Справа № 240/10003/21
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 109040000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Попової О. Г.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про зобов`язання вчинити дії,
Ухвалою судді від 31.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 17.06.2021 року об 11:30.
Протокольною ухвалою від 17.06.2021 підготовче засідання відкладено на 08.07.2021 о 11:00.
29.06.2021 від Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до суду подано відзив на позов, в якому представник просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що належним відповідачем є державний кадастровий реєстратор, яка безпосередньо приймала рішення, що оскаржує позивач у даній справі. Державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Виключно Державний кадастровий реєстратор наділений відповідними повноваженнями стосовно внесення відповідних записів в Державний кадастр.
Відповідач зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є державна реєстрації права власності на земельну ділянку. Повноваження кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області не передбачають внесення відомостей до державного реєстру речових прав. Витяг з державного земельного кадастру формується з даних, які вже наявні у кадастрі і скасувати реєстрацію земельної ділянки не можливо доки існують відомості про власника. Тобто, це відомості, які сформовані у Реєстрі речового права і доступу у Головного управління до нього немає. Відповідач вважає, що відсутнє порушене право, невірно обраний спосіб захисту, що є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позові.
Протокольною ухвалою від 08.07.2021, суд заслухавши думку сторін, закрив підготовче засідання та призначив розгляд справи по суті на 27.07.2021 о 11:00.
Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Як вказує, позивач, у 2011 році при оформленні технічної документації із землеустрою на ім`я ОСОБА_1 Малинським міським комунальним підприємством «Земельно-кадастрове бюро» було допущено технічну помилку, яка виразилася в тому, що замість розміру земельної діляки 0,0462 га помилково було зазначено 0,0557 га.
Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру .
Частиною 2 вказаної статті передбачено, що формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.
Згідно з частиною 3 статті 79-1 Земельного кодексу України, сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
В силу частини 10 статті 79-1 Земельного кодексу України, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Пунктом 6 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» дійсно встановлено, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.
Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру установлені Законом України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-VI (далі - Закон № 3613-VI).
Частиною 1 статті 9 Закону № 3613-VI визначено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Відповідно до частини четвертої вказаної статті державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.
Абзацом 2 ч. 1 ст. 1 Закону №3613-VI визначено, що Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Відповідно до ст. 3 Закону №3613-VI ДЗК базується на таких основних принципах: обов`язковості внесення до ДЗК відомостей про всі його об`єкти; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до ДЗК виключно на підставі та відповідно до цього Закону; тощо.
Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначено Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 "Про затвердження порядку ведення державного земельного кадастру" (далі-Порядок №1051).
Відповідно до п. 10 Порядку № 1051 відомостями ДЗК є всі відомості, які підлягають внесенню до нього згідно з цим Порядком та у порядку інформаційної взаємодії з іншими кадастрами та інформаційними системами, а також відомості, одержані внаслідок їх оброблення, систематизації та узагальнення.
Пунктом 12 Порядку № 1051 визначено, що відомості ДЗК є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.
ДЗК ведеться на електронних та паперових носіях. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях, що передбачено ч. 2 ст. 5 Закону №3613-VI та п. 3 Порядку № 1051.
Згідно з ч. 5 ст. 5 Закону № 3613 внесення відомостей до ДЗК та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону.
Таким чином, відомості ДЗК є офіційними, а тому мають відповідати таким критеріям як повнота, об`єктивність і достовірність.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону №3613-VI відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в ч. 2 ст. 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Підстави внесення відомостей до ДЗК визначені ст. 21 Закону №3613-VI.
У разі виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою у програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому пп. «в» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.
У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.
Відповідно до п. 110 Порядку ведення Державного земельного кадастру для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява (у паперовій або електронній формі) про державну реєстрацію земельної ділянки; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації), у паперовій або електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про землеустрій»; 3) електронний документ.
Відповідно до п. 111 Порядку ведення Державного земельного кадастру Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє:
1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку;
2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.
За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі:
- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту;
- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини;
- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;
- подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.
