Справа № 380/6593/21
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6593/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного підприємства "Агрофірма "Дзвони" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Агрофірма "Дзвони" (79053, с. Болотня, Перемишлянський район, Львівська область) звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (79026, вул. Стрийська, 35, м. Львів) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.01.2021 № (форма «В4»), яким завищено від`ємне значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у вересні 2020 року на 422 593,00 грн.; судові витрати повернути позивачу за рахунок Державного бюджету України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки податкового органу про завищення товариством податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 422593,00 грн. за вересень 2020 року є протиправними, оскільки згідно податкової накладної №2 від 28.09.2020 на загальну суму 2 535 559,50 грн. в т.ч. ПДВ 422 593,25 грн., складеної Фермерським господарством «Агрообрій» в рамках господарських операцій за Договором поставки №0901 від 01.09.2020 року, підтверджується рух активів платника податків та рух його капіталу. Відтак, позивач вважає правомірним віднесення до складу податкового кредиту за вересень 2020 року суми ПДВ згідно податкової накладної на загальну суму ПДВ 422593,00 грн.

Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 28 травня 2021 року заяву Головного управління ДПС у Львівській області про заміну сторони відповідача задоволено: замінено відповідача, Головне управління ДПС у Львівській області (), на належного відповідача - Головне управління ДПС у Львівській області (ЄДРПОУ ВП 43968090).

Ухвалою суду від 28 травня 2021 року у задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Львівській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в даній адміністративній справі відмовлено.

Ухвалою про відкриття провадження запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

20 травня 2021 року представник відповідача на поштову адресу суду надіслав відзив на позовну заяву (вх. №35611), в якому просив відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. ПП «Агрофірма «Дзвони» придбавало у ФГ «Агрообрій» згідно Договору поставки від 01.09.2020 №0901/01, пшеницю насіннєву врожаю 2020 року, однак, перевіркою не встановлено здійснення оплати на рахунок ФГ «Агрообрій» за зазначений товар, рахується кредиторська заборгованість ПП «Агрофірма «Дзвони» по рах. 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками». Згідно аналізу бази даних ЄДРПН не встановлено у ПП «Агрофірма «Дзвони», ФГ «Агрообрій» придбання наступної номенклатури: пшениця «Бонанза», «Кубус», «Еміль», «Колонія», «Продуцент», «Ронін», «Юлія». Згідно даних складського обліку за ФГ «Агрообрій» не рахується станом на 01.09.2020 зазначена номенклатура. Таким чином, встановлено невідповідність придбаної та реалізованої номенклатури, тому додані документи хоча й відповідають зовнішнім формальним ознакам як первинні документи, проте, не відображають реального руху товарно-матеріальних цінностей між ПП «Агрофірма «Дзвони» та ФГ «Агрообрій», тобто є недостовірними. Відповідно до баз даних ДПС України встановлено, що згідно податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, сум утриманого з них податку за 9 місяців 2020 року встановлено 9 працівників. В ході аналізу податкової звітності ФГ «Агрообрій», а саме: податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за відповідні періоди не встановлено відомості про суми доходів за ознакою доходу « 157», а саме: не відображено виплати фізичним особам підприємцям за отриману продукцію (насінневу). Тобто, не встановлено придбання послуг, необхідних для провадження господарської діяльності. Також, у власності або користуванні у ФГ «Агрообрій» відсутні будь які об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням (виробничих, складських об`єктів), які б позволяли вирощувати насіннєву продукцію (відсутність обладнання та власної насіннєвої лабораторії) (дані звітності за формою №20-ОПП, дані балансу, інші джерела). Отже, господарські операції між ПП «Агрофірма «Дзвони» та ФГ «Агрообрій» за вересень 2020 року фактично не здійснювались, тому первинні документи (договори, накладні, податкові накладні тощо), які виписані ФГ «Агрообрій» не є підставою для бухгалтерського обліку, оскільки не фіксують факт здійснення господарських операцій. Оскільки, вищезазначені встановлені дані і факти, що доводять нереальність господарської операції (відсутність реального здійснення діяльності контрагентом та законного джерела походження товару), перевіркою не підтверджено взаєморозрахунків між ПП «Агрофірма «Дзвони» та ФГ «Агрообрій» за вересень 2020 року. Відтак, первинні документи (договори, видаткові накладні, податкова накладна тощо), які видані ФГ «Агрообрій» не є підставою для бухгалтерського обліку оскільки не фіксують факт здійснення господарських операцій та неможливо встановити походження товару, яке в подальшому мало бути реалізовано на адресу ПП «Агрофірма «Дзвони», тим самим створюючи передумови для неправомірного формування останнім податкового кредиту. Таким чином, на порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України ПП «Агрофірма «Дзвони» за рахунок віднесення суми ПДВ по операціях з ФГ «Агрообрій»,що фактично не здійснювались, завищено податковий кредит по податку на додану вартість зав вересень 2020 року у розмірі 422 593 грн.

