Справа № 263/4324/21
Суддя: Ковтуненко В. О.
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№263/4324/21
№ 2-а/263/104/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.,

при секретарі Моторіній В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки начальника відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) ВПС «Мілове» ім.. В. Банних Луганського Прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України Франчук Тетяни Анатоліївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом посилаючись на наступні обставини. 31.03.2021 року постановою про накладення адміністративного стягнення №139723, складеною в.о. начальник ВІПС (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних капітаном Франчук Т.А., позивачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1700 грн. Зі змісту постанови вбачається, що 31.03.2021 року о 23:10 годині під час прикордонного контролю у міждержавному пункті пропуску через Державний кордон України «Мілове», було виявлено громадянку України, яка перетнула Державний кордон України з тимчасово окупованою територією України до Російської Федерації, через тимчасово недіючий пункт пропуску через Державний кордон України «Новоазовськ», чим порушила п.3 постанови КМУ № 815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження Проїзду в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», що передбачає відповідальність за ч.1 ст.204-2 КУпАП.

ОСОБА_1 вважає таку постанову протиправною та винесеною з порушенням норм процесуального права, оскільки не було повністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у своїх поясненнях, які не були взяті до уваги, вона зазначила, що виїзд з непідконтрольної території України через територію Російської Федераціє, є крайньою необхідністю, пов`язаною з її безпекою та безпекою дитини, правами на отримання соціальних послуг в Україні та правами дитини на навчання в зрозумілих умовах державних стандартів та правил. Крім того, у копії постанови, яка була вручена позивачці, в описовій частині протоколу зазначено її анкетні данні, а на другій сторінці в результативній частині зазначені персональні дані іншої особи - ОСОБА_2 .

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження.

Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала.

Представник відповідача до суду не з`явився за невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не скориставшись правом на подання відзиву на позов.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом досліджуються саме представлені сторонами письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається кожна з них, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі п.1 ч.2 ст.2 КАС в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення №139723 від 31 березня 2021 року, складеною в.о. начальник ВІПС (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних капітаном Франчук Т.А., ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1700 грн. на підставі того, що 31.03.2021 року о 23:10 годині під час прикордонного контролю у міждержавному пункті пропуску через Державний кордон України «Мілове», було виявлено громадянку України, яка перетнула Державний кордон України з тимчасово окупованою територією України до Російської Федерації, через тимчасово недіючий пункт пропуску через Державний кордон України «Новоазовськ», чим порушила п.3 постанови КМУ № 815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження Проїзду в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», що передбачає відповідальність за ч.1 ст.204-2 КУпАП.

В основу винесеної постанови посадовою особою суб`єкта владних повноважень було покладено визнання провини ОСОБА_3 у виявленому правопорушенні, що має ознаки складу, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Отже вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, яким є «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815 (далі Порядок).

Так за п.3 згаданого Порядку в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

Отже об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП, є порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Таким чином тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Натомість, суд зазначає, що представниками відповідача у порушення ч.2, 5 ст.77 КАС не було подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій як з ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так й доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП, тобто на підтвердження правомірності винесеної відносно позивача 31.03.2021 року оскаржуваної постанови.

При цьому суд звертає увагу на те, що сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2020 року по справі № 177/525/17.

Окрім того, суд враховує, що загальновідомим є факт блокування незаконними збройними формуваннями виїзду громадян України з тимчасово окупованих територій Сходу України через КПВВ з березня 2020 року. А ті умови перетину лінії розмежування через КПВВ, які встановлені незаконними угруповуваннями, для позивача є неприйнятними.

Стаття 18 КУпАП визначає: не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У випадку з позивачем суд вважає, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем перед судом не було доведено, що у діях позивачки ОСОБА_1 31.03.2021 року при перетині державного кордону України було встановлено порушення «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року №815.

Відповідно до вимог ст.284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

За положеннями ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 3 ст.286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З метою повного захисту прав позивача, на підставі ч.2 ст.9 КАС України, суд вважає за необхідне закрити відповідну справу про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.1 ст.204-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю доказів тієї події правопорушення, яка відображена у оскаржуваній постанові.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що за відсутності достатності доказів, в судовому засіданні було підтверджено доводи позивача про відсутність факту порушення нею п.3 «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», що свідчить про неправомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.204-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Таким чином суд дійшов висновку, що постанова від 31.03.2021 року № 139723 підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.204-2 ч.1 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі ст.139 КАС з відповідача також слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань такого суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесені останньою судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 86, 205, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 7, 204-2, 251, 268, 229, 280 КУпАП, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки начальника відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) ВПС «Мілове» ім.. В. Банних Луганського Прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України Франчук Тетяни Анатоліївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову №139723 від 31 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення ч.1 ст.204-2 КУпАП, винесену в.о. начальник ВІПС (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних капітаном Франчук Т.А., - скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-2 КУпАП - закрити.

Стягнути з прикордонної служби (тип А) ВПС «Мілове» ім.. В. Банних Луганського Прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого Донецького апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.О. Ковтуненко