26 років та позивач матиме право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Надаючи оцінку факту порушеного права позивача, враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту у цій справі суду слід:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування позивачу до страхового стажу періодів роботи у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві: з 10.12.1992 по 14.05.1996 - на посаді прибиральниця в ремонтній майстерні; з 14.05.1996 по 23.12.2003 на посаді робоча в капремонті;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві: з 10.12.1992 по 14.05.1996 - на посаді прибиральниця в ремонтній майстерні; з 14.05.1996 по 23.12.2003 на посаді робоча в капремонті.

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії №421 від 06.03.2020;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу з 28.01.2020 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо строку звернення до суду, слід зазначити, що позивач оскаржує дії відповідача, які вважає триваючим порушенням.

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Основною складовою "права на суд" є право доступу, у тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові та практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, оскільки відповідач протиправно не здійснив зарахування позивачу до страхового стажу спірних періодів роботи у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві, як наслідок прийняв протиправне рішення про відмову в призначенні пенсії №421 від 06.03.2020, що призвело до тривалого непризначення та неотримання позивачем пенсії за віком відповідно до закону, тому при зверненні до суду з даним позовом позивачем не порушено шестимісячного строку, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві: з 10.12.1992 по 14.05.1996 - на посаді прибиральниця в ремонтній майстерні; з 14.05.1996 по 23.12.2003 на посаді робоча в капремонті;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи у Надвірнянському ремонтно-транспортному підприємстві: з 10.12.1992 по 14.05.1996 - на посаді прибиральниця в ремонтній майстерні; з 14.05.1996 по 23.12.2003 на посаді робоча в капремонті.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії №421 від 06.03.2020;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 28.01.2020 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.