Справа № 640/23074/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Каракашьян С.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року Справа № 640/23074/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

представника позивача Терези Ю.О.,

представника відповідача Малая В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

«Глуско Рітейл»

До Головного управління

Державної податкової служби України

у Київській області

про визнання протиправними та скасування

податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

Історія справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.09.2019 № .

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог позивач зазначив, що ним було вжито всіх залежних від нього заходів для своєчасного отримання ліцензії і додержання вимог законодавства щодо здійснення роздрібної реалізації нафтопродуктів на підставі ліцензії, але внаслідок несвоєчасного і недосконалого нормативного регулювання організаційних питань видачі ліцензій на здійснення роздрібної торгівлі пальним зі сторони, насамперед, Кабінету Міністрів України, суб`єкти господарювання були позбавлені можливості своєчасно отримати відповідну ліцензію і повністю залежали від органу ліцензування, зокрема, від завантаженості його працівників аналізом наданих суб`єктами господарювання документів та бажання/небажання посадових осіб органу ліцензування видавати чи не видавати ліцензію.

Разом з тим, позивач вказав, що, на його переконання, відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових санкцій).

Ухвалою окружного адміністративного суду м. Києва від 27.11.2019 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 640/23074/19, яке в наступному ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.02.2020 об`єднано до спільного розгляду і вирішення з адміністративними справами №№ 640/23074/19, 640/22669/19, 640/23066/19, 640/23067/19, 640/23069/19, 640/23070/19. Присвоєно об`єднаним справам загальний № 640/23074/19.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач своєчасно та належним чином вжив всі залежні від нього заходи для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, зокрема, подав документи для отримання такої ліцензії, та виконав вимоги податкового законодавства.

Разом з тим, суд зазначив, що саме держава не створила правового регулювання і фактичних умов, за яких господарська діяльність позивача у спірний період могла б бути законною. Такі дії органів виконавчої влади є порушенням принципу «належного урядування» та призвели до перешкод в господарюванні для добросовісних платників.

При цьому, суд вказав, що притягнення позивача до відповідальності за таких умов не може бути визнане таким, що переслідує законну мету і є пропорційним.

Приходячи до таких висновків, суд врахував правову позицію Верховного Суду, викладену при розгляді аналогічних спорів у постановах від 04.11.2020 року по справі № 160/10203/19, від 01.12.2020 по справі № 580/1550/20.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, наводячи правові норми та стверджуючи, що позивача правомірно притягнуто до відопвідальності за здійснення господарської діяльності без фактичного отримання ліцензії.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить його скасувати і ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021 відкрито апеляційне провадження, установлено строк для полання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду о 13:10 год. 27.07.2021.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішння суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, у своєму відзиві позивач зазначає, що в цій категорії спорів є сталою практика Верховного Суду, яким ухвалено ряд рішень на користь платників.

Разом з тим, посилаючись на відповідні правові висновки Верховного Суду, позивач зазначає, що платник подтків, який своєчасно та належним чином звернувся до уповноваженого органу з відповіднобю заявою та документами на отримання ліцензії (продовження строку її дії), не повинен нести відповідальність за те, що в державі лише з 01.07.2019 було запроваджено практичний механізм їх видачі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залияшенню без задоволення з наступних підстав.

Обставини справи, устанволені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» (далі - ТОВ «Глуско Рітейл») () зареєстровано як юридична особа та здійснює господарську діяльність з роздрібної торгівлі пальним.

Головним управліннмя ДФС у Київській області на підставі наказу від 08.08.2019 № 1638 було проведено фактичні перевірки АЗС, що належать ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ», за адресами: Київська область, Бориспільський район, сільрада Дударківська, Північно-Східний обхід м. Києва, 13 км + 300 м, м. Буча, вул. Нове шосе, 81 та Бориспіський район, с/рада Іванківська, автодорога Київ-Харків, 48 км + 400 м (ліворуч), за результатами яких складені акти від 19.08.2019 №№446/10-36-40-00-10/24812228, 445/10-36-40-00-10/24812228 та 447/10-36-40-00-10/24812228 відповідно (далі - акти перевірок).

Перевіркою (акт від 19.08.2019 № 446/10-36-40-00-10/24812228) встановлено здійснення позивачем роздрібної торгівлі 01.07.2019 пальним на суму 298,08 грн. (скраплений газ) без одержання (отримання) відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі, чим порушено статтю 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

На підставі акта перевірки від 19.08.2019 № 446/10-36-40-00-10/24812228 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.09.2019 № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 250000 грн.

