Справа № 460/9292/20
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2021 року м. Рівне №460/9292/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Головатчик А.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник Олексюк С.М., відповідача: представник Федченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп"
доПоліської митниці Держмитслужби
про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп" звернулося в суд з позовом до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів UA204120/2020/000278/2 від 08.09.2020 та UA204120/2020/000356/2 від 03.11.2020.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою судді Жуковської Л.А. від 21.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №460/9292/20; розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання у справі призначено на 18.02.2021.

18.02.2021 судове засідання у справі не відбулося, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді; підготовче засідання відкладено до 16.03.2021.

Ухвалою суду від 16.03.2021 закрито підготовче провадження у справі та розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 08.04.2021.

08.04.2021 судове засідання відкладено до 30.04.2021.

30.04.2021 судове засідання у справі не відбулося, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді; судове засідання відкладено до 22.06.2021.

У зв`язку із відбуттям судді Жуковської Л.А. у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розпорядженням керівника апарату Рівненського окружного адміністративного суду №79 від 31.05.2021 відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №460/9292/20, за результатами якого визначено суддю Друзенко Н.В.

Ухвалою судді Друзенко Н.В. від 02.06.2021 справу №460/9292/20 прийнято до провадження; розгляд справи розпочато спочатку зі стадії судового розгляду. Судове засідання призначено на 22.06.2021.

В судовому засіданні 22.06.2021 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно з позовною заявою та усними поясненнями представника позивача в судовому засіданні, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 07.09.2020 між ТОВ Даліс Аутомотів Груп та YENI AS METAL ROT ve ROTIL SAN.TIC.LTD.STI (Туреччина), укладено контракт №0013 від 10.07.2018, відповідно до умов якого продавець зобов`язується продати позивачу товар автозапчастини. З метою митного оформлення товару митному органу надано митну декларацію та необхідні документи. Проте, в ході митних консультацій декларанту надіслане повідомлення про необхідність надання додаткових документів, оскільки подані до митного оформлення документи містили розбіжності та неточності. Позивач вказує, що жодних підстав для витребування додаткових документів у митного органу не існувало, оскільки останньому з митною декларацією надані усі належні документи, які підтверджують числові значення вартості товару. На вимогу митного органу, декларантом надані додаткові документи та відповідні пояснення, проте відповідачем безпідставно прийняті рішення про коригування митної вартості товарів. Позивач вказує, що такі рішення є протиправним та підлягають скасуванню.

Згідно з відзивом на позовну заяву та усними поясненнями представника відповідача в судовому засіданні Поліська митниця Держмитслужби позов не визнає. В обґрунтування заперечень покликається на те, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення позивачем, митницею встановлено наявність в документах розбіжностей та неточностей. За таких підстав та відповідно до вимог Митного кодексу України, посадовою особою відповідача було направлено позивачу електронну вимогу, щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації, на яку декларантом не було надано необхідного пакету документів. Сторона відповідача доводить, що у повній відповідності з частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України та за результатом проведеної процедури консультації з декларантом, митним органом обґрунтовано та правомірно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Стверджує, що митну вартість імпортованих товарів було визначено на підставі раніше визнаної митницею митної вартості за відповідними митними деклараціями. За наведеного сторона відповідача доводить, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів є такими, що прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. З огляду на це, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідженням поданих суду письмових доказів судом встановлено наступне.

07.09.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» з метою оформлення імпортованого товару у відповідності до зовнішньоекономічного контракту №0013 від 10.07.2018, укладеного з YENI AS METAL ROT ve ROTIL SAN.TIC.LTD.STI, подано до Поліської митниці Держмитслужби митну декларацію UA204120/2020/080229 (а.с.22-28, 201-212 том 1).

До митного оформлення було заявлено вантаж: елементи підвіски авто; Виробник, продавець і відправник YENI AS METAL ROT ve ROTIL SAN.TIC.LTD.STI (Туреччина) загальна сума 130 066,22 Євро.

