Справа № 320/13264/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Король Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року про закриття провадження в частині у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області Петренко Алли Іванівни та Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії начальника Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області Петренко А.І. щодо відмови перерахувати позивачу недоплачену допомогу на 5 травня за 2020 рік, перерахувати недоплачену допомогу на 5 травня з 2012 року по 2019 рік включно відповідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як інваліду війни II групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати начальника Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області Петренко А.І. перерахувати недоплачену допомогу на 5 травня за 2020 рік, перерахувати недоплачену допомогу на 5 травня з 2012 року по 2019 рік включно відповідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як інваліду війни II групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та розглянути заяву за присутності позивача та проіндексувати недоотримані кошти;

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області щодо відмови перерахувати недоплачену допомогу на 5 травня за 2020 рік, перерахувати недоплачену допомогу на 5 травня з 2012 року по 2019 рік включно відповідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як інваліду війни II групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області перерахувати недоплачену допомогу на 5 травня за 2020 рік, перерахувати недоплачену допомогу на 5 травня з 2012 року по 2019 рік включно, відповідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як інваліду війни II групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та проіндексувати недоотримані кошти;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області відшкодувати матеріальні збитки в розмірі недоотриманих виплат з 2012 року по 2020 рік включно та стягнути кошти в розмірі недоотриманих виплат з 2012 року по 2020 рік включно;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області відшкодувати моральну шкоду в подвійному розмірі недоотриманих виплат з 2012 року по 2020 рік включно та стягнути кошти в подвійному розмірі недоотриманих виплат з 2012 року по 2020 рік включно, також зважаючи на тривале ненарахування допомоги до 5 травня з 2012 року, протягом десяти років, за кожен рік по мінімальній заробітній платі, та відшкодувати додатково моральну шкоду в розмірі 50000 грн 00 коп., стягнути з Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області кошти у розмірі 50000 грн 00 коп. або десять мінімальних заробітних плат.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із адміністративним позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року було закрито провадження у справі в частині позовних вимог, що стосуються правомірності нарахування та виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2012 та 2013 роки.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року вказаний адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 та 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язано Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2014 та 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, сторони подали апеляційній скарги.

Позивач оскаржує ухвалу та рішення суду від 13 травня 2021 року, просить задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач впродовж тривалого часу виплачував йому допомогу до 5 травня в меншому розмірі, ніж передбачений законом.

Відповідач подав апеляційну скаргу на рішення суду від 13 травня 2021 року в частині задоволення позовних вимог, зазначивши, що розмір допомоги до 5 травня був визначений Кабінетом Міністрів України виходячи з фінансових можливостей держави, а підстави для невиконання постанови Уряду - відсутні. Також скаржник наголошує на тому, що суд першої інстанції необґрунтовано поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Під час судового засідання ОСОБА_1 та представник Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області підтримали свої апеляційні скарги та просили суд їх задовольнити з підстав, що викладені в них.

Також позивач заперечував проти апеляційної скарги, поданої Управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, а представник відповідачів заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідачів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області - задовольнити частково, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року - скасувати в частині, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Положеннями ч. 1 ст. 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 04 квітня 2007 року.

У серпні 2020 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області із заявою, в якій просив перерахувати недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня за 2011 - 2020 роки відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як інваліду війни II групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням здійснених виплат. У вказаній заяві ОСОБА_1 зазначив, що має право бути присутнім під час розгляду заяви, у зв`язку з чим просив повідомити про час і місце її вирішення.

Листом від 20 серпня 2020 року № 01-10.1/136 Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області повідомило позивача про те, що у 2011 - 2020 роках разова грошова допомога до 5 травня виплачена у розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України у відповідних постановах. Також повідомлено позивача про зупинення прийому громадян на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Не погоджуючись із такими діями та рішеннями Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області та начальника Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області Петренко А.І., ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2012 та 2013 роки, суд першої інстанції виходив з того, що правомірності нарахування позивачу Управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області разової грошової допомоги до 5 травня за вказані роки вже була предметом спору у справах № 1007/11376/2012 та № 361/7360/13-а, які розглянуті Броварським міськрайонним судом Київської області.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2012 року у справі № 1007/11376/2012, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року, було відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про зобов`язання провести перерахунок разової грошової допомоги до 05 травня за 2012 рік.