Представник позивача на поштову адресу суду надіслав додаткові пояснення, де зазначив наступне. Щодо відносин між контрагентами та про неможливість встановити походження товарів, то ці твердження Відповідача не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарських операцій, вчинених між ФГ «АГРООБРІЙ» та безпосереднім ПП «Агрофірма «Дзвони». Жодна норма законодавства не встановлює обов`язку покупця бути обізнаним про джерело походження товару та обов`язку з контролю за дотриманням Постачальника правил оподаткування. Господарські операції фактично здійснені та підтверджуються належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій та зміни майнового стану платника податків Окрім того, висновки Відповідача, які ґрунтуються лише на податковій інформації та звітності контрагенту Позивача, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у періоді, що перевірявся, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання договорів за умови наявності первинних документів. Позивачем було правомірно включено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за вересень 2020 року суми ПДВ визначений податковою накладною №2 від 28.09.2020 р. на загальну суму 2 535 559,50 грн., в тому числі ПДВ 422 593,25 грн., складеної ФГ «Агрообрій» в рамках господарських операцій за Договором поставки №0901 від 01.09.2020 року, що зумовили рух активів платника податків та рух його капіталу, а отже спричинили реальні зміни його майнового стану. За таких умов, з боку ПП «Агрофірма «Дзвони» відсутні порушення пункту 200.1, 200.4 ст. 300, п. 198.1, п 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України і зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість Податкового кодексу України. А тому висновки акту перевірки № 2638/13-01-07-02/30394156 від 15.12.2020 р. в частині порушення Підприємством п. 200.1, 200.4 ст. 200 п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 422 593 грн. за вересень 2020 року є не обґрунтованими, не об`єктивними та не правомірними, а прийняте на підставі акту податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Приватне підприємство "Агрофірма "Дзвони" зареєстроване як юридична особа з 24.05.1999 року, є платником податку на додану вартість; основним видом діяльності згідно КВЕД є 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Головним управлінням ДПС у Львівській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства "Агрофірма "Дзвони" () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. За результатами перевірки позивача складено акт №2638/13-01-07-02/30394156 від 15.12.2020 року

Перевіркою Приватного підприємства «Агрофірма «Дзвони» встановлено наступні порушення:

- п. 200.1, 200.4 ст. 200 п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 422593 грн. за вересень 2020 року;

- перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету в сумі 3 335 222 грн. не встановлено порушення платником податків.

На підставі акту перевірки контролюючим органом складено податкове повідомлення - рішення від 12.01.2021 №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість.

Позивач вважаючи винесення такого рішення протиправним, подав скаргу на податкове повідомлення - рішення від 12.01.2021 №.

За результатами розгляду скарги рішенням Державної податкової служби України від 17.03.2021 №6116/6199-00-06-01-02-06 скаргу Приватного підприємства "Агрофірма "Дзвони" залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 12.01.2021 № - без змін.

Не погоджуючись із такими діями і прийнятим рішенням відповідача, позивач звернувся із даним позовом до суду про його скасування.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)).

Закріплений у ч. 1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування в цій справі є, зокрема, обставина реальності господарських операцій позивача з Фермерським господарством «Агрообрій» правильність відображення їх в податковому обліку та правильність формування податкового кредиту.

Суд враховує, що аналіз реальності господарської операції повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п. 44.2 ст. 44 ПК України).