Виконуючи приписи частини 2 статті 53 МК України позивачем при поданні митної декларації надано відповідачу наступні документи: інвойс ASM229 від 27.08.2020 (а.с.29-41 том 1); автотранспортна накладна (СMR) №АН035621 від 29.08.2020 (а.с.42 том 1); сертифікат про походження товару D 0030555 від 28.08.2020 (а.с.43 том 1); книжка МДП (TIR carnet) AX.82944213 від 28.08.2020 (а.с.42 на звороті том 1); документ, що підтверджує вартість перевезення 3В-0000407 від 07.09.2020 (а.с.44 том 1); додаткова угода №1 від 29.11.2018 до контракту (а.с.27 том 1); додаткова угода №2 від 02.07.2019 до контракту (а.с.28 том 1); зовнішньоекономічний договір (контракт) № 0013 від 10.07.2018 (а.с.22-26 том 1); договір-заявка № 26/08 від 26.08.2020 про надання транспортних послуг (а.с.45 том 1); лист постачальника від 23.03.2020 (а.с.47 том 1); копія митної декларації країни відправлення 20160100ЕX058486 від 28.08.2020 (а.с.48 том 1).

Відповідач 07.09.2020 надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: висновки про вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, виписку з бухгалтерської документації, прайс-листи, каталоги та інше.

У відповідь на вимогу позивачем 08.09.2020 додатково було надано відповідачу наступні документи: каталоги виробника товару, прайс-лист, митні декларації, інвойси та банківські виписки по минулому розмитненню, заяву декларанта про оформлення на підставі наявних документів (а.с.49-113 том 1).

08.09.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за №UA204120/2020/000278/2 (далі Рішення 1) та надав картку відмови в прийнятті митної декларації №UA204120/2020/01323 (а.с.114-116 том 1).

Відповідно до вказаного рішення митний орган скоригував митну вартість частини партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів із розрахунку на товар №1 - 7,02 USD/кг., товар № 4 - 6,17 USD/кг., товар № 7 - 6,76 USD/кг., товар № 9 - 6,17 USD/кг. з урахуванням відповідного курсу валют. Таким чином відповідачем визначено митну вартість товару №1 - 52 859,53 EUR; товару № 4 - 19 381,80 EUR; товару № 7 157,93 EUR; товару № 9 - 77,01 EUR.

09.09.2020, керуючись ст.55 МК України, не погоджуючись з Рішенням відповідача позивач подав повторно відповідну митну декларацію №UA204120/2020/081678 та сплатив фінансову гарантію для забезпечення сплати митних платежів у розмірі 12841,18 грн.(а.с.117-128 том 1).

02.11.2020 позивачем з тією ж метою у відповідності до того ж контракту подано до Поліської митниці Держмитслужби митну декларацію UA204120/2020/107017 (а.с.129-140 том 1).

До митного оформлення було заявлено вантаж: елементи підвіски авто; виробник, продавець і відправник - YENI AS METAL ROT ve ROTIL SAN.TIC.LTD.STI (Туреччина), загальна сума 133 250,40 Євро.

Виконуючи приписи частини другої ст.53 МК України позивачем при поданні митної декларації надано відповідачу наступні документи: інвойс ASM342 від 27.08.2020 (а.с.141-152 том 1); автотранспортна накладна (СMR) №АН011973 від 26.10.2020 (а.с.153 том 1); сертифікат про походження товару D 0200619 від 26.10.2020 (а.с.154 том 1); книжка МДП (TIR carnet) SX.83740111 від 26.10.2020 (а.с.153 на звороті том 1); документ, що підтверджує вартість перевезення 3В-0000536 від 07.09.2020 (а.с.155 том 1); прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01.10.2020; додаткова угода №1 від 29.11.2018 до контракту; додаткова угода №2 від 02.07.2019 до контракту; зовнішньоекономічний договір (контракт) № 0013 від 10.07.2018; договір-заявка № 22/10 від 22.10.2020 про надання транспортних послуг (а.с.129-140 том 1); лист постачальника від 23.03.2020; копія митної декларації країни відправлення 20160100ЕX080166 від 26.10.2020 а.с.159 том1).