Також постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2013 року у справі № 361/7360/13-а, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2014 року, було відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про зобов`язання провести перерахунок разової грошової допомоги до 05 травня за 2013 рік.

У якості підстави для звернення до суду із позовними заявами у справах № 1007/11376/2012 та № 361/7360/13-а, а також із адміністративним позовом, що є предметом розгляду, позивач зазначає те, що він має права на отримання разової грошової допомоги до 5 травня у більшому розмірі, передбаченому ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у порівнянні з тим, що виплатило Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, для закриття провадження у справі в частині позовних вимог, що стосуються правомірності нарахування та виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2012 та 2013 роки.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують зазначених висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду від 13 травня 2021 року.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2014-2020 роки по суті заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що строк звернення до суду належить поновити як такий, що пропущений позивачем з поважних причин.

Перевіряючи обґрунтованість такого висновку, колегія суддів враховує, що згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дослідивши надані відповідачем письмові докази - списки осіб, які мають право на одержання разової грошової допомоги та платіжних доручень, колегія суддів встановила, що разову грошову допомогу до 5 травня, передбачену ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», для виплати ОСОБА_1 було перераховано:

- за 2014 рік у розмірі 2250 грн 00 коп. 25 квітня 2014 року згідно з платіжним дорученням № 15 від 24 квітня 2014 року;

- за 2015 рік у розмірі 2475 грн 00 коп. 17 квітня 2014 року згідно з платіжним дорученням № 2168 від 16 квітня 2015 року № 2168;

- за 2016 рік у розмірі 2600 грн 00 коп. 12 квітня 2014 року згідно з платіжним дорученням № 1995 від 11 квітня 2016 року;

- за 2017 рік у розмірі 3100 грн 00 коп. 20 квітня 2014 року згідно з платіжним дорученням № 2451 від 19 квітня 2017 року;

- за 2018 рік у розмірі 3265 грн 00 коп. 10 квітня 2014 року згідно з платіжним дорученням № 7 від 06 квітня 2018 року;

- за 2019 рік у розмірі 3400 грн 00 коп. 08 квітня 2014 року згідно з платіжним дорученням № 1 від 05 квітня 2019 року;

- за 2020 рік у розмірі 3640 грн 00 коп. 08 квітня 2014 року згідно з платіжним дорученням № 7 від 08 квітня 2020 року.

Позивач не заперечує фактичного отримання у квітні кожного року разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, що встановлений Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, із адміністративним позовом про оскарження дій Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області щодо нарахування вказаної допомоги у неналежному розмірі ОСОБА_1 звернувся лише 14 грудня 2020 року, тобто після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.

Приймаючи рішення про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд першої інстанції врахував доводи позивача про те, що про порушення своїх прав на перерахунок та отримання разової грошової допомоги до 5 травня він дізнався після рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020.

Також суд першої інстанції прийняв до уваги, що позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області із заявою від 05 серпня 2020 року про перерахунок та виплату недотриманих сум разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 - 2020 роки. Однак листом від 20 серпня 2020 року № 01-10.1/136 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що виплата такої допомоги здійснювалася у розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, а тому підстави для перерахунку відсутні.

Перевірячи обґрунтованість доводів відповідача про передчасність та необґрунтованість таких висновків суду першої інстанції, колегія суддів враховує, що за правилами ч. 2 ст. 122 КАС України строк звернення до суду дійсно обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Як раніше зазначалося, виплату разової грошової допомоги до 5 травня відповідач щорічно здійснював у квітні, а тому ОСОБА_1 отримавши відповідну допомогу, не був позбавлений можливості пересвідчить у відповідності виплаченої йому суми коштів вимогам ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та у разі незгоди з відповідними діями Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, оскаржити їх у судовому порядку в установлений законом строк.

