Справа № 300/3841/21
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"04" серпня 2021 р. Справа № 300/3841/21
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши матеріали адміністративного позову Приватного підприємства "Науково-технічна фірма "Білекс" до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору № 43625877 від 10.10.2017,-
В С Т А Н О В И В:
30.07.2021 Приватне підприємство "Науково-технічна фірма "Білекс" звернулося до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору № 43625877 від 10.10.2017.
Частиною 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу (пункт 3); позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) (пункт 5).
У відповідності до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Аналогічно, статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови від 10.01.2017) встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (частина 1).
Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів (частина 2).
Таким чином, встановленим строком для звернення до адміністративного суду із зазначеними вище позовними вимогами є десятиденний строк.
Із позовною заявою до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору № 43625877 від 10.10.2017, позивач звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 30.07.2021, тобто із значним пропущенням десятиденного строку звернення до суду, встановленого пункту 2 частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Частиною 1 статті 28 Закону України Про виконавче провадження ( у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови від 10.10.2017) встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Таким чином, на переконання суду, позивач повинен був дізнатись про порушення його прав оскаржуваною постановою про стягнення виконавчого збору № 43625877 від 10.10.2017 у жовтні-листопаді 2017 року (з урахуванням часу на пересилання поштової кореспонденції).
У відповідності до частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
30.07.2021 позивач подав суду заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позом.
Пропущення встановленого строку звернення до суду обґрунтовані встановленням порушення прав позивача у зв`язку з накладенням постановою №54884973 від 14.07.2021 арешту на кошти Приватного підприємства "Науково-технічна фірма "Білекс" (боржника), що містяться на відкритих рахунках в установах банків, а обчисленням пропущеного строку визначено 23.07.2021 як дату ознайомлення позивача із матеріалами виконавчого провадження №54884973, відкритого з виконання постанови Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби №43625877 від 10.10.2017.
Окрім того, позивач посилається на те, що Білецький Андрій Михайлович є директором Приватного підприємства "Науково-технічна фірма "Білекс" з 01.07.2020, тобто значно пізніше дати винесення оскаржуваної постанови від 10.10.2017.
Суд зазначає, що наведені підстави пропущення строку на звернення до адміністративного суду не пояснюють поважність пропуску позивачем цього строку, а також не свідчать про існування будь-яких перешкод для позивача в реалізації свого права на звернення до адміністративного суду із заявленими вимогами, протягом встановленого Законом строку.
При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачем не наведено суду обставин, які перешкоджали йому звернутися до суду із вказаним позовом з 01.07.2020, а саме з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про зміну керівника Приватного підприємства "Науково-технічна фірма "Білекс".
Як наслідок, зазначені у заяві підстави пропуску на звернення до адміністративного суду є неповажними та причин пропуску цього строку не пояснюють.
Суд зазначає, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини стверджує, що таке право не є абсолютним та може бути обмежено, що допускається, оскільки право на доступ за своєю природою вимагає регулювання державою (Кунерт проти Польщі (заява № 8981/14)).
За змістом пунктів 37 та 38 рішення Європейського Суду з прав людини (надалі по тексту також - Суд) від 18 листопада 2010 року у справі "Мушта проти України", право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
Таким чином, суд вважає необхідним запропонувати позивачу вказати інші підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, з долученням доказів поважності причин його пропуску.
Також, частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закону України Про судовий збір.
Згідно частини 1 статті 2 Закону України Про судовий збір платники судового збору громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", який вступив в дію з 01.01.2021, встановлено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2021 року складає 2 270 гривень.
Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлюються ставки судового збору, зокрема, відповідно підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 зазначеного Закону за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому, суд зазначає, що окремі рішення, прийняті суб`єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи.
Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов є майновим.
Таким чином, за подання Приватним підприємством "Науково-технічна фірма "Білекс" до адміністративного суду позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору № 43625877 від 10.10.2017 судовий збір повинен становити 2 270,00 грн.
Однак, позивачем до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору.
За наявності вказаних недоліків, позовна заява не відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
На підставі наведеного та керуючись статтею 160, 161, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву Приватного підприємства "Науково-технічна фірма "Білекс" до Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору № 43625877 від 10.10.2017 - залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, шляхом подання документа про сплату судового збору у розмірі 2 270,00 грн. та запропонувати позивачу вказати інші підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та долучити докази поважності причин його пропуску.
Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у вище зазначений строк позовна заява буде повернена.
Ухвала окремо оскарженню не підлягає, у відповідності до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Суддя Главач І.А.