Відповідач 02.11.2020 надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: висновки про вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, виписку з бухгалтерської документації, прайс-листи, каталоги та ін.

У відповідь на вимогу позивачем 03.11.2020 додатково було надано відповідачу наступні документи: пакувальний лист, прайс-лист, договір №1 про внесення змін до договору-заявки, лист постачальника про знижку та заяву декларанта про оформлення на підставі наявних документів (а.с.160-180 том 1).

03.11.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за №UA204120/2020/000356/2 (далі Рішення 2) та надав картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204120/2020/01744 (а.с.181-182 том 1).

Відповідно до вказаного рішення митний орган скоригував митну вартість частини партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів із розрахунку на товар №1 - 7,01 USD/кг., товар № 5 - 6,16 USD/кг., товар №7 - 6,75 USD/кг. з урахуванням відповідного курсу валют. Таким чином відповідачем визначено митну вартість товару №1 - 57 620,52 EUR, товару № 5 - 20 295,61 EUR, товару № 7 - 11 1,90 EUR.

04.11.2020, керуючись ст.55 МК України, не погоджуючись з Рішенням відповідача позивач подав повторно відповідну митну декларацію UA204120/2020/108237 та сплатив авансову гарантію для забезпечення сплати митних платежів у розмірі 24757,94 грн.(а.с.183-193 том 1).

Не погодившись з рішеннями митниці №UA204120/2020/000278/2 та №UA204120/2020/01744 позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

У графі 33 Рішення №UA204120/2020/000278/2 зазначені підстави для коригування митної вартості товару:

Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1. Документи, подані декларантом до митного оформлення товару за митною декларацією №UА204120/2020/080229 (довідковий номер 32347) містять розбіжності та неточності, зокрема до митного оформлення подано декларацію країни відправлення №20160100ЕХ058486 від 28.08.2020 в якій зазначена вага брутто товару 21946,56 кг та вага нетто 20891,45 кг, тоді як в інвойсі від 27.08.2020 №ASM229 вказана вага брутто товару 22198,08 кг та вага нетто 21130,88 кг; вага брутто товару 22198,08 кг вказана в автотранспортній накладній від 28.08.2020 №А №035621. Додатково наданий прайс-лист 2020 не містить відомостей про комерційні умови; додатково надані платіжні документи не можливо поширити на заявлену партію товарів оскільки оплата здійснена на підставі інвойсів №ASM10, №ASM19. Разом з тим, до митного оформлення надано інвойс №ASM229 від 27.08.2020. Додатково наданий каталог продукції 2017 не містить вартісних характеристик заявленого до митного оформлення товару. Не надано всі документи, витребувані митницею згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч. 2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документів чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 147 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.

2. Митниця також володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості заявленої декларантом товарів:

- товар №1 МД від 10.07.2020 №UA100320/2020/622894 (7,02 USD/кг);

- товар №4 МД від 10.07.2020 №UA100320/2020/622894 (6,17 USD/кг);

- товар №7 МД від 26.08.2020 №UA500490/2020/501315 (6,76 USD/кг);

- товар №9 МД від 10.07.2020 №UA100320/2020/622894 (6,17 USD/кг);

Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання додаткових документів: виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару; прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці.

Числове значення митної вартості товару №1 становить 1736905,8510 грн. або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до оформлення 52 859,53 EUR; Числове значення митної вартості товару № 4 становить 636864,5294 грн. або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до оформлення 19 381,80 EUR; Числове значення митної вартості товару № 7 становить 5189,2573 грн. або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до оформлення 157,93 EUR; Числове значення митної вартості товару № 9 становить 2532,4197 грн. або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до оформлення 77,0695 EUR.

У графі 33 Рішення №UA204120/2020/000356/2 зазначені підстави для коригування митної вартості товару:

Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1) декларантом не надано у повному обсязі додаткових документів, витребуваних митницею згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч. 2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документів чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 147 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.

