Справа № 300/3778/20
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/3778/20 пров. № А/857/9035/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління державного агентства рибного господарства у Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року у справі №300/3778/20 за адміністративним позовом Управління державного агентства рибного господарства у Івано-Франківській області до Державної екологічної інспекції Карпатського округу про визнання протиправним та скасування наказу (головуючий суддя першої інстанції Матуляк Я.П., час ухвалення справу розглянуто у письмовому провадженні, місце ухвалення м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту 23.03.2021),-

В С Т А Н О В И В:

Управління Державного агентства рибного господарства у Івано-Франківській області звернулося до суду з позовом до Державної екологічної інспекції Карпатського округу про визнання протиправним та скасування наказу від 25.06.2020 за № 248.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваний наказ прийнято відповідачем на підставі звернення фізичної особи, що суперечить нормам Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Звернення фізичної особи не містить фактів спричинення шкоди її правам позивачем. Окрім того, вказує на ту обставину, що Державне агентство рибного господарства у Івано-Франківській області не є об`єктом нагляду відповідача, що виключає можливість проведення позапланового заходу. З цих підстав вважає протиправним та просить скасувати наказ Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 25.06.2020 за № 248.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивачем подана апеляційна, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що оскаржуваний Наказ видано на підставі погодження Державної екологічної інспекції України №2.8/477ПГ від 17.06.2020 (далі - Погодження) та звернення ОСОБА_1 від 09.06.2020, у якому заявник просить перевірити в Управлінні дотримання законодавства з питань обліку та поводження з відходами (конфіскованою рибою).

Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» не встановлено порядку здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) на підставі звернень фізичних осіб.

Оскаржуваний Наказ та Погодження видано на підставі статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон), оскільки право на здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) передбачено виключно статтею 6 Закону.

Ураховуючи, що Управління є підрозділом центрального органу виконавчої влади, оскаржуваний Наказ протиправний та підлягає скасуванню, оскільки Закон не надає права на здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у органах державної влади.

Згідно частини 1 статті 3 Закону дія цього Закону поширюється тільки на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Таким чином, Закон не надає права на здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у органах державної влади, оскільки відповідно до статей 3, 8 Господарського кодексу України органи державної влади не здійснюють господарської діяльності та не є суб`єктами господарювання.

Також апелянт вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням частини 1 статті 3, статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон).

Частиною 1 статті 6 Закону передбачено, що підставою для здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) є «звернення фізичної особи про порушення, що спричинило шкоду її правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави».

У зверненні ОСОБА_1 від 09.06.2020, яке стала підставою для видання оскаржуваного Наказу, не зазначено про спричинення шкоди правам ОСОБА_1 , його законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави. Звернення ОСОБА_1 від 09.06.2020 стосовно обліку та поводження з конфіскованою рибою не може бути підставою для проведення в Управлінні перевірки вимог законодавства про поводження з відходами, оскільки конфіскована судом риба не належить до відходів.

Крім цього, ураховуючи, що у зверненні ОСОБА_1 не вказано фактів спричинення шкоди його правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, у відповідача не було законних підстав для видання Наказу про проведення в Управлінні позапланового заходу державного нагляду (контролю).

Апелянт також зазначає про те, що у направленні на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) від 30.06.2020 № 237 відповідач зазначив, що предметом заходу є: «державний нагляд (контроль) щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів».

Однак, у направленні від 30.06.2020 № 237 відповідач не зазначив предметом перевірки порушення, що спричинили шкоду заявнику ОСОБА_1 , його правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, дії відповідача щодо проведення перевірки з інших питань, ніж ті, які стали підставою для цього заходу, що не відповідає вимогам абзацу 9 частини 1 статті 6 Закону.