Згідно з підпунктами 21.1.1, 21.1.5 пункту 21.1 статті 21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Документальною перевіркою згідно із п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до положень Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015р. (далі - Порядок 727), акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до підпункту 2 Пункт 4 розділу III Порядку 727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Щодо висновків контролюючого органу, що господарські операції Приватного підприємства "Агрофірма "Дзвони", які задекларовані у податковому кредиті вересень 2020 року по контрагенту постачальнику Фермерське господарство «Агрообрій» (4) не мали реального товарного характеру, суд встановив наступне.

Відповідно до Договору поставки №0901 від 01.09.2020 року Постачальник (Фермерське господарство «Агрообрій») в порядку та на умовах Договору зобов`язується поставити Покупцю (Приватне підприємство «Агрофірма «Дзвони») Пшеницю врожаю 2020 року, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар і сплатити за нього визначену цим договором ціну.

Згідно Специфікації № 2 від 03.09.2020 р. до Договору поставки №0901 від 01.09.2020 р. Постачальник передає (поставляє) Покупцю Товар.

На виконання вказаної вище специфікації 28.09.2020 р. ФГ «Агрообрій» передало, а ПП «Агрофірма «Дзвони» прийняло на складі ПП «Агрофірма «Дзвони» (Львівська обл., Перемишлянський район, с. Болотня) вищевказану партію Товару в повному обсязі, що підтверджується видатковою накладною № 37 від 28.09.2020 р. на загальну суму 2535559,50 грн., в тому числі ПДВ 422 593,25 грн., податковою накладною № 2 від 28.09.2020 р. на загальну суму 2 535 559,50 грн., в тому числі ПДВ 422 593,25 грн., Актом № 0928/01 від 28.09.2020 р. приймання-передачі товару, яким сторони підтвердили факт передачі права власності на вище вказану продукцію від ФГ «Агрообрій» у власність ПП «Агрофірма «Дзвони», про що виписано згідно Додатку №1 до Договору на відповідальне зберігання зерна № 23072020/01 від 23.07.2020 р. відповідне переоформлення товару на нового власника - ПП «Агрофірма «Дзвони».

Крім того, виникнення права власності на вказаний товар відображено у бухгалтерському обліку та підтверджується даними оперативного обліку зерна по складу за серпень-вересень 2020 року.

Вказаний Товар засіяно на власних земельних ділянках позивача, що підтверджується Актом № ДЗЛВ-000058 про витрати насіння та садівного матеріалу за 05.10.2020 р., крім пшениці нас. Куїнтус, що зберігається на складі до весняної сівби (оперативний облік зерна на складі серпень-листопад 2020 р.).

Розрахунки за поставкою згідно Специфікації №2 від 03.09.2020 р. до Договору поставки № 0901 від 01.09.2020 р. здійснювалось згідно умов п. 3.1. цього Договору, зокрема: «Оплата товару здійснюється Покупцем у грошовій формі впродовж 3 місяців після надання Постачальником Покупцю документів та здійснення дій, зазначених у п. 2.6. цього Договору. У разі ненадання цих документів (не здійснення дій) або неповного їх надання (здійснення), Покупець має право затримати оплату Товару або здійснити частково оплату Товару.

З урахуванням п. 3.1. Договору поставки №0901 від 01.09.2020 р., ПП «Агрофірма «Дзвони» здійснює оплату частково. Згідно акту звірки взаєморозрахунків між Сторонами Договору поставки № 0901 від 01.09.2020 р., оплату Специфікації № 2 від 03.09.2020 р. до Договору поставки № 0901 від 01.09.2020 р. здійснено в повному обсязі, проте наявна заборгованість на користь ФГ «Агрообрій» в розмірі 7 157 559,50 грн., з ПДВ. (акт звірки за Договором поставки № 0901 від 01.09.2020 р. за період вересень-грудень 2020 р.).

Факт оплати підтверджується виписками банку за рахунком ПП «Агрофірма «Дзвони» від 16.10.2020 р., 22.10.2020 р., 30.10.2020 р., 04.11.2020 р., 05.11.2020 р., 06.11.2020 р., 11.11.2020 р., 13.11.2020 р., 18.11.2020 р., 23.11.2020 р., 02.12.2020 р., 07.12.2020 р., 08.12.2020 р., 09.12.2020 р., 10.12.2020 р., 15.12.2020 р.