2) за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості в поданих до митного оформлення документах було встановлено розбіжності та неточності: відповідно до договору-заявки на перевезення від 22.10.2020 №22/10-1 вартість перевезення становить 3000 доларів США за курсом НБУ на день завантаження. Відповідно до CMR № А№011973 дата завантаження 26.10.2020, курс на 26.10.2020 НБУ 28,2911 грн/дол США. Сума транспортних витрат повинна становити 84873,30 грн. Відповідно до рахунку на оплату транспортних послуг від 02.11.2020 №ЗВ-0000536 сума транспортних витрат становить 86288 грн. Договір-заявка не містить реквізитів замовника та отримувача послуг. При цьому перевізник у рахунку та CMR відрізняються; наданий прайс-лист датований 01.01.2020 та може не містити актуальної інформації щодо цін на продукцію; п.5.2 контракту від 10.07.2018 №0013 передбачено надання пакувального листа, який до митного оформлення не подано; поданими документами не пояснено порядок надання і розміри знижок.

Митниця володіє ціновою інформацією щодо вартості подібних товарів, митну вартість яких раніше визнано митними органами: товар №1 7,01 дол/кг МД UA100120/2020/635638 від 22.10.2020; товар №5 6,16 дол/кг МД UA100300/2020/420343 від 05.10.2020; товар №7 6,75 дол/кг МД UA100060/2020/395061 від 23.10.2020.

Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема шляхом надання додаткових документів витребуваних митницею, а саме: виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару; банківські платіжні документи щодо сплати вартості товарів продавцеві, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товарів, у разі здійснення оплати; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; каталоги, актуальний прайс-лист для широкого кола покупців, специфікації виробника, пакувальний лист; страхові документи та документи, що містять відомості про вартість страхування, у разі його здійснення; інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів відповідно до ч.6 ст.53МКУ.

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці.

Митну вартість товарів №1,5,7 визначено на основі раніше визнаної митними органами митної вартості та числове значення митної вартості товарів №1,5,7 у валюті фактури за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення та в національній валюті України становить: товар №1 57620,52 євро або 1915738,24 грн., РМВ 7,01 дол/кг (МД UA100120/2020/635638 від 22.10.2020); товар №5 20295,61 євро або 674778,40 грн., РМВ 6,16 дол/кг (МД 100300/2020/420343 від 05.10.2020); товар №7 111,90 євро або 3720,42 грн., РМВ 6,75 дол/кг (МД UA100060/2020/395061 від 23.10.2020).

За приписами частини першої статті 1 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 (далі іменується МК України), законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК України).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частина перша, друга статті 52 МК України).

Відповідно до частини восьмої одинадцятої статті 52 МК України, у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

При поданні до митного органу митної декларації, декларантом заявлено митну вартість товарів згідно ціни договору і обраний метод її визначення основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (пункт 1 частини першої статті 57 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи (частина третя статті 53 МК України).

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи (частина четверта статті 53 МК України).

Тобто, стаття 53 МК України містить опис двох підстав, за яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи:

(1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

(2) у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

У першому випадку вимагається надання документів згідно переліку: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У другому випадку: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Митний орган для підтвердження митної вартості товару просив надати прайс-листи, каталог; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; випуску з бухгалтерської документації; страхові документи; пакувальний лист, банківські платіжні документи.

Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає Митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

В обґрунтування причин прийняття Рішення 1 відповідачем зазначено наявність розбіжностей та неточностей у поданих декларантом документах, а саме: до митного оформлення подано декларацію країни відправлення 20160100ЕХ058486 від 28.08.2020 в якій визначена вага брутто товару 21946,56 кг. та вага нетто 20891,45 кг, тоді як в інвойсі від 27.08.2020 № АSМ229 вказана вага брутто 22198,08 кг. та вага нетто 21130,88 кг.; вага брутто товару 22198,08 кг. вказана в автотранспортній накладній від 28.08.2020 № АН 035621; додатково наданий прайс-лист 2020 не містить відомостей про комерційні умови; додатково надані платіжні документи неможливо поширити на заявлену партію товарів, оскільки оплата здійснена на підставі інвойсів№ АSМ10, АSМ 19. Разом з цим до митного оформлення надано інвойс АSM229 від 27.08.2020; додатково наданий каталог продукції 2017 не містить вартісних характеристик заявленого до митного оформлення товару.

