Справа № 300/3696/21
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
"02" серпня 2021 р. Справа № 300/3696/21
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Могила А.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови від 10.06.2021,-
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 позовну заяву залишено без руху, надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням у ній інших підстав для поновлення такого строку та надання відповідних доказів.
На виконання вказаної ухвали, позивачем 30.07.2021 подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. В обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до суду із даним позовом позивачем зазначено, що 18.06.2021 ним було отримано рекомендований лист з постановою про відкриття виконавчого провадження №65761553 про стягнення виконавчого збору. З 14.06.2021 по 29.06.2021, з 30.06.2021 по 21.07.2021 позивач перебував у відрядженні. Із матеріалами виконавчого провадження ознайомився лише 09.07.2021, згідно поданої 30.06.2021 заяви про ознайомлення, тому вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин.
Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлені ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Перевіряючи доводи позивача, суд звертає увагу на те, що предметом цього спору є рішення державного виконавця, тобто ця справа належить до категорії термінових і особливості звернення з таким позовом та прийняття його до розгляду судом визначаються ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, якою регламентовано скорочений десятиденний процесуальний строк на судове оскарження.
Отже, вказана постанова, виходячи з положень спеціального законодавства, мала бути оскаржена до адміністративного суду до 21.06.2021.
Однак, дану позовну заяву ОСОБА_1 подано до Івано-Франківського окружного адміністративного суду лише 22.07.2021.
В обґрунтування причин поважності пропуску звернення до суду з даним позовом, позивачем зазначено, що про порушення свого права, про наявність відкритого виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору, тобто про спірну постанову від 10.06.2021 дізнався 18.06.2021, отримавши її рекомендованим листом. На наступний день, зателефонувавши до державного виконавця, остання повідомила позивача про можливість ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, подавши відповідну заяву. Із такою заявою позивач звернувся 30.06.2021, а із матеріалами виконавчого провадження, як вказує ознайомився лише 09.07.2021. Оскільки матеріали виконавчого провадження були не підшиті, позивачем із державним виконавцем домовлено про додаткове ознайомлення із такими.
Окрім цього, позивач вказує, що з 14.06.2021 по 29.06.2021 та з 30.06.2021 по 21.07.2021 перебував у відрядженні. Однак на підтвердження цього позивачем додано примірники наказів від 15.06.2021 та 30.06.2021, в яких відсутній термін відрядження, та примірники відряджень, із відтиском печатки лише ПП «Сіош», однак такі не містять відміток установ чи організацій про прибуття/вибуття позивача.
Аналізуючи наведені позивачем обставини на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, не вбачається обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.
При цьому суд враховує, що підставами для визнання поважними причин пропуску строку звернення з адміністративним позовом є виключно обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, що звернулася до суду, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасної реалізації нею свого права та підтверджені належним чином. Тобто, такі обставини повинні виключати будь-яку практичну можливість особи бути обізнаною з існуванням певних фактів, щоб вона не повинна була і не могла дізнатися про порушення свої прав, свобод чи інтересів до певного моменту.
Згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Згідно п.1 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.
Як зазначив позивач, спірна постанова отримана ним 18.06.2021 рекомендованим листом. Із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження позивач звернувся лише 30.06.2021, а власне саме ознайомлення із матеріалами мало місце 09.07.2021.
Надані позивачем документи на підтвердження перебування позивача у відрядженні, не є належними та допустимими доказами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства, оскільки не містять необхідних відміток, щодо перебування позивача в іншому населеному пункті.
До того ж, позивач, як сторона, яка задіяна в ході даних правовідносин, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися результатами виконавчих проваджень.
Крім цього, в спірній постанові, зокрема п.5, міститься роз`яснення щодо можливості ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, внесеними до автоматизованої системи виконавчого провадження за відповідним посилання та ідентифікатором для доступу.
Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
В заяві поданій 30.07.2021 позивач підтверджує, що спірну постанову отримав 18.06.2021. Намір позивача ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження, на думку суду не перешкоджав позивачу звернутися до суду із позовом про оскарження постанови.
До того ж, спеціальне законодавство не ставить в залежність дотримання десятиденного строку для звернення до суду із моменту ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження. Такий строк обраховується, з моменту отримання рішення суб`єкта владних повноважень.
З врахуванням викладеного, відсутні підстави для задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду за своєю суттю не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і шляхом встановлення строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.
У рішеннях Європейського суду з прав людини від 28.10.1998 по справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 по справі «Круз проти Польщі» зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Разом з тим, позивач міг та повинен був дізнатися про обставини, що як він вважає, вказують на порушення його прав та інтересів, відразу при отриманні спірної постанови, зокрема міг реалізувати своє право на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження внесеними до автоматизованої системи.
Водночас, реалізація особою наданих їй прав залежить від її власного волевиявлення і тягар наслідків, які настають у разі пропуску певних темпоральних меж, покладається на власника відповідного права.
Отже, позивач своєчасно не скористався наданими йому правами та звернувся до суду за захистом порушеного права зі спливом встановленого терміну, а саме з пропуском спеціального десятиденного строку звернення з адміністративним позовом.
Згідно ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 Кодексу).
Згідно п.9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Оскільки ОСОБА_1 подано позовну заяву після закінчення строків, встановлених законодавством, а вказані в заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду на думку суду не є поважними, позовна заява підлягає поверненню.
Керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови від 10.06.2021 повернути позивачу.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.