Справа № 540/3191/21
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3191/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивачка) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі-відповідач, Управління, ГУ ПФУ в Херсонській області), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 90% до 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) у розмірі 90% суддівської винагороди судді Херсонського апеляційного суду на підставі довідки Херсонського апеляційного суду №95/20 від 24.02.2020 з урахуванням фактично виплачених сум починаючи з 19.02.2020 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначила, що як суддя у відставці отримувала щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% від винагороди працюючого судді. З березня 2021 року ГУ ПФУ в Херсонській області зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання з 90% до 54%, що є протиправним. Посилаючись на норми Конституції України, ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", рішення Конституційного Суду України, рішення судів за її позовами, просить задовольнити повністю позовні вимоги.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що позивачка з 15.12.2016 року перебуває на обліку та отримує грошове утримання судді у відставці призначене відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VІІІ (далі - Закон № 1402).

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-рп/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) ряд положень розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 зі змінами, зокрема пункт 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Нормами пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 було визначено, що суддям, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VІ. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотка грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Питання перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддів у відставці врегульовано ч. 4 ст. 142 Закону № 1402, якою передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідні посаді здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Частиною 3 статті 142 Закону № 1402 визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання суд ді.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 по справі №540/2217/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату позивачці довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 24.02.2020 № 95/20, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум.

На виконання Рішення суду першої інстанції та Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду, позивачці здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020.

Враховуючи суддівський стаж позивачки, який складає 22 роки 09 місяців 01 день, Управлінням правильно визначено розмір щомісячного грошового утримання, який складав 54% від суддівської винагороди судді який працює.

Позовна вимога про виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди працюючого судді, який працює на відповідній посаді є безпідставною, оскільки зазначений розмір визначався відповідно до Закону України від 07.07.2010 № 2453 "Про судоустрій і статус суддів". Проте, з 18.02.2020, з моменту проголошення Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, Закон України від 07.07.2010 №2453 "Про судоустрій і статус суддів" в частині регулювання щомісячного довічного грошового утримання, остаточно втратив чинність.

Враховуючи зазначене, рішення про перерахунок з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим, а позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

З березня 1994 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) працювала на посаді судді Комсомольського районного суду м. Херсона, а з квітня 1998 року - на посаді судді Херсонського обласного суду.

Постановою ВР України від 17.06.2004 року №1813-ІV обрано суддею Апеляційного суду Херсонської області безстроково.

Наказом голови Апеляційного суду Херсонської області №147-ос від 14.12.2016 року Вербицьку звільнено із займаної посади у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Рішенням комісії для розгляду питань пов`язаних з призначенням та виплатою пенсії позивачці призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 23654,40 грн. виходячи із стажу роботи на посаді судді 22 роки 9 місяців 01 день, що становило 84% грошового утримання судді на відповідній посаді.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області у справі №766/5893/17 від 28.04.2017 року дії УПФУ в м. Херсоні щодо визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визнано неправомірними. Зобов`язано Херсонське об`єднане Управління ПФУ Херсонської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання шляхом зарахування до стажу роботи половину строку навчання, що становить 02 роки 05 місяців, починаючи з 15.12.2016 року в розмірі 90% грошового утримання судді апеляційного суду Херсонської області.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017 року зазначене рішення залишено без змін.

На виконання зазначеного рішення ОСОБА_1 здійснено перерахунок довічного грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

27.02.2020 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі оновленої довідки Херсонського апеляційного суду від 24.02.2020 року №95/20. Рішенням відповідача №20/03-16 від 05.03.2020 року у здійсненні перерахунку було відмовлено.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року (справа №540/2217/20) зазначене рішення відповідача було визнано протиправним. Зобов`язано Головне управління ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 24.02.2020 року №95/20, починаючи з 19.02.2020 року з урахуванням фактично виплачених сум.

На виконання зазначеного рішення суду, ГУ ПФУ в Херсонській області здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачці з 19.02.2020 року. При цьому листом від 01.03.2021 року повідомило, що розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 99887.04 грн., тобто 54% суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді.

