Справа № 420/13428/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
03 серпня 2021 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Овідіопольської селищної ради про визнання протиправною та скасування рішення , зобов`язання вчинити певні дії,-
До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 до Овідіопольської селищної ради про:
визнання протиправним та скасування рішення Овідіопольської селищної ради Овідіопольского району Одеської області №1441-VII від 13 жовтня 2020 року «Про розгляд заяв громадян щодо виділення та надання згоди а розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», у частині відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства;
зобов`язання Овідіопольської селищної ради надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0000 га, за рахунок земель комунальної власності, не наданих у власність або користування у межах населених пунктів, за угіддями - рілля, яка розташована в смт. Овідіополь, Овідіопольского району, Одеської області (у межах населеного пункту) згідно її клопотання від 12 грудня 2019 року.
Вирішуючи питання щодо відкриття провадження по адміністративній справі за даним позовом, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до частини 1статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Частиною 4 статті 59 КАС України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»№5076-VIвід 05 липня 2012 року(далі - Закон №5076-VI).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 20 Закону №5076-VI, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
Згідно із частиною 1 статті 26 Закону №5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордером є письмовий документ, що у випадках, установлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням і повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина 2 статті 26 Закону №5076-VI).
Рада адвокатів України рішенням №36 від 17 грудня 2012 року затвердила Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів (далі - Положення).
Відповідно до пункту 4 Положення, що чинне у частині визначення форми ордера до 01 січня 2022 року, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.
Так, відповідно до підпункту 15.4. пункту Положення ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням за необхідності виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону №5076-VI.
Згідно з пунктом 14 Положення ордер, установленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що національний законодавець чітко вказав на обов`язок адвоката вказувати в ордері судові органи, в яких він надає правову допомогу, зокрема в графі «Назва органу, у якому надається правова допомога».
Отже, у разі надання адвокатом правової допомоги в суді ордер має містити назву суду, в якому адвокат надає правову допомогу.
Суд звертає увагу, що вищевказані положення втратять чинність лише з 01 січня 2022 року.
Суд зазначає, що позовна заява від ОСОБА_1 підписана адвокатом Карагяуром Віктором Івановичем.
На підтвердження повноважень адвоката до матеріалів позовної заяви було додано копію ордеру серії ВН №1005400 від 12 березня 2020 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги №15 від 02 березня 2020 року, у якому зазначено, що ОСОБА_2 надає правову допомогу ОСОБА_1 «у місцевих та апеляційних судах; ДВС; слідчих органах, органах дізнання, прокуратури, юстиції; в інших державних й недержавних органах та організаціях».
Водночас, в ордері не зазначено конкретної назви суду, в якому адвокат надає правову допомогу, а тому такий ордер не можна визнати документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги позивачеві у Одеському окружному адміністративному суді.
Суд зазначає, що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд, передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази подаються в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, делегованих йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі №9901/847/18, від 03 червня 2021 року по справі №260/916/20.
В іншій постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №9901/939/18 зроблено висновок про те, що якщо в ордері не зазначено конкретної назви суду, у якому адвокат надає правову допомогу, такий ордер не можна визнати документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. При цьому в ордері, який був предметом розгляду справі № 9901/939/18, зазначено, що адвокат надає правову допомогу у всіх органах, установах, організаціях та підприємствах, а також судах у всіх без винятку справах.
Згідно сформульованих висновків Великої Палати Верховного Суду, в разі надання адвокатом правової допомоги в суді в ордері має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.
Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом в ухвалах по справі №160/4381/20 від 18 січня 2021 року, по справі №904/1112/20 від 29 березня 2021 року та по справі №212/4444/18 від 09 квітня 2021 року.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява від імені ОСОБА_1 підписана особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.
Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
При цьому, суд зазначає, що частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.
Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (Golder v. theUnitedKingdom, § 38; Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року).
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення ОСОБА_3 позовної заяви з усіма доданими до неї матеріалами.
На підставі викладеного, керуючись статтями 55, 160, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Роз`яснити позивачу що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом
Копію ухвали разом з адміністративним позовом та всіма доданими до нього матеріалами надіслати позивачу.
Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Балан Я.В.