Згідно п.74-1 Порядку ведення Державного земельного кадастру, у разі коли підставою для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є невідповідність поданих документів вимогам законодавства, Державний кадастровий реєстратор у рішенні про відмову зазначає відомості, що виявлені у поданих документах та свідчать про їх невідповідність вимогам законодавства з посиланням на нормативно-правовий акт та його положення, з якими виявлено невідповідність поданих документів.
У відповідності до п. 74-1 Порядку № 1051 у разі коли підставою для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є невідповідність поданих документів вимогам законодавства, Державний кадастровий реєстратор у рішенні про відмову зазначає відомості, що виявлені у поданих документах та свідчать про їх невідповідність вимогам законодавства з посиланням на нормативно-правовий акт та його положення, з якими виявлено невідповідність поданих документів.
Тобто, спірна земельна ділянка сформована, їй присвоєно кадастровий номер та інформація про неї була внесена до Державного земельного кадастру.
Однак, як встановлено, при оформленні технічної документації із землеустрою на ім`я ОСОБА_1 Малинським міським комунальним підприємством «Земельно-кадастрове бюро» було допущено технічну помилку, яка виразилася в тому, що замість розміру земельної ділянки 0,0462 га помилково було зазначено 0,0557 га.
За змістом положень ст. 26 Закону №3613-VI зміни до відомостей про земельну ділянку (крім випадків, визначених у частині другій цієї статті) вносяться до ДЗК, зокрема до Поземельної книги, за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом (ч.3 ст.26).
Для внесення змін до відомостей Поземельної книги, зокрема щодо площі земельної ділянки, заявник подає до органу, який здійснює ведення Поземельної книги:
заяву за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру;
оригінали документації із землеустрою, технічної документації з оцінки земель, які згідно з цим Законом є підставою для внесення таких змін (крім випадків зміни виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель, що згідно з цим Законом не потребує розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки);
документацію із землеустрою, на підставі якої вносяться зміни до відомостей Державного земельного кадастру, у формі електронного документа (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання) (ч. 4 ст. 26).
Державний кадастровий реєстратор, який здійснює ведення Поземельної книги, протягом чотирнадцяти робочих днів з дати реєстрації заяви вносить до Поземельної книги інформацію про зміну відомостей про земельну ділянку або надає мотивовану відмову у внесенні таких відомостей (ч.5 ст.26).
Відмова у внесенні до Поземельної книги змін до відомостей про земельну ділянку надається у разі, якщо: земельна ділянка розташована на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; із заявою звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам законодавства; заявлені відомості вже внесені до Поземельної книги (ч.6 ст.26).
Вищенаведені положення Закону №3613-VI узгоджуються із положеннями Порядку ведення Державного земельного кадастру №1051, зокрема, п.п. 14, 15, 66, 67, 69, 73, 111, 118, 121, 122.
З аналізу наведених норм вбачається, що внесення змін до відомостей ДЗК про земельну ділянку здійснюється за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації із землеустрою, передбаченої цим Законом (крім випадків зміни виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель).
Разом з тим, суд зазначає, що в розумінні Закону №3613-VI заявником щодо внесення змін до відомостей ДЗК про земельну ділянку, зокрема щодо її площі, може бути власник або користувач земельної ділянки державної чи комунальної власності.
Суд звертає увагу позивача, що вона, як власник спірної земельної ділянки,tgb52yhn41 не позбавлена можливості звернутись до Державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення змін до відомостей про земельну ділянку, що вносяться до ДЗК (ст. 26 Закону №3613-VI)
Підставами для визнання протиправними дій чи скасування рішення суб`єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який вчинив ці дії чи прийняв рішення. При цьому обов`язковою умовою оскарження дій, рішень є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Суд враховує при прийнятті цього рішення, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Указаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Статтею 13 "Право на ефективний засіб юридичного захисту" Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
В даному випадку, суд вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Групп Інвест».
Керуючись статтями 2, 9, 77, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 03 серпня 2021 року.

Суддя О.Г. Попова