Справа № 380/8758/21
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/8758/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Сакалоша В.М.,

секретар судового засідання Наум`як Х.О.,

за участю:

представника відповідача Кіт Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради Львівської області (82100, Львівська область, м. Дрогобич, пл. Ринок, 1), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради, Львівським області щодо обмеження норм споживання пільг ОСОБА_1 , та членам його сім`ї права на 75-відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива з 27.02.2020;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради. Львівської області поновити ОСОБА_1 , та членам його сім`ї згідно статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» 75-відсоткову знижку на оплату житлової площі, комунальних послуг, а також палива без обмежень норм споживання, виконавши для цього всі необхідні дії в межах його повноважень, та здійснивши відшкодування витрат з дати обмеження норм споживання з 27.02.2020.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до посвідчення від 21 лютого 2019 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та члени його сім`ї мають право відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на забезпечення пільг на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 75%. Проте із 01.04.2014 року надання пільг, які були встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасника бойових дій, було змінено позивачу, а саме - були зменшені норми споживання комунальних пільг у зв`язку із змінами в законодавстві. Позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Дрогобицької міської ради із заяво про повернення йому пільгу розмірі 75%. Відповідач відмовив у задоволенні такої заяви. Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 03.06.2021 відкрито спрощене позовне провадження повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якій просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивачем не враховано, що в п.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зазначено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги: 75-процентра знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживача. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунку плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні(будинку) і має право на знижку плати та додатково 10,5 метра на сім`ю. Слід зазначити, що пільги позивачу надаються з врахуванням єдиних для всієї України соціальних норм житла та нормативів споживання житлово-комунальних послуг, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року №409. Діюче законодавство не передбачає надання позивачу права на 75-процентну знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг без обмеження норм споживання.

Позивач подав до суду відповідь на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились хоча були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з вересня 2018 року є пенсіонером, відповідно до пенсійного посвідчення виданого 18.09.2019 року, серія НОМЕР_2 та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та являється учасником бойових дій відповідно до посвідчення від 21.02.2019 року серії НОМЕР_1 . ОСОБА_1 та члени його сім`ї мають право відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на забезпечення пільг на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 75%.

01.04.2014 року надання пільг, які були встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасника бойових дій, було змінено позивачу, а саме - були зменшені норми споживання комунальних пільг у зв`язку із змінами в законодавстві.

У квітні 2021 року позивач звернувся із заявою до Управління соціального захисту населення Дрогобицької міської ради із заявою про повернення пільг у розмірі 75% від загальної норми споживання.

Відповіддю від 11.05.2021 року №1368 відповідач повідомив позивача, що він числиться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків, як учасник бойових дій та пільги надаються йому згідно норм визначених законодавством України, а саме постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» від 06.08.2014 року №409.

Постанова Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», не встановлює, та не визначає середній розмір норми споживання житлового комунальних послуг, а визначає мінімальні норми споживання житлово-комунальних послуг населення. У даній постанові не прописані, середні розміри споживання на які посилається відповідач, тому позивач вважає дії відповідача неправомірними.

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Відповідно до ст. 5 цього Закону, учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Статтею 6 цього Закону встановлено перелік осіб, які належать до учасників бойових дій.

Відповідно до ст. 2 зазначеного Закону, права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Відповідно до п. 5 ст. 12 цього Закону, надаються пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, зокрема: 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

У рішенні Конституційного Суду України від 20 березня 2002 № 5-рп/2002, судом зазначено, оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення достатнього життєвого рівня (стаття 48 Конституції України), який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України), то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається. Зупинення його дії можливе за умови введення відповідно до пункту 31 частини першої статті 85, пункту 19 частини першої статті 92 Конституції України надзвичайного стану (стаття 64 Конституції України).

У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 № 20-рп/2004, судом зазначено, що на осіб, які за Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» належать до ветеранів війни, повинні поширюватися гарантії державного соціального захисту відповідно до положень частини п`ятої статті 17 Конституції України.

Таким чином, правова позиція Конституційного Суду України з питань обмеження пільг, компенсацій і гарантій окремим категоріям громадян полягає в тому, що комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення їх соціального захисту та їхніх сімей (у тому числі знижка плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія), зумовлений не втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, певним обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім`ї рівня життя, вищого за прожитковий мінімум.

