Справа № 127/13456/21
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження

Справа № 127/13456/21

29 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

розглянувши у письмовому провадженні клопотання інспектора з паркування відділу паркування Департамент енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Фалинського Богдана Владиславовича про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування відділу паркування Департамент енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Фалинського Богдана Владиславовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ІВ №00020008 від 15.03.2021,

В С Т А Н О В И В :

рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2021 позов задоволено.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

На виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги 27.07.2021 до суду надійшла заява відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обгрунтування вказаної заяви відповідачем зазначено, що повний текст оскаржуваного рішення ним отримано 08.07.2021, що підтверджується відповідною відміткою про отримання на супровідному листі.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши дотримання скаржником строку на апеляційне оскарження та доводи сторін дійшов наступного висновку.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 286 КАС України норми якої є спеціальними по відношенню до норм ст.295 КАС України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

При цьому, поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати апеляційну скаргу.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Згідно матеріалів справи, оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції 30.06.2021, повний текст виготовлено 02.07.2021.

Однак, апеляційна скарга на рішення суду відповідачем подана 16.07.2021, тобто після закінчення десятиденного строку, встановленого ст. 286 КАС України.

У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження відповідач вказує, що копію рішення ним отримано 08.07.2021, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції.

Проте, колегія суддів зауважує, що сам по собі штамп вхідної реєстрації документа (рішення суду) не є належним доказом, який підтверджує дату отримання рішення суду, натомість доказом цього може бути або конверт, яким відповідачу надіслано таке рішення із наявним на ньому штрих-кодом поштового відділення, в разі направлення поштою або розписка учасника справи про отримання копії рішення безпосередньо в суді. В даному випадку відповідачем таких доказів до суду надано не було.

Таким чином доводи скаржника про отримання копії оскаржуваного рішення 08.07.2021 є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення.

В рішенні у справі "Нешев проти Болгарії" від 28.10.2004 Європейський суд з прав людини зазначає, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Шевченко проти України" від 26.04.2007 та рішення у справі "Трух проти України" від 14.10.2003).

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Окрім цього, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом віднесено до принципів здійснення правосудця в адміністративних судах, зміст якого розкриває стаття 8 КАС України, частинами 1, 2 якої встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Такі приписи наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображенні і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

При цьому, як зазначив Європейський суд з прав людини у пункті 39 рішення у справі "Устименко проти України", принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Отже, наведеними правовими нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги і документів, що підтверджують повноваження представників.

Наведені скаржником твердження не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції як підстава для поновлення строку апеляційного оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2021.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів не вбачає наявності поважних причин пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2021, а тому у задоволенні заяви інспектора з паркування відділу паркування Департамент енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Фалинського Богдана Владиславовича про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення суду необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.121, 295, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

у задоволенні заяви інспектора з паркування відділу паркування Департамент енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Фалинського Богдана Владиславовича про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2021 року відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску інспектора з паркування відділу паркування Департамент енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Фалинського Богдана Владиславовича строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2021 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.