Справа № 750/7437/21
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/7437/21
Провадження № 2-а/750/71/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Левченко А.С.,

за участю представника позивача Скрипко-Бічук І.С.,

представника відповідача Донченка М.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Курочкіна Антона Олександровича, Управління патрульної поліції у Чернігівській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

07 липня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Курочкіна Антона Олександровича, Управління патрульної поліції у Чернігівській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ГАБ № 095650 від 27.06.2021, згідно якої позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 170 грн.

Обґрунтовано позов тим, що вказана постанова є незаконною і підлягає скасуванню, у зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права при розгляді справи.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідачів надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що 27.06.2021 екіпажем патрульної поліції зі служби «102» було отримано виклик про порушення правил щодо карантину людей, відповідно до якого заступник керуючого магазином «АТБ» по вул. Рокоссовського, 15 в м. Чернігові повідомила, що чоловік на касі влаштував скандал, порушує порядок та не вдягає правильно захисну маску, щоб вона закривала рот і ніс. Прибувши на місце виклику, поліцейські виявили громадянина ОСОБА_3 , на якого вказала заявник та яка повідомила, що він виражався нецензурною лайкою в її бік та стосовно інших осіб, які робили йому зауваження, жбурляв товар на касі магазину та при цьому був без захисної маски. По даному факту відносно ОСОБА_3 була винесена постанова серії ГАБ № 095650, з якої вбачається, що 27.06.2021 о 20 год. 58 хв. в АДРЕСА_1 в приміщенні магазину «АТБ» громадянин ОСОБА_3 перебував без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, распіратора або захисної маски, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, чим порушив вимоги п.п. 1 п. 2 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Також, на підтвердження порушення позивачем правил карантину людей, представником відповідача до відзиву на позовну заяву додано пояснення ОСОБА_4 та відеозаписи з камери магазину та зроблені за допомогою портативного відеореєстратора поліцейського «СВ-00017». Твердження позивача про те, що поліцейським порушено вимоги ч. 3 ст. 283 КУпАП та не зазначено технічний прилад, яким здійснювалась відеофіксація провапорушення, є необґрунтованими, оскільки вимоги даної статті КУпАП відноситься до постанов у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, а в даному позивачем здійснено правопорушення, яке відноситься до сфери громадського порядку.

Таким чином, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог. Незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 2 с. 44-3 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази та оглянувши матеріали фіксації правопорушення, суд встанови наступне.

27 червня 2021 року інспектором взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Курочкіним А.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 095650, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. У постанові зазначено, що 27 червня 2021 року о 20 год 58 хв у м. Чернігові по вул. Рокоссовського, 15, у магазині «АТБ» громадянин ОСОБА_3 перебував без вдягнутого засобу індивідуального захисту, зокрема респіратору або захисної маски, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, чим порушив вимоги п.п. 1, 3 Постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (а.с. 8).

Із оглянутого в судовому засіданні відеозапису з камери магазину, який наданий представником відповідачів до відзиву на позов, вбачається, що позивач перебував у приміщенні магазину без належним чином одягненої маски, яка б закривала рот та ніс.

З пояснення касира магазину ОСОБА_4 вбачається, що чоловік знаходився біля каси та намагався придбати товар, але вона його не обслуговувала, так як останній відмовився одягнути маску таким чином, щоб вона закривала рот і ніс, маска була на його шиї. Чоловік виражався нецензурною лайкою, скидав товар інших покупців, штовхав охоронника, а тому було викликано наряд поліції.

Виклик патрульної поліції зафіксовано по службі 102, зареєстрована подія ЄО № 40425 щодо порушення правил карантину та направлено наряд поліції.

Працівниками поліції встановлено особу правопорушника та за результатами розгляду винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до положень статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Так, ст. 29 Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

На виконання вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Кабінетом Міністрів України 9 грудня 2020 року прийнято постанову №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемфічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», пунктом 1 якої (у редакції, що діяла на 27.06.2021), з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», у період з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2021 року на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами КМУ від 11 березня 2020 року №211, від 20 травня 2020 року №392 та від 22 липня 2020 року №641.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06 листопада 2020 року № 1000-IX, статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною другою, відповідно до якої, перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 170 до 255 грн.).

Надано право розглядати справи про дотримання цих протиепідемічних заходів виконавчим комітетам сільських, селищних, міських рад, а також Національній поліції, органам державної санітарно-епідеміологічної служби.

Окрім цього, пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" встановлено заборони, порушення яких призводить до притягнення до відповідальності за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зокрема, за приписами ч. 2 статті 44-3 КУпАП, на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських місцях, будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, тягне за собою адміністративну відповідальність і стягнення.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно з нормами ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

Із змісту ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, суд враховує, що відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положення ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Виходячи зі змісту позову позивач зазначає, що перебував у приміщенні магазину АТБ в масці.

Проте, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису, що міститься на CD-диску вбачається, що позивач мав маску, яка не був прикритий рот і ніс (маска була на бороді), на зауваження касира та охорони помагазину не реагував та відмовився одягти маску, в зв`язку з чим старшим магазину був викликаний наряд поліції, в результаті перевірки винесено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо порушення поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч. ч. 1-3 ст. 283 КпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 вказав, скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Положеннями КпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КпАП України, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України.

Відповідно до ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

За правилами ст. 278 КпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У наведених вище положеннях правових норм визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

У постанові від 17 липня 2019 року у справі № 655/470/16-а Верховний Суд підкреслив, що стаття 278 КпАП України вказує на те, що працівник патрульної поліції зобов`язаний дотримуватись вимог ст. 283 КпАП України, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Таким чином, положення КпАП України закріплюють процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, та містить застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Недотримання інспектором поліції у процесі винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, визначеної КпАП України процедури призводить до порушення права особи приймати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення та інших прав, визначених статтею 268 КпАП України, що є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення

Аналогічний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 20 березня 2018 року № 690/233/17 та від 31 січня 2019 року № 760/10803/15-а.

Перевіривши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався у встановленому зазначеними вище приписами законодавства спрощеному порядку, відтак твердження позивача про те, що під час розгляду справи відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи є помилковими.

У оскаржуваній постанові на звороті роздруковані статті Конституції України та статті КУпАП, серед яких і ст.268 (права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності). На звороті оскаржуваної постанови є підпис позивача про ознайомлення зі змістом правових норм та є запис ОСОБА_3 про те, що він не є правопорушником.

З відеозапису, зробленого за допомогою портативного реєстратора поліцейського «СВ-00017» вбачається, що розгляд справи відбувся з дотриманням чинного законодавства, позивачу були роз`яснені його права та будь яких клопотань від нього не надійшло.

Таким чином, доводи представника позивача про те, що позивачу не було забезпечено право скористатися правовою допомогою, є безпідставними, адже такого клопотання позивач не заявляв.

Крім того, Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

При цьому, санкція ст. 44-3 КпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а наявний в матеріалах справи відеозапис свідчить про те, що позивач не вчиняв відповідні дії з метою звернення за професійною правничою допомогою та не заявляв відповідних клопотань.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відтак підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до інспектора взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Курочкіна Антона Олександровича (місцезнаходження: вул. Громадська, 66, м. Чернігів), Управління патрульної поліції у Чернігівській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Громадська, 66, м. Чернігів) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя І.П. Рахманкулова