Судом встановлено, що в декларації країни відправлення 20160100ЕX058486 від 28.08.2020 партія товару зазначена за двома позиціями: товар № 1 та товар №2, вага нетто та брутто, про яку зазначено в Рішенні 1, стосується товару № 1. На другій сторінці декларації зазначено про вагу нетто та брутто товару №2 та загальна вага товару: брутто 22198,88 кг., нетто 21130,88 кг., що повністю збігається з вагою, зазначеною в інвойсі та автотранспортній накладній.

Разом з тим, суд зауважує, що прайс-лист не є документом, який має містити комерційні умови. Комерційні умови зазвичай зазначаються в контракті та інвойсі. Ціни в прайс-листі це ціни, за якими продавець пропонує товар для необмеженого кола осіб незалежно від обраних в подальшому комерційних умов. Цей документ носить виключно інформаційний характер та не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару. Продавець та покупець відповідно до умов договору мають право домовитись про будь-яку ціну на товари, яка б відповідала як ринковій кон`юктурі, так і комерційним інтересам та очікуванням сторін.

Додатково надані платіжні документи дійсно стосуються інших інвойсів, зокрема: банківська виписка (SWIFT) від 26.05.2020 стосується інвойсу № ASM100, а виписка від 28.08.2020 інвойсу № АSМ 194. Однак, разом з платіжними документами декларантом надано ще й копії цих інвойсів, а також ВМД №UА204120/2020/033581 від 04.05.2020 та №UА204120/2020/064146 від 03.08.2020, за якими товар, який був зазначений в даних інвойсах був розмитнений за основним методом - ціною договору. Дані документи були додатково надані митному органу з метою доведення інформації про розмитнення ідентичних товарів.

Додатково наданий каталог продукції дійсно не містить вартісних характеристик товарів. Каталог з графічним зображенням продукції призначений для більш детального ознайомлення покупця із запропонованим товаром, а ціни, як правило, зазначаються в прайс листах. Каталоги були додатково надані позивачем саме для підтвердження легальності походження товару, який подано до митного оформлення.

В обґрунтування причин прийняття Рішення 2 відповідачем зазначено наявність розбіжностей та неточностей у поданих декларантом документах, а саме: відповідно до договору-заявки на перевезення від 22.10.2020 № 22/10-1 вартість перевезення становить 3000 дол. США за курсом НБУ на день завантаження. Відповідно до СМR №АН011973 дата завантаження - 26.10.2020, курс на 26.10.2020 НБУ 28,2911 грн./дол. США. Сума транспортних витрат повинна становити 84873,30 грн. Відповідно до рахунку на оплату транспортних послуг від 02.11.2020 №ЗВ-0000536 сума транспортних витрат становить 86288 грн. Договір заявка не містить реквізитів замовника та отримувача послуг. При цьому перевізник у рахунку та CMR відрізняються; наданий прайс-лист датований 01.01.2020 та може не містити актуальної інформації щодо цін на продукцію; п. 5.2. контракту від 10.07.2018 № 0013 передбачено надання пакувального листа, який до митного оформлення не подано; поданими документами не пояснено порядок надання і розміри знижок.

При цьому, судом встановлено, що вартість перевезення початково була визначена в договорі-заявці № 22/10-1 у розмірі 3000 дол. США. 23.10.2020 до даного договору сторонами було внесено зміни шляхом укладення додаткового договору № 1, відповідно до якого вартість перевезення було збільшено до 3050 дол. США, що становить за курсом НБУ на день завантаження 86288,00. Саме така сума зазначена в рахунку на оплату вартості перевезення та саме з цієї вартості виходив декларант при заповненні митної декларації.

