Справа № 480/5372/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про заміну сторони виконавчого провадження
30 липня 2021 року Справа № 480/5372/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Суми матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про заміну стягувача у виконавчому провадженні, -
В С Т А Н О В И В:
Заява вмотивована тим, що на виконанні у приватного виконавця Закорка Вадима Вікторовича перебуває виконавче провадження №490982611, стягувачем у якому є акціонерне товариство "Альфа-Банк". Однак, 21.12.2020.2021 між акціонерним товариством "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК Флексіс" було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого акціонерне товариство "Альфа-Банк" відступило ТОВ "ФК "Флексіс" право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в т.ч. за договором кредиту №490982611. В подальшому, між ТОВ "ФК "Флексіс" та заявником було укладено договір факторингу №21-12/20, відповідно до якого ТОВ "ФК "Флексіс" відступило заявнику та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в т.ч. за договором кредиту №490982611. Відтак, у виконавчому провадженні №63369285 наразі стягувачем є заявник.
Ухвалою суду від 22.06.2021 розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 01.07.2021 та витребувано у приватного виконавця докази у розгляді заяви (а.с.68), що на виконання вимог суду останнім були надані (а.с.74-80).
Ухвалою суду від 01.07.2021 розгляд заяви було відкладено на 16.07.2021 (а.с.81), а ухвалою суду від 16.07.2021 на 30.07.2021 (а.с.84).
Заявник, сторони виконавчого провадження - представник акціонерного товариства "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), а також зацікавлена особа - приватний виконавець Закорко Вадим Вікторович (далі - приватний виконавець Закорко В.В.), в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення засідання повідомлені належним чином (а.с.86-89, 102-103), заяв про розгляд заяви без їх участі до суду не надсилали.
При цьому, згідно ч.2 ст.379 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. У зв`язку з чим суд вважав можливим розгляд заяви здійснювати у відсутності заявника, сторін виконавчого провадження та зацікавленої особи.
Враховуючи неявку в судове засідання заявника, сторін виконавчого провадження та зацікавленої особи, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснюється.
Суд, перевіривши матеріали заяви, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.
Стягувачем у виконавчому провадженні №63369285 є АТ "Альфа-Банк".
21.12.2020 між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК "ФЛЕКСІС" було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого АТ "Альфа-Банк" відступило ТОВ "ФК "ФЛЕКСІС", та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №490982611 (а.с. 18-34).
Також, 21.12.2020 між ТОВ "ФК "ФЛЕКСІС" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу № 21-12/20, відповідно до якого ТОВ "ФК "ФЛЕКСІС" відступило ТОВ "Вердикт Капітал", та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №490982611 (а.с.7-17).
Згідно із частиною 1 статті 510 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
У відповідності до частини 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Частиною 5 статті 15 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року №1404-VIII встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
За таких обставин, проаналізувавши норми законодавства, дослідивши письмові докази у справі, беручи до уваги те, що згідно договору факторингу від 21.12.2020 № 21-12/20 відбулася заміна кредитора в зобов`язанні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для заміни сторони виконавчого провадження, а саме стягувача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на правонаступника, яким є товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».
Суд також враховує, що перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню, визначений у статті 3 Закону України Про виконавче провадження.
У відповідності до п. 3 ст. 1 та 3 вказаного Закону до переліку таких рішень віднесені також виконавчі написи нотаріусів.
Разом з тим, Кодекс адміністративного судочинства України, Цивільний процесуальний кодекс України та Господарський процесуальний кодекс України передбачають можливість здійснення заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду та прямо не визначають порядку заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішень інших органів, у тому числі виконавчих написів нотаріусів.
Закон України Про виконавче провадження також не містить норм, які б визначали суд, до повноважень якого віднесений розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.
Водночас, вказаний Закон розмежовує юрисдикцію судів у разі оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.
Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно з частиною 2 статті 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Враховуючи, що судовий контроль за виконанням рішень інших органів Законом України Про виконавче провадження покладено саме на адміністративні суди, суд приходить до висновку про те, що питання про заміну сторони виконавчого провадження під час виконання рішень таких органів також належить здійснювати в порядку адміністративного судочинства.
Суд також враховує, що за правилами частини 4 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, що висловлена під час розгляду справи Беллет проти Франції (Bellet v. France), стаття 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що заява ТОВ Вердикт Капітал про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/17, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена в постановах від 22 липня 2019 року у справі №822/1659/18 та від 26 лютого 2020 року у справі №826/7981/17.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ТОВ Вердикт Капітал про заміну сторони виконавчого провадження є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 248, 256, 295, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - задовольнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.Г. Шевченко