Таким чином, виконання умов укладеного між позивачем та ФГ «Агрообрій» договору знайшло своє відображення в податковому та бухгалтерському обліку позивача.

Суми податку на додану вартість були внесені до реєстру отриманих податкових накладних від вказаного контрагента, включені до складу податкового кредиту відповідного звітного (податкового періоду) та відповідають даним податкової декларації з податку на додану вартість.

Також судом встановлено, що між ФГ «Агрообрій» та ПП «Агрофірма «Дзвони» укладено Договір № 07/2018 від 20.07.2018 р. про надання послуг з обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції.

Відповідно до п. 1.1. Договору № 07/2018 від 20.07.2018 р. Виконавець (ПП «Агрофірма «Дзвони») зобов`язується надати Замовнику (ФГ «Агрообрій») повний комплекс агротехнічних та сільськогосподарських послуг з підготовки ґрунту до сівби, посіву насіння, внесення мінеральних добрив та засобів захисту рослин, вирощування сільськогосподарських культур та збору урожаю (далі послуги) на земельних ділянках Замовника (ФГ «Агрообрій»).

Згідно п. 1.2. Договору № 07/2018 від 20.07.2018 р. детальна інформація щодо послуг (якість вирощеної продукції, врожайність містяться у відповідному Додатку, який є невід`ємною частиною цього Договору та визначається у завданні Замовника).

Відповідно до п. 2.1. Договору № 07/2018 від 20.07.2018 р. усі послуги Виконавець (ПП «Агрофірма «Дзвони») надає згідно завдань Замовника (ФГ «Агрообрій»), що погоджується шляхом підписання Специфікацій, в яких вказується обсяг та вид послуг (робіт), термін виконання замовлення, а також детальна інформація щодо послуг (якість вирощеної продукції, врожайність). Усі послуги Виконавець (ПП «Агрофірма «Дзвони») надає власною с/г технікою, паливно-мастильними матеріалами та іншими матеріалами, із залученням персоналу за власний рахунок.

У силу п. 1.4 Договору № 07/2018 від 20.07.2018 р. сільськогосподарська продукція, що вироблена в процесі надання Послуг є власністю Замовника (ФГ «Агрообрій»).

Згідно Додатку № 5 від 29.07.2019 р. до Договору № 07/2018 від 20.07.2018 р. «Специфікація № 1 на виконання робіт з вирощування сільськогосподарської продукції у 2019-2020 р. Замовник (ФГ «Агрообрій») видав Виконавцю (ПП «Агрофірма «Дзвони») завдання на виконання с/г робіт з вирощування у 2019-2020 р.р. пшениці озимої на 502,7 га земель Замовника у кількості 100,6 т. строком до 30.08.2020 р. та визначено технічні характеристики пшениці.

Згідно Додатку № 6 від 24.02.2020 р. до Договору № 07/2018 від 20.07.2018 р. «Специфікація № 2 на виконання робіт з вирощування сільськогосподарської продукції у 2020 р. Замовник (ФГ «Агрообрій») видав Виконавцю (ПП «Агрофірма «Дзвони») завдання, в тому числі на виконання с/г робіт з вирощування у 2020 р. пшениці ярої на 208,4 га земель Замовника у кількості 40 т. строком до 30.08.2020 р. та визначено технічні характеристики пшениці.

На виконання Специфікацій № 1 та № 2 до Договору № 07/2018 від 20.07.2018 р., Виконавець (ПП «Агрофірма «Дзвони») виконав увесь спектр робіт з вирощування пшениці вчасно та в повному обсязі, що підтверджується підписаними Сторонами Актами надання послуг № 158 від 30.08.2020 р., № 186 від 31.08.2020 р.

23.07.2020 р. між Зерновим складом (ПП «Агрофірма «Дзвони») та Поклажодавцем (ФГ «Агрообрій») було укладено Договір складського зберігання зерна № 23072020/01, згідно п. 1.1. якого Поклажодавець передає, а Зерновий склад приймає на відповідальне зберігання Зерно, в разі необхідності доводить його до кондицій придатних для тривалого зберігання шляхом очищення, сушіння за рахунок Поклажодавця, забезпечує зберігання і видачу його Поклажодавцю в строки встановлені договором, та надає послуги по відвантаженню зерна (далі Договір № 23072020/01 від 23.07.2020 р.).

