Справа № 640/27324/20
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Кучми А.Ю. та Файдюка В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ГУ ПФ України в м.Києві, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача при перерахунку з 01 січня 2018 року раніше призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , які полягають у зменшенні відсоткового розміру основної пенсії з 80% до 70% грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в не перерахунку, ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі 80% грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром з 01 січня 2018 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, з урахуванням її розміру, визначеного як 80% від загальної суми основних і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, за відповідною посадою, без обмеження максимальним розміром, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням фактично проведених пенсійних виплат;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, з урахуванням її розміру, визначеного як 80 нарахувати та одноразово (однією сумою) здійснити виплату ОСОБА_1 різниці між фактичною отриманим та перерахованим розміром пенсії за 2018-2020 роки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року позов задоволено частково, визнано протиправними дії ГУ ПФ України в м.Києві при перерахунку з 01 січня 2018 року раніше призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , які полягають у зменшенні відсоткового розміру основної пенсії з 80 % до 70 % грошового забезпечення, зобов`язано ГУ ПФ України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, з урахуванням її розміру, визначеного як 80 % від загальної суми основних і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, за відповідною посадою, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням фактично проведених пенсійних виплат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати в частині відмови у задоволенні вимоги про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФ України в місті Києві, яка полягає в не перерахунку, не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром з 01 січня 2018 року, про зобов`язання ГУ ПФ України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», без обмеження максимальним розміром, починаючи з 01 січня 2018 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФ України в місті Києві, яка полягає в не перерахунку, не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром з 01 січня 2018 року та зобов`язати здійснити такий перерахунок, нарахування та проводити виплату ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром з 01 січня 2018 року. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно застосовує обмеження максимального розміру пенсії позивача, що підтверджується копією листа відповідача від 27.08.2020 №2600-0213-8/119823.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась відсутністю підстав для задоволення вимоги позивача здійснювати виплату перерахованої пенсії без обмеження максимальним розміром з огляду на положення ч.1 ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 14.08.2020 (а.с.32-33) щодо застосування до пенсії позивача обмеження максимальним розміром, зниженням відсоткового розміру грошового забезпечення при розрахунку суми пенсії, листом від 27.08.2020 №2600-0213-8/119823 (а.с.40-42) ГУ ПФ України в м.Києві повідомило, що на нього не було покладено зобов`язань щодо виплати пенсії позивача без обмеження максимального розміру.

11 вересня 2020 року та 14 вересня 2020 року позивач звертався до ГУ ПФ України в м.Києві із заявами про перерахунок його пенсії (а.с.37-39), до яких було долучено довідку від 04.08.2020 №305/577 (а.с.45), за якою грошове забезпечення військовослужбовця за посадою заступника начальника Генерального штабу ЗСУ з 01.07.2019 становить 60488,00 грн.

Листом від 21 вересня 2020 року №2600-0213-8/133284 (а.с.43-44) позивачу було відмовлено в перерахунку раніше призначеної пенсії у зв`язку з відсутністю повідомлень від Міністерства соціальної політики України про підстави для проведення перерахунку пенсії станом на дату звернення.

Вважаючи відмову в проведенні перерахунку, зменшення розміру пенсії та застосування обмежень максимальним розміром протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року та зменшення відсотку основного розміру пенсії з 80 % на 70 % при проведені перерахунку пенсії позивача, однак зазначив щодо відсутності докази того, що відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивачу обмежувався максимальний її розмір.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В силу ч.1 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Частиною 3 ст.11 вказаного Закону встановлено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Питання щодо обмеження максимальним розміром пенсій осіб, яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» неодноразово досліджувалось Верховним Судом, зокрема у постановах від 06.11.2018 у справі №522/3093/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 10.10.2019 у справі №522/22798/17, від 30.10.2020 у справі №522/16881/17, від 17.05.2021 у справі №343/870/17 Верховний Суд висловлював правові висновки з цього питання, за якими положення ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність доповнено згідно із Законами України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №848-VIII від 24.12.2015.

Проте, зазначені положення в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, згідно з п.2 резолютивної частини якого, зокрема, ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 нечинною є ч.7 ст.43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017 року, у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня ч.7 ст.43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачає положень, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Наведене свідчить про відсутність підстав для обмеження розміру пенсії позивача, призначеної відповідно до умов Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» десятьма прожитковими мінімумами.

Разом з тим, факт обмеження пенсії позивача максимальним розміром вбачається з доданого до листа від 27.08.2020 №2600-0213-8/119823 розрахунку його пенсії станом на 01.08.2020 (а.с.42), відповідно до якого підсумок пенсії позивача (з надбавками) становить 32453,55 грн та з урахуванням максимального розміру пенсії остаточний її розмір становить 25697,50 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності в матеріалах справи доказів застосування відповідачем максимального обмеження розміру пенсії позивача.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги, що законодавче врегулювання спірних правовідносин не передбачає застосування обмежень пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині задоволення позовних вимог та в частині відмови у зобов`язанні відповідача нарахувати та одноразово (однією сумою) здійснити виплату ОСОБА_1 різниці між фактичною отриманим та перерахованим розміром пенсії за 2018-2020 роки, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Частиною 4 ст. 317 КАС України зазначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що помилковий висновок суду щодо відсутності належних та допустимих доказів застосування до пенсії позивача обмеження максимальним розміром призвів до невірного вирішення справи у вказаній частині, що свідчить про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року змінити, в мотивувальній частині з урахуванням висновків даної постанови та викласти абзаци 2 та 3 резолютивної частини в такій редакції:

« 2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві при перерахунку з 01 січня 2018 року раніше призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , які полягають у зменшенні відсоткового розміру основної пенсії з 80% до 70% грошового забезпечення та застосування обмеження пенсії максимальним розміром.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, з урахуванням її розміру, визначеного як 80 % від загальної суми основних і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, за відповідною посадою, без обмеження максимальним розміром, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням фактично проведених пенсійних виплат.».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови складено 26 липня 2021 року

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді А.Ю.Кучма

В.В.Файдюк