Також апелянт вказує про те, що Управління не здійснює діяльності, пов`язаної із поводженням з відходами, що підтверджується статтею 23-2 Закону України «Про відходи» та «Положенням про Управління Державного агентства рибного господарства у Івано-Франківській області»; Законом України «Про звернення громадян» відповідачу не надано право на проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у органах державної влади; Управлінням не було допущено відповідача до проведення перевірки на підставі частини 1 статті 19 Конституції України, відповідно до якої «ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством» та факт недопущення відповідача до перевірки підтверджується самим відповідачем, оскільки 07.07.2020 відповідач склав Акт № 6 про недопущення представників відповідача до здійснення в Управлінні позапланового заходу державного нагляду (контролю).

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що Державна екологічна інспекція Карпатського округу з апеляційною скаргою не погоджується, вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 року у справі №300/3778/20 Інспекція вважає законним та обґрунтованим, прийнятим з з`ясуванням всіх обставин справи та всебічним дослідженням доказів.

Відповідач вказує на те, що до повноважень Інспекції належить здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог природоохоронного законодавства.

Твердження позивача, щодо проведення перевірки Інспекцією за дотримання вимог природоохоронного законодавства Управлінням Державного агентства рибного господарства у Івано-Франківській області на підставі Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» є безпідставним та необґрунтованим, так як державний нагляд (контроль )здійснювався на підставі Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», та Положення про Державну екологічну інспекцію Карпатського округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 28.04.2020 року №134, про що зазначено у направлені на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) від 30.06.2020 року №237.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник апелянта апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених у скарзі, просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечила, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що Наказом Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 25.06.2020 №248 відповідно до ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Положення про Державну екологічну інспекцію Карпатського округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 28.04.2020 №134, на підставі звернення громадянина С. Чирви від 09.06.2020, погодження Державної екологічної інспекції України від 17.06.2020 №2.8/477ПГ наказано в період з 02.07.2020 по 07.07.2020 провести позаплановий захід державного нагляду (контролю) за додержанням вимог природоохоронного законодавства управлінням Державного агентства рибного господарства у Івано-Франківській області.

02.07.2020 інспекторами Державної екологічної інспекції Карпатського округу здійснено виїзд за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, 1 для проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за дотриманням природоохоронного законодавства з питань обліку та поводження з відходами управлінням Державного агентства рибного господарства в Івано-Франківській області.

02.07.2020 інспектори відповідача на підставі направлення №237 від 30.06.2020 прибули за вказано адресою, надавши для ознайомлення документи, які слугували підставою для проведення позапланового заходу.

Керівником позивача допущено посадових осіб відповідача до проведення позапланового заходу та з метою підготовки відповідей на питання, які підлягали перевірці, вказав на необхідність додаткового часу.

Посадовими особами відповідача надано позивачу термін до 06.07.2020 та запропоновано надати відповідь на поставлені питання у вигляді довідки.

06.07.2020 з метою продовження заходу державного нагляду (контролю) інспектори відповідача прибули до управління Державного агентства рибного господарства в Івано-Франківській області, однак керівник позивача повідомив їх про те, що даний захід є незаконним, надав своє пояснення від 06.07.2020 року №1-16-17/587-20 та не допустив державних інспекторів для продовження перевірки.

Зазначені обставини відображені в Акті №6 від 07.07.2020.

Позивач вважає наказ Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 25.06.2020 за № 248 «Про здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю)» протиправним та таким, що підлягає до скасування, у зв`язку з чим звернувся із даним позовом до суду.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що на момент звернення позивачем до суду з даним адміністративним позовом, а саме 17.12.2020, оскаржуваний наказ контролюючого органу є таким, що вичерпав свою дію, а відтак, не може створювати настання для позивача будь-яких негативних наслідків.

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх невірними з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

За змістом наведених законодавчих норм убачається, що до адміністративного суду за зверненням суб`єкта владних повноважень може бути подано позов лише у випадку спору між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також коли право звернення до суду з позовом до іншого суб`єкту владних повноважень надано такому суб`єкту законом.