Зазначений лист ГУ ПФУ в Херсонській області, суд розцінює як рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки воно є результатом розгляду офіційної заяви позивачки до відповідача, з відображенням у відповіді правової позиції ГУ ПФУ в Херсонській області щодо підстав зміни розміру суддівської винагороди судді, тобто це юридично вмотивоване рішення, що вплинуло на права позивачки і як вважає відповідач здійснено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, існує новий спір між сторонами в частині визначення відсоткового розміру довічного грошового утримання від суми суддівської винагороди, працюючого на відповідній посаді судді, оскільки відповідачем він був зменшений до 54% замість раніше призначених - 90%.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно із пунктом 2 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

В рішенні від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що частина третя статті 141 Закону № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIІІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIІІ, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIІІ, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

В пункті 7 цього ж рішення Конституційний Суд України зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

На виконання висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, частина четверта статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII викладена в наступній редакції: "У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

У пункті 19 постанови Верховного Суду від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20 також наголошено на тому, що за змістом частини четвертої статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що на час звернення позивача до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, виникла лише одна підстава його перерахунку, а саме збільшився розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (з 01.01.2020 базовий оклад судді склав 50 прожиткових мінімумів для працездатних громадян). Інші складові (стаж роботи на посаді судді та відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) залишилися незмінними.

При цьому суд зазначає, що норми спеціальних законів які були чинними у період від моменту призначення позивачу спірних виплат до їх перерахунку у 2020 році не передбачали зменшення відсоткового показника довічного грошового утримання судді у відставці. Натомість з метою урахування зміни розміру заробітної плати (суддівської винагороди) працюючого судді, змінною величиною і підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці була лише зміна суддівської винагороди.

Водночас правила обрахування стажу роботи на посаді судді, які застосовувалися на момент виходу судді у відставку, як і відсотковий розмір вже призначеного довічного грошового утримання є сталими та не можуть змінюватися.

Як вбачається з пенсійної справи позивачки, що копія якої наявна в матеріалах справи, відсотковий розмір довічного грошового утримання судді у відставці, що був призначений позивачці з урахуванням рішень судів складав 90% суддівської винагороди. При цьому, довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди позивачка отримувала до моменту прийняття Управлінням оскаржуваного рішення, яким фактично зменшено сталий показник - відсоткове значення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, без наявної правової на те підстави.

Щодо посилання відповідача на ч. 3 ст. 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII, в силу якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, суд зазначає що вказана норма підлягає застосуванню при призначенні довічного грошового утримання після набрання цією нормою чинності.

Більше того, застосування відсоткового показника, передбаченого ч. 3 ст.142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII до перерахунку вже призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним, як тому, що стосується обрахування щомісячного довічного грошового утримання судді який звернувся із заявою про його призначення на момент дії цієї норми, а не перерахунку раніше призначеного, так і з огляду на те, що законодавчо передбачено принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Суд відхиляє також посилання відповідача на те, що з 18.02.2020, з моменту проголошення Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, Закон України від 07.07.2010 №2453 "Про судоустрій і статус суддів" в частині регулювання щомісячного довічного грошового утримання, остаточно втратив чинність і це є підстава для зменшення відсотків позивачці.

З цього приводу суд зазначає, що втрата чинності закону не тягне за собою втрату гарантій на довічне грошове утримання, що було раніше призначене відповідно до норм діючого на той момент закону. Такі дії та таке тлумачення відповідачем законодавства звужує конституційні права позивачки та її соціальні гарантії як судді у відставці, що суперечить нормам Конституції України.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про протиправність рішення Управління про зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача із 90% до 54 %.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не надано до суду жодних доказів щодо наявності підстав зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача, а отже і на підтвердження правомірності свого рішення. Натомість, з наданих до суду матеріалів пенсійної справи вбачається, що призначення позивачці довічного грошового утримання судді у відставці відбулось до набрання законної сили положень ст.142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII і розмір довічного грошового утримання складав 90% суддівської винагороди.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 01.03.2021 року щодо зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 90% до 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, 6 м. Херсон, 73005, ) здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) у розмірі 90% суддівської винагороди судді Херсонського апеляційного суду на підставі довідки Херсонського апеляційного суду №95/20 від 24.02.2020 з урахуванням фактично виплачених сум починаючи з 19.02.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, 6 м. Херсон, 73005, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов

кат. 112010201