Справа № 600/642/21-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/642/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

03 серпня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командування Десантно-штурмових військ Збройних сил України Військова частина НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Командування Десантно-штурмових військ Збройних сил України Військова частина НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 у якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати відмову Командування Десантно-штурмових військ Збройних сил України Міністерства оборони України оформлену листом від 08.12.2020 №117/8543, якою ОСОБА_1 відмовлено у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у розмірі місячного грошового забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.05.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.05.2021 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, оскільки таке право підтверджене довідкою ВЛК від 17.02.2020 р. №81, де вказано про потребує відпустки за станови здоров`я на 30 календарних днів, у зв`язку із захворюванням пов`язаним з проходженням військової служби. Крім того, позивач вказала, що перебувала на реабілітації більше 70 діб.

Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходила службу у Збройних Силах України у Військовій частині НОМЕР_2 та 01.11.2015, отримала статус учасника бойових дій.

Відповідно до виписки із медичної картки від 17.02.2020 ОСОБА_1 під час проходження служби отримала основне захворювання «варикозна хвороба лівої нижньої кінцівки з явищем хронічна венозна недостатність другого ступеня». Перебувала у стаціонарі з 04.02.2020 по 17.02.2020.

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 17.02.2020 №81 вказано на післяопераційний стан, захворювання пов`язане з проходженням військової служби та потребу відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до запису у медичній книжці позивача приписано 17.03.2020 про звільнення від стройової підготовки на один місяць.

Позивач 16.09.2020 звернулась до командира Військової частини НОМЕР_2 із рапортом про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.

Крім того, позивач зверталась до Командування Десантно-штурмових військ Збройних сил України Міністерства оборони України із заявою про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у розмірі місячного грошового забезпечення. Однак, відповідач листом від 08.12.2020 №117/8543, вказав про відсутність підстав у виплаті позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до витягу з розрахунково-платіжної відомості №324 вказано про виплату позивачу матеріальної допомоги за 2020 рік в сумі 2520 грн.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 06.01.2021 №3 позивача виключено зі складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення, у зв`язку із звільненням у запас ЗСУ.

Не погоджуючись із вказаною відмовою у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, позивач звернулась до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що період реабілітації позивача з 18.02.2020 та до 18.03.2020 становив 30 днів. Водночас, виплата матеріальної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення здійснюється за наявності довготривалої реабілітації, більше одного місяця поспіль. Таким чином, суд вважає, що реабілітація позивача тривала не більше місяця поспіль, що позбавляє її права на отримання матеріальної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно з п.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20.12.1991 №2011-XII (Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону №2011-XII порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з п.7 розділу ХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до п.6 наказу Міністерства оборони України від 18.02.2020 №45 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2020 рік», зі змінами внесеними наказом Міноборони України від 26.06.2020 №236, матеріальну допомогу військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань (матеріальна допомога) виплачувати в розмірі одного окладу за їх військовими званнями.

Виплату матеріальної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення здійснювати виключно за наявності таких підстав, зокрема, вибуття на довготривалу реабілітацію (більше одного місяця поспіль) унаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної системи, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляд), протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів.

З урахуванням наведеного, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах асигнувань та у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника).

Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, норми чинного законодавства не містять визначення поняття захворювань серцево-судинної системи. Водночас, з вільних джерел https://uk.wikipedia.org судом встановлено, що серцево-судинні захворювання (ССЗ) - клас захворювань, які пов`язані з патологією серця або кровоносних судин. При цьому, варикоз самостійне захворювання судин, які несуть кров до серця (вен), але часто поєднане з іншими захворюваннями, або виступає їх наслідком.

Таким чином, варикозна хвороба лівої нижньої кінцівки з явищем хронічна венозна недостатність другого ступеня, яка вказана у виписці із медичної картки від 17.02.2020, відноситься до захворювань серцево-судинної системи, що свідчить про безпідставність доводів відповідача про те, що захворювання позивача відсутнє у п.6 наказу Міністерства оборони від 18.02.2020 №45.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 17.02.2020 №81 вказано на післяопераційний стан позивача та зазначено, що захворювання пов`язане з проходженням позивачем військової служби та потребу відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. З вказаних підстав позивачу була надана відпустка з 18.02.2020 по 18.03.2020.

За змістом наказу Міністерства оборони України від 18.02.2020 №45, під реабілітацією слід розуміти період відновлення внаслідок отриманої травми, в тому числі після хірургічного втручання, яке у спірних правовідносинах розпочалось з 18.02.2020 та тривало до 18.03.2020.

З урахування наведеного суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що період перебування позивача на лікуванні до 18.02.2020 не підлягає врахуванню до періоду її реабілітації, оскільки вказаний період є періодом проходження у медичному закладі лікувальних та хірургічних заходів, після яких повинен наставити період реабілітації, що слідує із висновку у довідці військово-лікарської комісії від 17.02.2020 №81 про потребу в наданні позивачу відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

До того ж, відсутні підстави для включення до періоду реабілітації періоду звільнення позивача від стройової підготовки з 18.03.2020 строком на один місяць, оскільки позивач фактично приступила з 19.03.2020 до виконання службових обов`язків.

Отже період реабілітації позивача розпочався 18.02.2020 та закінчився 18.03.2020, тобто тривав 30 днів.

Разом з цим, виплата матеріальної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення здійснюється за наявності довготривалої реабілітації, більше одного місяця поспіль.

З урахуванням того, що реабілітація позивача тривала не більше місяця поспіль, позивач не має права на отримання матеріальної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Драчук Т. О.