Посилання позивача на те, що про порушення своїх прав на виплату разової грошової допомоги до 5 травня за 2014-2020 роки у належному розмірі він дізнався з рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 колегія суддів вважає не у повній мірі необґрунтованими.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Зазначена норма права вказує на те, що рішення Конституційного Суду України має вплив на правовідносини, які виникають або продовжують тривати вже після його ухвалення.

Відтак, рішення Конституційного Суду України, яке було прийняте 27 лютого 2020 року, не впливає на нарахування разової грошової допомоги до 5 травня за 2014-2019 роки, адже спірні правовідносини щодо виплати ОСОБА_1 такої допомоги виникли та припинилися у квітні 2014-2019 років відповідно.

Додатково колегія суддів наголошує на тому, що висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо нарахування і виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік, а також про відмову в задоволенні таких позовних вимог за 2015-2019 роки не пов`язані з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020.

Таким чином, зазначене рішення Конституційного Суду України впливає лише на правовідносини, пов`язані з нарахування і виплатою разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Стосовно посилань позивача на те, що про відмову в поновленні порушеного права на виплату вказаної допомоги за 2014-2020 роки в належному розмірі він дізнався з листа Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області від 20 серпня 2020 року № 01-10.1/136 колегія суддів вважає необхідним зазначити, що питання, пов`язані з визначенням моменту, коли позивач повинен був дізнатися про порушення свого права на отримання соціальних виплату у належному, на його думку, розмірі, було предметом дослідження Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 240/12017/19.

Під час розгляду вказаної справи Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року сформулював правову позицію, згідно з якою з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. У такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Зазначена правова позиція була висловлена у справі, де предметом спору було нарахування пенсійних виплат, однак повною мірою може бути застосована також до спірних правовідносин.

Відтак, звернення ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області із заявою від 05 серпня 2020 року про перерахунок та виплату недотриманих сум разової грошової допомоги до 5 травня за 2011-2020 роки, а також отримання листа від 20 серпня 2020 року № 01-10.1/136 про відмову в задоволенні заявлених вимог, не впливають на обчислення строку звернення до суду з позовними вимогами щодо нарахування такої виплати за 2014-2019 роки.

Перевіряючи вплив такої заяви на можливість поновлення строку звернення до суду з вимогою про виплату разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, колегія суддів враховує, що особливості виплати разової грошової допомоги визначені у ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з ч. 4 ст. 171 вказаного Закону особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Позивач, вважаючи, що разова грошова допомога до 5 травня була виплачена йому в квітні 2020 року не у повному розмірі, у межах строку, передбаченого ч. 4 ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», звернувся до відповідача з вимогами про здійснення додаткового нарахування частини коштів, що не була виплачена раніше.

Враховуючи, що вказана норма права передбачає можливість звернення до органу, який проводить виплату разової грошової допомоги, за її отриманням у строк до 30 вересня року, за який здійснюється відповідна виплата і ОСОБА_1 такою можливістю скористався, колегія суддів вважає можливим обчислювати строк звернення до суду з позовними вимогами, які стосуються правомірності нарахування та виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік саме з дати отримання ним листа Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області від 20 серпня 2020 року № 01-10.1/136.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в зазначеній частині, суд першої інстанції виходив з того, що з 27 лютого 2020 року позивач набув право на соціальне забезпечення у порядку, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, яка передбачає розмір допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни - вісім мінімальних пенсій за віком. Також суд першої інстанції визначив, що органами, уповноваженими здійснювати виплату такої допомоги, є Управління соціального захисту населення за місцем проживання позивача.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Правовий статус ветеранів війни та умови їх життєзабезпечення, визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV положення ст. 13 вказаного Закону було доповнено ч. 4 такого змісту «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком».

Порядковий номер зазначеної частини ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у 2002 році було змінено з ч. 4 на ч. 5.