Здійснення таких заходів не залежить від розміру їх доходів чи наявності фінансування із бюджету, а має безумовний характер

Згідно висновку Конституційного Суду України від 03.06.1999 у справі №1-8/99 №5-рп/99 під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, що перебуває з суб`єктом права на пільги щодо оплати користування житлом і комунальними послугами у правовідносинах, природа яких визначається: кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем.

Відповідно до пунктів 4, 5 статті 12 Закону України "Про правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, зокрема: 4) 75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю); 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Згідно пункту 22 частини 2 статті 12 Закону України "Про правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються учасникам бойових дій та членам їх сімей, що проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.

При цьому, засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права та обов`язки батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначені Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини 2 статті 2 СК України, він регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком.

Згідно частини 2 статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до п. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України, при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати, до членів сім`ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства І та II групи або інвалідами І групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни І групи та доглядає за ним, за умови що інвалід війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

Кабінетом Міністрів України 06.08.2014 року прийнято постанову № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування». Вказана постанова набрала чинності з 01.10.2014 року.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» встановлено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком: для користування послугами з газопостачання: за наявності газової плити в разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача - 5,4 куб. метра на одну особу на місяць: у разі використання природного газу для індивідуального опалення - 4 куб. метри природного газу на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць в опалювальний період; для користування послугами з електропостачання у житлових приміщеннях (будинках): у житлових приміщеннях (будинках), крім тих, що зазначені в абзацах третьому - шостому цього підпункту, - 70 кВт?г на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи.

Таким чином, з 01.10.2014 року надання пільг, які були встановлені законодавством України для ветеранів війни, - учасників бойових дій були змінені, а саме - зменшені норми споживання комунальних пільг у зв`язку із змінами у законодавстві.

В свою чергу, пунктом п`ятим частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що учасникам бойових дій надається 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) в межах середніх норм споживання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

За визначенням, яке міститься у частині четвертій статті 4 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» нормативи споживання - розміри споживання в натуральному виразі за певний проміжок часу (за рік, за місяць, за день) продуктів харчування, непродовольчих товарів поточного споживання та деяких видів послуг.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.

До державних соціальних нормативів належать:

-гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від отримуваного доходу;

-соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам;

-показники якості управління багатоквартирним будинком і надання комунальних послуг.

Статтею 5 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Постанова Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» прийнята з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» є чинною, то відповідно її положення є обов`язковими для застосування.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.12.2011 року №20-рп/2011 одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері визначив додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційності (розмірності) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державною, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

У рішенні Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 зазначено, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пп. 2, 3 ст. 116 Конституції України.

Отже, системний аналіз вищевказаних норм права дає підстави стверджувати, що законодавством України не передбачено надання позивачу та членам його сім`ї безтермінового (довічного) права на 75-відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива без обмежень норм споживання, оскільки Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як у редакції, чинній на момент отримання статусу позивачем учасника бойових дій, так і в редакції чинній на момент його звернення із заявою до відповідача про повернення пільг передбачено надання таких пільг саме в межах середніх норм споживання (нормативів споживання), право на встановлення, формування та затвердження яких у відповідності до вимог статті 5 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» надано Кабінету Міністрів України.

Суд також зазначає, що відповідачем разом з відзивом долучено довідки згідно з якими позивачу нараховувалася пільга у розмірі 75% як учаснику бойових дій по оплаті житлової площі, комунальних послуг.

Таким чином, позивачу правомірно у відповідності до вимог статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надано пільги у розмірі 75-відсоткової знижки по оплаті житлово-комунальних послуг як учаснику бойових дій в межах середніх норм споживання (нормативів споживання) згідно постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014 року.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд не встановив факту обмеження розміру саме пільг позивачу чи зупинення їх надання.

За таких обставин, підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження норм споживання пільг позивачу та членам його сім`ї безтермінового права на 75-відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива з 01.10.2014 року відсутні, а тому позовна заява задоволенню не підлягає.

Таким чином, оскільки суд не встановив факту обмеження розміру пільг позивачу чи зупинення їх надання, позовна вимога про зобов`язання відповідача поновити позивачу та членам його сім`ї безтермінового (довічного) права на 75-відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива без обмежень норм споживання та без урахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї, виконавши для цього всі необхідні дії в межах його повноважень та здійснивши відшкодування витрат, з дати обмеження норм споживання з 01.10.2014 року також не підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а відтак, розподіл судових витрат на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 30.07.2021.

Суддя В.М. Сакалош