Отже, за загальним правилом один орган державної влади не може звертатися з позовом до іншого органу, оскільки це означатиме позов держави до неї самої. Винятком є компетенційний спір. Втім, хоча формально цей спір вирішується у позовному провадженні, по суті це не є спором про право. Натомість у такому судовому процесі суд дає тлумачення законодавства, роз`яснюючи межі компетенції органів.

При цьому під компетенційним спором слід розуміти спір між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі - делегованих повноважень. Особливість судового розгляду компетенційних спорів зумовлена необхідністю вирішення питання про те, чи належним чином реалізована компетенція відповідача та чи не порушена при реалізації повноважень відповідача компетенція позивача.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V).

Відповідно до ст. 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 4 Закону України Закону №877-V виключно законами встановлюються, зокрема, повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, в тому числі про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов.

Центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів є Державна екологічна інспекція України, правовий статус якої визначено у Положенні, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року №275.

Відповідно до п. 2 розділу 2 Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 11.08.2017 №312, Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог, зокрема, природоохоронного законодавства.

Згідно частини 1 статті 6 Закону №877-V підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб`єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю). Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону. Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю). Строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів. Продовження строку здійснення позапланового заходу не допускається.

Як слідує з матеріалів справи, Погодження на проведення позапланового заходу державного нагляду ( контролю) Державною екологічною інспекцією Карпатського округу, Державною екологічною інспекцією погоджено на підставі ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду ( контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до вказаного погодження, 25.06.2020 р. за № 248 видано Наказ «Щодо здійснення позапланового заходу державного нагляду ( контролю)».

Згідно із Положенням про Управління Державного агентства рибного господарства у Івано Франківській області, затвердженого Наказом Державного агентства рибного господарства України від 15.07.2016р. №229 (у редакції Наказу Державного агентства рибного господарства України від 27.11.2019р. №504), Управління Державного агентства рибного господарства у Івано Франківській області є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України, діє у складі Держрибагенства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується.

Відповідно до вказаного Положення, Управління здійснює повноваження державного управління у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності.

Таким чином, як позивач Управління Державного агентства рибного господарства у Івано Франківській області, так і відповідач, Державна екологічна інспекція Карпатського округу - є органами державної влади, зокрема територіальними органами виконавчої влади.

Колегія суддів апеляційного суд вважає, що спір у цій справі не відноситься до компетенційних, оскільки у цьому випадку не йдеться про спір щодо розмежування компетенції між позивачем та відповідачем.

Як уже зазначалось вище, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Господарського кодексу України, держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є суб`єктами господарювання.

Статтею 28 Закону України від 17 березня 2011 року №3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади» закріплено право міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів звертатися до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про основні засади державного нагляду ( контролю) у сфері господарської діяльності», суб`єкт господарювання має право звернутися до відповідного центрального органу виконавчої влади або до суду щодо оскарження рішень органів державного нагляду (контролю), тобто право судового оскарження рішень органів державного нагляду (контролю) надано лише суб`єкту господарювання.

Отже, з урахуванням того, що право позивача на звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про скасування рішення, у даному випадку Наказу №248 від 25.06.2020 «Щодо здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю)» не закріплено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивач у цій справі не має права на звернення до суду із вказаним позовом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною першою статті 239 КАС України визначено, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 18 грудня 2018 року у справі №9901/657/18 та від 13 березня 2019 року у справі №9901/947/18.

З урахування наведеного, колегія суддів зазначає, що даний спір взагалі не підлягає судовому розгляду, тому відсутні підстави для роз`яснення позивачу, до суду якої юрисдикції він має звертатися з таким позовом.

Відповідно до частини 2 ст. 239 КАС України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції, приходить до висновку про скасування рішення першої інстанції та закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Керуючись ст. ст. 238, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління державного агентства рибного господарства у Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року у справі №300/3778/20 за адміністративним позовом Управління державного агентства рибного господарства у Івано-Франківській області до Державної екологічної інспекції Карпатського округу про визнання протиправним та скасування наказу скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 30.07.2021