Копію договору про внесення змін до договору-заявки було додатково подано митному органу, однак дана обставина залишилась поза увагою останнього.

Суд зазначає, що на другій сторінці договору-заявки зазначені реквізити сторін, а також наявні їх печатки та підписи.

Одночасно, суд зауважує, що перевізник у рахунку та CMR дійсно відрізняються. Проте, це пояснюється тим, що договір-заявка був укладений з ФОП ОСОБА_1 на організацію перевезення, водночас ФОП ОСОБА_1 укладав договір на перевезення безпосередньо з перевізником. В договорі-заявці зазначено державний номер автомобіля, який також наявний в рахунку та CMR, і при цьому вони повністю збігаються. Крім того, зі змісту всіх цих документів вбачається, що всі вони стосуються перевезення товару, який зазначений в інвойсі ASM342 від 26.10.2020.

Прайс-лист додатково наданий митному органу не містить конкретної дати, зазначений лише рік 2020, тобто він діє протягом 2020 року. Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано.

В п. 5.2. Контракту дійсно передбачений обов`язок продавця надати покупцю до кожної партії товару супровідні документи, а саме: інвойс, пакувальний лист, експортну декларацію, прайс-лист.

Серед зазначених документів лише інвойс є документом, який підтверджує митну вартість товару в розумінні ст. 53 Митного кодексу України та був поданий декларантом до митного оформлення.

Нормами митного законодавства не передбачений обов`язок декларант надавати митному органу всі документи, які ним отримані від постачальника в процесі виконання умов зовнішньо-економічного контракту.

Проте, позивачем на вимогу митного органу надано пакувальний лист №202000740 від 26.10.2020.

Відповідно до п. 1.2. Контракту розміри знижок визначаються сторонами в рахунках фактурах (інвойсах). В інвойсі ASM342 від 26.10.2020 зазначена знижка в розмірі 24965,35 Євро, що становить приблизно 16% від загальної вартості замовленого товару. Варто зауважити, що така знижка обумовлена певними факторами, зокрема, обсягом партії, рівнем та терміном ділових зв`язків між сторонами контракту, а також іншими обставинами, які існували на момент досягнення домовленостей по істотних умовах поставки.

При цьому, судом встановлено, що приблизно такі ж розміри знижок були надані і в минулих партіях товару, які були оформлені за ціною договору (копії інвойсів, ВМД та банківських виписок додатково надавались відповідачу).

Крім того, митному органу було додатково надано лист постачальника, яким останній підтвердив знижку та пояснив своє право на надання знижок на різні групи товарів для різних груп покупців. Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано.

Суд звертає увагу на те, що митний орган повинен (за наявності підстав) витребувати від декларанта лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості товару, а не усі документи, які визначені переліком статті 53 МК України.

Ненадання повного переліку документів може бути підставою для визначення митної вартості товару не за основним методом лише тоді, коли подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими та чому з наданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого числового показника.

Таким чином, суд зазначає, що митним органом не зазначено в Рішенні 1 та Рішенні 2, у чому саме полягає наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, та не надав жодної оцінки документам, які були надані декларантом, хоча документи були надані у повному обсязі.

Стосовно доводів відповідача, що митниця також володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару суд зазначає, що інформація щодо вартості аналогічних товарів не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в інформаційних системах мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості елементів підвіски авто та рівнем вартості таких елементів згідно з даними інформаційної системи, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Згідно з частиною першою статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 57 МК України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста статті 57 МК України).

За приписами частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 55 МК України).

При цьому, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

З даного приводу суд зазначає, що Рішення не містять опису неможливості застосування методів визначення митної вартості товару почергово, а лише містить загальне формулювання щодо неможливості їх почергового використання.

Відповідно до оскаржуваних Рішень, митний орган вирішив скоригувати митну вартість партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів. При цьому в Рішеннях зазначено про те, що у декларанта та у митниці відсутня інформація щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів.