Перевіркою (акт від 19.08.2019 № 445/10-36-40-00-10/24812228) встановлені факти здійснення роздрібної торгівлі 01.07.2019 пальним на загальну суму 500,12 грн. (бензин автомобільний А-92, код УКГЗЕД ) без одержання (отримання) відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі, чим порушено статтю 15 Закону №481.

На підставі акта перевірки від 19.08.2019 №445/10-36-40-00-10/24812228 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.09.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 250000 грн.

Перевіркою (акт від 19.08.2019 №447/10-36-40-00-10/24812228) встановлені факти здійснення роздрібної торгівлі 02.07.2019 пальним на загальну суму 550,25 грн. (бензин автомобільний А-95) без одержання (отримання) відповідної ліцензії на право роздрібної.

На підставі акта перевірки від 19.08.2019 №447/10-36-40-00-10/24812228 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.09.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 250000 грн.

Також, ГУ ДФС у Київській області на підставі наказу від 08.08.2019 №1638 здійснені фактичні перевірки АЗС, що належать ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ», розташованих за адресами: Київська область, Бориспільський район, с/рада Іванківська, автодорога Київ-Харків, 48 км + 400 м та Баришівський район, с. Бзів, Харківське шосе, 57 км, за результатами яких складені акти від 15.08.2019 №№435/10-36-40-00-10/24812228 та 433/10-36-40-00-10/24812228 відповідно (далі - акти перевірок).

Перевіркою (акт від 15.08.2019 №435/10-36-40-00-10/24812228) встановлений факт здійснення роздрібної торгівлі 01.07.2019 пальним на суму 151,75 грн. (5 л бензину А-95) без одержання (отримання) відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі, чим порушено статтю 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

На підставі акта перевірки від 15.08.2019 №435/10-36-40-00-10/24812228 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.09.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 250000 грн.

Перевіркою (акт від 15.08.2019 №433/10-36-40-00-10/24812228) встановлені факти здійснення роздрібної торгівлі 01.07.2019 пальним на загальну суму 1863,60 грн. (68,14 л бензину А-95) без одержання (отримання) відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі, чим порушено статтю 15 Закону №481.

На підставі акта перевірки від 15.08.2019 №433/10-36-40-00-10/24812228 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.09.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 250000 грн.

Також ГУ ДФС у Київській області здійснена фактична перевірка АЗС, що знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Калинівка, вул. Київська, 49 Б, в якому здійснює діяльність ТОВ «ГЛУСКО-РІТЕЙЛ», за результатами якої складено акт від 15.08.2019 №434/10-36-40-11-10/24812228 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено, що ТОВ «ГЛУСКО-РІТЕЙЛ» здійснює роздрібну торгівлю пальним згідно діючої ліцензії, реєстраційний номер ліцензії №1900392, термін дії з 04.07.2019 по 04.07.2024. В акті перевірки вчинено запис про факт реалізації пального за відсутності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (реалізовано дизельне пальне (код УКЗЕД ) в кількості 30,00 л. по ціні 29,35 грн. за 1 л. на загальну суму 880,50 грн., згідно з фіскальним чеком від 01.07.2019 №12, який було надано до органів ДФС по дротових або бездротових каналах зв`язку), чим порушено ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/ 95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

На підставі висновків акта перевірки від 15.08.2019 № 434/10-36-40-11-10/24812228, Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.09.2019 № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 250000 грн.

Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з позовними заявами, які, як відзначалося вище, об`єднано в одне провадження.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законами України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР), «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23.11.2018 № 2628-VІІІ (далі - Закон № 2628-VІІІ), постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 545 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» (далі - Постанова № 545), Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 (далі - Порядок № 790).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Законом № 2628-VІІІ внесено зміни до Закону № 481/95-ВР, а саме: частину двадцяту статті 15 викладено у такій редакції: «Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю».

Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 2628-VІІІ останній набирає чинності з 01.01.2019, крім, зокрема, підпункту 6 (щодо змін до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»), підпункту 17 (щодо змін до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності») пункту 2 розділу II цього Закону, що набирають чинності з 01.07.2019.

Одночасно Законом № 2628-VІІІ доповнено частину другу статті 17 Закону № 481/95-ВР, за якою до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.