У подальшому п. 20 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» положення ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зазначені зміни до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» були визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01 січня 2015 року, розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України було доповнено п. 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема, ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Кабінет Міністрів України на виконання зазначеної норми прийняв постанову від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Згідно з вказаною постановою у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» належить здійснювати особам з інвалідністю внаслідок війни I групи у розмірі 4120 гривень, II групи - 3640 гривень, III групи - 3160 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що на час проведення виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня - у квітні 2020 року ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» діяла у редакції, згідно з якою розмір такої допомоги для інвалідів II групи складає вісім мінімальних пенсій за віком, а положення п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, які надавали Кабінету Міністрів України право встановлювати порядок і розмір її виплати - втратили чинність.

Колегія суддів враховує, що постанова Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» на час виникнення спірних правовідносин була чинною.

Водночас така постанова є підзаконним нормативно-правовим актом і прийнята на реалізацію повноважень, що були надані Кабінету Міністрів України положеннями п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України.

З прийняттям рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 норма права, яка делегувала Кабінету Міністрів України право визначати розмір разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», втратила чинність.

У зв`язку з цим підзаконний нормативно-правовий акт, що прийнятий на реалізацію такої норми, також не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

З прийняттям рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 постанова Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у частині встановлення розмірів соціальних виплат перестала відповідати акту вищої юридичної сили - Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином відповідач, здійснивши виплату позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 3640 грн 00 коп., визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112, що є меншим від розміру, передбаченого ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - вісім мінімальних пенсій за віком, діяв протиправно та порушив право позивача на отримання відповідної допомоги у належному розмірі.

Оцінюючи доводи Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про те, що воно самостійно не визначало розмір разової грошової допомоги до 5 травня, у зв`язку з чим не є неналежним відповідачем у справі, колегія суддів наголошує, що порядок виплати разової грошової допомоги визначений у ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціальної політики та соціального захисту, є Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики), що підтверджується п. 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 423 (далі - Положення № 423).

Згідно з пп. п. 4 Положення № 423 Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У відповідності п. 2.1 Положення про управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, що затверджене рішенням Білоцерківської міської ради від 30 серпня 2018 року № 2546-55-VII (далі - Положення № 2546-55-VII), управління у межах своїх повноважень забезпечує доступ громадян до реалізації прав на отримання допомог, житлової субсидії, компенсацій та пільг у відповідності до чинного законодавства.

Відповідно до завдань та повноважень та згідно з пп.пп. 4.14, 4.20 п. 4 Положення № 2546-55-VII Управління соціального захисту населення формує та підтримує в актуальному стані базу даних одержувачів усіх видів соціальної допомоги. Надає (приймає звернення, призначає і виплачує) допомоги, соціальні стипендії компенсації, передбачені чинним законодавством України.

Крім того, згідно з листом від 20 серпня 2020 року № 01-10.1/136 саме Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області здійснювало виплату позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, а також розглядало звернення щодо її виплати у неналежному розмірі.

Зазначені норми права та фактичні обставини справи у своїй сукупності вказують на те, що Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області є належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 .

Також колегія суддів враховує, що справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 у частині позовних щодо нарахування і виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік є типовою по відношенню до зразкової справи № 440/2722/20, що розглядалася Верховним Судом.

Під час розгляду вказаної зразкової справи були сформулювані такі правові висновки, що викладені у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 440/2722/20, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року:

- рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 відновлено дію ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, згідно з якою щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком;

- виходячи із визначених у ч. 4 ст. 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2020 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112, а Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який має вищу юридичну силу;

- вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком. Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, у зв`язку з чим при врегулюванні спірних правовідносин щодо обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня застосуванню підлягає саме ч. 1 ст. 28 вказаного Закону;

- Мінсоцполітики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни, а тому управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є органами, уповноваженими здійснювати виплату вказаної допомоги. Оскільки у квітні 2020 року разова грошова допомога до 5 травня була виплачена позивачу Центром, то саме останній є належним відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , які стосуються правомірності нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Також суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для зобов`язання начальника Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області Петренко А.І. розглянути заяву позивача за його присутності. Такий висновок обґрунтований тим, що заяву ОСОБА_1 від 05 серпня 2020 року про нарахування недоплаченої допомоги до 5 травня за спірний період розглянуто Управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, про що заявника повідомлено листом за підписом начальника Управління Петренко А.І. від 20 серпня 2020 року № 01-10.1/136.