В результаті збору врожаю 2019-2020 р.р., на підставі Договору № 23072020/01 від 23.07.2020 р. та Договору № 07/2018 від 20.07.2018 р. Зерновим складом, Виконавцем (ПП «Агрофірма «Дзвони») було прийнято від ФГ «Агрообрій» зерно (пшеницю) врожаю 2019-2020 р. на зберігання та відповідну доробку, що підтверджується:

- пшениця озима 2 клас: реєстр товарно-транспортних накладних 70 (на поступлене зерно з 01.08. по 09.08.2020 р.), даними про його лабораторний аналіз; актом приймання-передачі с/г продукції від 09.08.2020 р. пшениці 2 630 670 кг.; розпорядження № 70 від 27.08.2020 р. на доробку зерна з сушіння;

- пшениця озима нас. Продуцент: реєстр товарно-транспортних накладних 93 (на поступлене зерно за 08.08.2020 р.), даними про його лабораторний аналіз; актом приймання-передачі с/г продукції від 08.08.2020 р. пшениці 119 370 кг.; розпорядження № 93 від 26.08.2020 р. на доробку зерна з сушіння;

- пшениця озима нас. Ронін: реєстр товарно-транспортних накладних 91 (на поступлене зерно за 09.08.2020 р.), даними про його лабораторний аналіз; актом приймання-передачі с/г продукції від 09.08.2020 р. пшениці 5 650 кг.; розпорядження № 91 від 26.08.2020 р. на доробку зерна з сушіння;

- пшениця озима нас. Юлія: реєстр товарно-транспортних накладних 94 (на поступлене зерно за 05.08.2020 р.), даними про його лабораторний аналіз; актом приймання-передачі с/г продукції від 05.08.2020 р. пшениці 239 420 кг.; розпорядження № 94 від 26.08.2020 р. на доробку зерна з сушіння;

- пшениця озима нас. Еміль: реєстр товарно-транспортних накладних 92 (на поступлене зерно за 09.08.2020 р.), даними про його лабораторний аналіз; актом приймання-передачі с/г продукції від 09.08.2020 р. пшениці 4 930 кг.; розпорядження № 92 від 26.08.2020 р. на доробку зерна з сушіння;

- пшениця озима нас. Куїнтус: реєстр товарно-транспортних накладних 73 (на поступлене зерно за 22.08.2020 р.), даними про його лабораторний аналіз; актом приймання-передачі с/г продукції від 22.08.2020 р. пшениці 80 740 кг.; розпорядження № 73 від 22.08.2020 р. на доробку зерна з сушіння;

- пшениця яра 2 клас: реєстр товарно-транспортних накладних 71 (на поступлене зерно з 21.08. по 22.08.2020 р.), даними про його лабораторний аналіз; актом приймання-передачі с/г продукції від 22.08.2020 р. пшениці 1 318 240 кг.; розпорядження № 71 від 28.08.2020 р. на доробку зерна з сушіння.

Відповідно до п. 1.4 Договору № 07/2018 від 20.07.2018 р. сільськогосподарська продукція, що вироблена в процесі надання Послуг є власністю Замовника та прийнята ФГ «Агрообрій» за вищевказаними актами приймання-передачі с/г продукції: озима нас. (119 370 кг.) від 08.08.2020 р.; озима нас. Продуцент (119 370 кг.) від 08.08.2020 р.; пшениця озима нас. Ронін (5 650 кг.) від 09.08.2020 р.; пшениця озима нас. Юлія (239 420 кг.) від 05.08.2020 р.; пшениця озима нас. Еміль (4 930 кг.) від 09.08.2020 р.; пшениця озима нас. Куїнтус (80 740 кг.) від 22.08.2020 р.; пшениця яра 2 клас (1 318 240 кг) від 22.08.2020 р. є власністю ФГ «АГРООБРІЙ».

Отже, протягом 05.08.2020 р. 22.08.2020 р. ФГ «Агрообрій» в результаті збору врожаю 2019-2020 р.р. за умовами Договору № 07/2018 від 20.07.2018 р. набуло право власності на пшеницю озима нас. Продуцент - 119 370 кг.; пшениця озима нас. Ронін - 5 650 кг.; пшениця озима нас. Юлія - 239 420 кг.; пшениця озима нас. Еміль - 4 930 кг.; пшениця озима нас. Куїнтус - 80 740 кг.