Відповідно до статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Відповідно до Постанови № 545 територіальні органи ДФС визначено органом ліцензування господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального. Вказана постанова набрала чинності 01.07.2019.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону № 481/95-ВР, регламентований спеціальним Порядком № 790.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку № 790 за порушення, передбачені статтею 17 Закону № 481/95-ВР, до суб`єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, з 01.07.2019 набрали чинності норми Закону № 481/95-ВР щодо ліцензування роздрібної торгівлі пальним. З цієї дати роздрібна торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

У разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів 250000 гривень.

Таким чином, законодавець при запровадженні ліцензування роздрібної торгівлі пальним дотримався принципів, установлених Законом № 222-VIII, щодо надання достатнього строку для реалізації прийнятих змін, який склав вісім місяців з дня прийняття Закону № 2628-VІІІ.

Разом з тим, вищий орган виконавчої влади України з метою реалізації положень Закону № 481/95-ВР в частині внесених змін Законом № 2628-VІІІ, лише 19.06.2019 Постановою № 545 (набрала чинності 01.07.2019) пункт 6 переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2015 року № 609, виклав в новій редакції, доповнивши його новим видом ліцензійної діяльності (зокрема роздрібна та оптова торгівля пальним, зберігання пального), визначивши орган ліцензування - ДФС, територіальні органи ДФС.

Про можливість подати документи для отримання ліцензії з 12 червня 2019 року суб`єкт господарювання дізнався з листа ДФС від 30.05.2019 за № 17014/7/99-99-12-01-01-17, при цьому фактично отримати ліцензію для здійснення оптової торгівлі пальним можливо було не раніше 01.07.2019, що є днем набранням чинності норм Закону № 2628-VІІІ щодо ліцензування, в тому числі й щодо відповідальності за торгівлю пальним без ліцензії.

Тож, зволікання з боку держави в особі її органів виконавчої влади (КМУ, ДФС) щодо визначення органу ліцензування та, відповідно, зменшення суб`єкту господарювання строку для реалізації права на отримання ліцензії до набрання чинності норм Закону № 2628-VІІІ щодо ліцензування, призвело б до необхідності зупинення діяльності суб`єкта господарювання. Зокрема, підприємство мало 18 днів для подання відповідної заяви, в той час як органу ліцензування Законом надано 20 днів на розгляд заяви про отримання ліцензії.

Такі дії органів виконавчої влади порушують принцип «належного урядування» та призвели до перешкод в господарюванні для добросовісних платників.

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).

Відповідно до ст. 6 КАС України ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки Європейського суду з прав людини є джерелом права.

До спірних правовідносин підлягає також застосуванню рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 (справа № 1-6/2018), яким сформовано правову позицію щодо верховенства права, а саме - основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність. Конституційні та конвенційні принципи, на яких базується гарантія кожному прав і свобод осіб та їх реалізація, передбачають правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005). Принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища.

Наведене узгоджується із сталою практикою ЄСПЛ, яка знайшла своє відображення у справі «Звежинський проти Польщі», в якій Суд підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти конкретно і дуже послідовно (рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач належним чином та завчасно вжив усі залежні від нього заходи для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, а саме, подав документи для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним 20.06.2019 вх.№35247/10, №35248/10, №35249/10, №35250/10, №35251/10, №35252/10, №35253/10, №35254/10, №35255/10, №35256/10, №35257/10, №35258/10, №35259/10, №35260/10, №35261/10, №35262/10, №35263/10, №35264/10, №35265/10, №35266/10, №35267/10.

Разом з тим, саме держава не створила правового регулювання і фактичних умов, за яких господарська діяльність позивача у спірний період могла б бути законною. Необхідний перехідний період був уведений в дію, проте ретроспективної дії таким положенням законодавець не надав. Отже, притягнення до відповідальності за таких умов не може бути визнане таким, що переслідує законну мету і є пропорційним.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 160/10203/19, від 01.12.2020 у справі № 580/1550/20 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, підлягає врахуванню апеляційним судом при розгляді цієї справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновкми суду першої інстанції щодо протиправності оспорюваних позивачем податкових повідомлень-рішень та наявності достатніх правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Доводи апелянта про те, що позивача правомірно притягнуто до відопвідальності за здійснення господарської діяльності без фактичного отримання ліцензії, що строк видачі відповідної ліцензії спливав лише 09.07.2019, подання платником заяви про видачу ліцензії та відповідних документів не є безумовною підставою для її видачі, судова колегія відхиляє з огляду на вищевикладене.

Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби України у Київській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 28 липня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

А.Г. Степанюк