Додатково колегія суддів наголошує на тому, що вказаним листом позивача було повідомлено про причини неможливості розгляду такої заяви у його присутності, а саме - у зв`язку з припинення особистого прийому громадян відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Обґрунтованих заперечень щодо неможливості обмеження відповідачем прийому громадян в період дії карантину, запровадженого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, позивач в апеляційній скарзі не навів.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області проіндексувати недоотримані кошти суд першої інстанції зазначив, що передбачена Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» грошова допомога до 5 травня відноситься до соціальних виплат, а тому її індексація не передбачена.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно з ч 1 ст. 2 вказаного Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Натомість ч. 3 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» прямо передбачає, що соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв`язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Підтримка купівельної спроможності провадиться шляхом підвищення розміру зазначених виплат.

Як раніше зазначалося, згідно з ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Зазначена виплата носить разовий характер, а її розмір щорічно підвищується внаслідок зміни показника мінімальної заробітної плати.

У зв`язку з цим разова грошова допомога до 5 травня не належить до виплат, які підлягають індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно виходив з того, що доводи позивача про завдання йому моральних страждань у зв`язку із не здійсненням перерахунок та виплати разової грошової допомоги до 05 травня у належному розмірі, не підтверджені належними і достатніми доказами.

Додатково колегія суддів зазначає, що за правилами ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

У межах цієї справи по суті заявлених вимог розглядають виключно позовні вимоги щодо правомірності нарахування та виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік. Вимоги щодо перерахунку такої допомоги за інші періоди судом апеляційної інстанції не розглядаються внаслідок закриття провадження у справі щодо вимог, заявлених за 2012-2013 роки та залишення адміністративного позову без розгляду в частині вимог, заявлених за 2014-2019 роки.

Таким чином в межах цієї справи судом розглядаються вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої діями відповідачів щодо виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в меншому розмірі ніж передбачений ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позивач зазначає, що внаслідок завданих відповідачами моральних страждань відбулося ускладнення захворювань, а саме - у серпні 2018 року він захворів на цукровий діабет вперше, подагру (артрит) та щорічно два-три рази лікується, хоча і веде здоровий спосіб життя. На підтвердження своїх доводів позивач під час судового засідання надав колегії суддів для огляду оригінали медичних карток та іншої медичної документації.

Разом з тим доводи позивача щодо завдання йому моральних страждань та виникнення у зв`язку з цим нової хвороби і загострення існуючих захворювань стосуються іншого періоду невиплати в належному розмірі разової грошової допомоги до 5 травня, аніж розглядається в межах цієї справи.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області коштів у подвійному розмірі недоотриманих виплат з 2012 року по 2020 рік включно, а також по мінімальній заробітній платі за кожен рік прострочення виплати, стягнення коштів у розмірі 50000 грн або десяти мінімальних заробітних плат та відшкодування матеріальних збитків в розмірі недоотриманих виплат суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду про зобов`язання Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області перерахувати та виплатити позивачу недоплачену допомогу до 5 травня за відповідні роки, з урахуванням проведених виплат, є належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги позивача, встановила, що висновки суду першої інстанції в цій частині є законними та обґрунтованими.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, проте, розглянувши по суті позовні вимоги щодо нарахування і виплати грошової допомоги до 5 травня за 2014-2019 роки - неправильно застосував норми процесуального права, які визначають особливості обчислення строку звернення до суду. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області - задовольнити частково, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року - скасувати в частині.

Керуючись ст.ст. 122, 134, 139, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року про закриття провадження в частині - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року - без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року - залишити без задоволення, а апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , пов`язаних із нарахуванням і виплатою грошової допомоги до 5 травня за 2015-2019 роки та в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , пов`язаних із нарахуванням і виплатою грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік - скасувати та прийняти нову постанову про залишення адміністративного позову без розгляду в цій частині.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

В.В. Файдюк

Постанова складена у повному обсязі 26 липня 2021 року.