Такі твердження відповідача не відповідають дійсності, оскільки в якості додаткових документів декларантом було подано ВМД UА204120/2020/033581 від 04.05.2020, ВМД UА204120/2020/064146 від 03.08.2020 з інвойсами та документами про оплату відповідно до яких позивач раніше розмитнював ідентичні товари того ж виробника та постачальника за аналогічними цінами.

За таких обставин, навіть якщо припустити неможливість визначення митної вартості за основним методом, митний орган мав би застосувати наступний за основним метод за ціною договору щодо ідентичних товарів відповідно до інформації, наданої позивачем.

Крім того, в оскаржуваних Рішеннях відповідач не вказує будь-яких джерел та інформації якою керувався при визначенні митної вартості товару крім номеру взятих за основу митних декларацій.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 12 березня 2018 року у справі №809/4367/15, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися.

Митний орган скоригував митну вартість не всієї партії товару, наданої для митного оформлення, а лише її частини. При цьому інша її частина була розмитнена по митній вартості, заявленій декларантом за основним методом за ціною договору. Такий підхід свідчить про те, що відповідач фактично скоригував митну вартість на той товар, відносно якого у нього була наявна інформація про розмитнення за вищою ціною, а посилання на неточності та розбіжності носить виключно формальний характер.

Однак, різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Така позиція суду узгоджується, з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/ 16-а.

Суд зазначає, що при зверненні до митного органу щодо оформлення товару декларантом були надані усі належні документи, які підтверджують числові значення вартості товару та у подальшому надані додаткові документи. Натомість, відповідачем жодним чином не обґрунтовано наявність сумнівів у заявленій митній вартості товару.

Положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни товару, вказаної у документах, які самі по собі вже підтверджують митну вартість товару.

Така позиція суду, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, у постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15 Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

За правилами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

А в силу вимог частини 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що Поліською митницею Держмитслужби не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів у митних деклараціях, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів не встановлено.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів UA204120/2020/000278/2 від 08.09.2020 та UA204120/2020/000356/2 від 03.11.2020, не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

За усього наведеного, позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 4204,00 грн, сплачена відповідно до платіжного доручення від 09.12.2020 №4266.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилами частини сьомої цієї статті, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами частини третьої цієї статті, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

А за правилами частини четвертої цієї статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

22.06.2021 представником позивача подано клопотання про присудження судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу. До клопотання долучено: копію договору про надання правової допомоги №02-11-20/4 від 02.11.2020 з додатком №1 у вигляді переліку послуг адвоката та їх вартістю за 1 годину, копію акта про надані послуги від 23.03.2021, за яким було виконано такі роботи: 1) вивчення матеріалів справи (3 год. роботи 500 грн.) вартістю 1500 грн., 2) написання позовної заяви (4 год. роботи адвоката по 800 грн.) вартістю 3200 грн., 3) написання відповіді на відзив (2 год. роботи адвоката по 800 грн.) вартістю 1600 грн., а всього 6300 грн., а також копію платіжного доручення №7705 від 05.04.2021 про сплату ТОВ "Даліс Аутомотів Груп" коштів в розмірі 6300 грн. за правову допомогу згідно договору №02-11-20/4 від 02.11.2020.

Наданими документами в повній мірі підтверджується факт надання адвокатом правничої допомоги позивачу і їх вартість на суму 6300 грн.

Суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу підтверджений належним чином, є співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, а тому приходить до висновку що заява представника позивача про стягнення на його користь судових витрат, у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 6300,00 грн. підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп" (, вул. І.Франка, 29 Б, м.Радивилів, Рівненська область, 35500) до Поліської митниці Держмитслужби (, вул. Соборна, 104, м.Рівне, 33028) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA204120/2020/000278/2 від 08.09.2020 та №UA204120/2020/000356/2 від 03.11.2020.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Поліської митниці Держмитслужби судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4204,00 грн. та по оплаті витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6300,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 02 липня 2021 року

Суддя Н.В. Друзенко