Справа № 352/2391/20
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 352/2391/20 пров. № А/857/5281/21

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18 січня 2021 року (рішення ухвалене у м. Івано-Франківськ судом у складі головуючого судді Гриньків Д.В.) у справі № 352/2391/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної Хорт В.Д., Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДПО18 №619173 від 08.11.2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2020 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Поліцейського роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної Хорт В.Д., Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДПО18 №619173 від 08.11.2020.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що поліцейським роти 2 взводу 2 батальйону УПП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Хорт В.Д. постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №619173 від 08.11.2020, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн., за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП. Вважає, що винесення постанови та накладення на нього штрафу є незаконним, необґрунтованим, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та здійснене з допущенням процесуальних порушень під час складання та розгляду матеріалу. Просив позов задоволити.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково рішення суду першої інстанції скасувати та позов залишити без розгляду з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.11.2020 в 10 год. 50 хв. по вул. Галицька в м. Івано-Франківськ ОСОБА_1 керував і користувався транспортним засобом BMW 325, номерний знак НОМЕР_1 , та був зупинений поліцейським роти 2 взводу 2 БУПП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Хорт В.Д.

З "Pozwolenie czasowe" серії 8338921 видно, що транспортний засіб BMW 325, номерний знак НОМЕР_1 20.05.1998 року випуску, знятий з реєстрації в республіці Польща 17.10.2019 року, про що і видано даний документ ОСОБА_2 та надано тимчасовий дозвіл із строком дії до 16.11.2019 року.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №619173 від 08.11.2020, ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500, 00 грн. за порушення строку тимчасового ввезенення, за що передбачена відповідальність ч. 8 ст. 121 КУпАП (а.с.5).

ОСОБА_1 не погодившись із даною постановою, оскаржив її подавши даний адміністративний позов .

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що дає підстави для висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Колегія суддів з таким висновоком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» зокрема передбачено, що поліція, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п.30.1 Правил дорожнього руху власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Як передбачено статтею 3 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Частиною 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не помішувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як видно з тимчасового техпаспорту Республіки Польща серія НОМЕР_2 автомобіль BMW 325, номерний знак НОМЕР_1 знятий з реєстрації 17.10.2019, а Недоступу Мирославу надано тимчасовий дозвіл із строком дії до 16.11.2019 року.

Судом першої інстанції з показів позивача встановлено, що вищевказаний транспортний засіб був ввезений на територію України нерезидентом у 2018 році, а в подальшому ОСОБА_1 самостійно зняв останній з обліку у республіці Польща восени 2019 року( дані обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст.78 КАС України).

Тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року (ч.1 ст. 380 МКУ).

Статтею 481 Митного кодексу України передбачено відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення або строку тимчасового вивезення товарів чи втрата транспортних засобів.

Колегія суддів зазначає, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, з урахуванням положень ч.1 ст.222 КУпАП, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, і накладення адміністративних стягнень.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту та правомірність його дій щодо складання постанови.

У відповідності до ч.2 ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

За приписами частин 2 та 3статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Частиною 5 ст.258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч.8 ст.121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, судом першої інстанції вірно зазначено, що в даному випадку закон не покладає на уповноважену особу обов`язку зі складення протоколу про таке правопорушення.

Стосовно посилання апелянта на відсутність у поліцейських повноважень щодо зупинки транспортного засобу на іноземній реєстрації колегія суддів зазанчає, що пунктами 1, 10 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, а також у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху України. Таким чином слід зазначити, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейським правомірно, так як він керував транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні. Відтак дане посилання колегія суддів відхиляє.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак в задоволенні позовних вимог вірно відмовлено

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення а рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18 січня 2021 року у справі № 352/2391/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 28.07.2021