Відтак, контролюючий орган не взяв до уваги той факт, що ФГ «Агрообрій» отримав в результаті збору урожаю 2019-2020 р.р. у власність пшеницю насіннєву Єміль, Куїнтус, Продуцент, Ронін, Юлія у достатній кількості, щоб виконати умови Специфікації №2 від 03.09.2020 р. до Договору поставки № 0901 від 01.09.2020 р. на загальну суму 2 535 559,50 грн., в тому числі ПДВ 422 593,25 грн.

Отже, ФГ «Агрообрій» здійснило реалізацію власної пшениці насіннєвої Єміль, Куїнтус, Продуцент, Ронін, Юлія за видатковою накладною № 37 від 28.09.2020 р. на загальну суму 2 535 559,50 грн., в тому числі ПДВ 422 593,25 грн., про що й було складено в адресу ПП «Агрофірма «Дзвони» податкову накладну № 2 від 28.09.2020 р. на загальну суму 2 535 559,50 грн., з ПДВ, що в результаті стало підставою для включення до складу податкового кредиту ПП «Агрофірма «Дзвони» у вересні 2020 р. ПДВ в розмірі 422 593,25 грн.

Згідно з ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон №996) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 5-8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 (далі - П(С)БО 16), витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податковий кодекс України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п. 198.3.ст.198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.180.1. Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платником податку є:

1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;

3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також:

- особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством;

- особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України є дата здійснення першої з наступних подій:

а) дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг);

б) дата отримання податкової накладної.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, первинні документи, якими позивач доводить здійснення господарських операцій з вищезазначеним контрагентом, оформлені належним чином, такі досліджувались під час перевірки, містять необхідні реквізити, повністю відображають зміст господарських операцій з ФГ «Агрообрій» не мають недоліків, які б свідчили про їх невідповідність вимогам до первинних документів. Вказана обставина не спростовується висновками перевірки.

Також, судом було з`ясовано, що контрагент позивача ФГ «Агрообрій» на момент вчинення спірних фінансово-господарських операцій був юридичною особою, зареєстрованими у встановленому законом порядку, знаходились на податковому обліку в органах податкової служби та були платниками податку на додану вартість.

За правилами підпункту «а» пункту 198.1. статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6. статті 198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Отже, у податковому обліку з податку на додану вартість операції з придбання товарів (послуг) та суми податкового кредиту за такими операціями повинні бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення. Податковий кредит має бути обов`язково підтверджений податковою накладною. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та/або його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

В силу викладеного, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 вересня 2019 року у справі №814/2412/17.

Позивачем зареєстровані в ЄДРПН податкову накладну з господарської операції по постачанню пшениці, чим виконано необхідну підставу для формування податкового кредиту, передбачену нормами ПК України.

З огляду на те, що наявними у матеріалах справи доказами (зокрема договорами, видатковими накладними та ін.), підтверджується обставина фактичного придбання товарно-матеріальних цінностей позивачем у його контрагента з метою використання у власній господарській діяльності, суд дійшов висновку про правомірність формування позивачем податкових наслідків таких операцій.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», неістотні недоліки у документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки, не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, що брала участь у здійсненні господарської операції та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо.

Вище наведене підтверджується висновком Верховного Суду в постанові від 12.06.2018р. по справі № 826/11879/13-а, від 12.06.2018р. у справі № 825/3419/14, де вказано, зокрема про наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань , власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

З метою податкового обліку господарські операції можуть оформлюватися будь-якими первинними документами, зміст яких відповідає наведеним вимогам податкового законодавства, та складення яких відповідає законодавчо установленим вимогам щодо оформлення такої операції (Постанова ВС від 30.03.2018 року по справі № 821/2106/13-а).

В розумінні статті 16 ПК України, навіть за умови допущення попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару/надання послуг певних порушень податкового законодавства, дані обставини тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення відповідних сум до складу податкового кредиту та витрат.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов`язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Дана позиція підтверджена постановою Верховного Суду від 03.04.2018 по справі № 2а-7462/10/2170.

В обґрунтування своєї правової позиції щодо нікчемності укладеного позивачем договору з ФГ «Агрообрій», які не були направлені на досягнення господарської мети позивача, відповідач зазначає, що такого висновку дійшов у зв`язку з тим, що товари, реалізовані в ході виконання договорів, мають невідоме джерело походження, відсутністю виробничих, складських об`єктів, а також матеріалами податкових інформацій.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, висновки відповідача, що господарські операції є нікчемними є лише припущеннями, на яких вони не можуть ґрунтуватись. Здійснення даного виду господарської діяльності відповідає меті та предмету діяльності позивача як юридичної особи.

Всі товари, отримані позивачем від зазначеного вище контрагента у спірний період часу по вказаному вище договору були використані позивачем в ході здійснення господарської діяльності. Всі витрати понесені ним підтверджено первинними документами, які були предметом дослідження відповідачем в ході проведення перевірки, про що зазначено в Акті перевірки. Відповідачем не заперечується обставина фактичного здійснення позивачем даних господарських операцій, відображення правочину у відповідних документах бухгалтерського обліку і податкової звітності.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки, щодо нікчемності зазначеного правочину зроблені відповідачем на підставі податкової інформації.

Однак, суд зазначає, що вказана податкова інформація містить лише дані про результати господарської діяльності контрагента позивача за період, в якому виникли спірні правовідносини. Контролюючим органом не перевірялась і не оцінювалась діяльність ФГ «Агрообрій» в періоди, які передували укладенню спірних правочинів, у зв`язку з чим суд вважає, що висновки відповідача про нікчемність укладених позивачем правочинів з вищезазначеним контрагентом, щодо яких виник спір, є безпідставними і зроблені в результаті припущень, що жодним чином виключає можливість покладення їх в основу спірного рішення.

Таким чином, наявними в матеріалах справи документами підтверджено надання позивачем до контролюючого органу податкової звітності з податку на додану вартість та відповідність даних, що містяться в наданій податковій звітності, даним первинного бухгалтерського обліку.

Відповідачем не доведено та не надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагента позивача ресурси не давали можливості для проведення господарської діяльності з поставки товарів, обумовлених укладеними договорами з позивачем, як не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про наявність фактів та свідчили про протиправну поведінку контрагента та про обізнаність позивача як платника податків щодо такої та злагодженості дій між ними.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що господарські операції між позивачем та його контрагентом мали реальний характер, діяльність позивача спрямована на отримання економічної вигоди від господарської діяльності, що вказує на помилковість висновків податкового органу про вчинення порушень податкового законодавства щодо неправомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість за результатами взаємовідносин з ФГ «Агрообрій» за період, що перевірявся, а відтак, вони не можуть бути покладені в основу спірного податкового повідомлення-рішення.

Крім того, суд зазначає, що посилання відповідача на постанову Перемишлянського районного суду від 27.04.2021 є необґрунтованими, так як під час розгляду справи судом встановлено, що господарські операції між позивачем та його контрагентом мали реальний характер, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду ( ч.7 ст.78 КАС України).

За практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, у рішенні від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів, має саме податкове управління.

Такий обов`язок суб`єкта владних повноважень закріплений і в Кодексі адміністративного судочинства України, частиною другою статті 77 якого передбачено що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при ухваленні рішень діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дія), що призвело до безпідставного податкового навантаження на позивача.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивачем документально підтверджено сплату судового збору в сумі 6338,90 грн (платіжне доручення №17924 від 15.04.2021 року) такий згідно ст. 139 КАС України слід стягнути на користь ПП «Агрофірма «Дзвони» з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного підприємства "Агрофірма "Дзвони" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 12.01.2021 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь Приватного підприємства "Агрофірма "Дзвони" судовий збір в сумі 6338 (шість тисяч триста тридцять вісім) грн. 90 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Позивач Приватне підприємство "Агрофірма "Дзвони" (79053, с. Болотня, Перемишлянський район, Львівська область; ).

Відповідач - Головне управління ДПС у Львівській області (79003, вул. Стрийська, 35, м. Львів; код ЄДРПОУ ВП 43968090).

Повний текст рішення складено 04 серпня 2021 року.

Суддя Кухар Н.А.