Справа № 420/14013/20
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області та Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» (з урахуванням ухвали суду від 12.02.2021 року) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області та Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування прийнятої Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25.05.2020 року № 206413, якою на позивача накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн.

Ухвалами суду від 15.12.2020 року: прийнято до розгляду виділені у справі № 420/11118/20 в окреме самостійне провадження позовні вимоги; відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; від 12.02.2021 року: залучено до участі у справі як другого відповідача Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Згідно зі змістом адміністративного позову та відповіді на відзив, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, з таких підстав:

- відповідно до Запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративне правопорушення від 12.05.2020 р. № 37787/32/24-20 Управління Укртрансбезпеки в Одеській області просило позивача прибути 25.05.2020 р. до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області для участі у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення по актам проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.04.2020 р. №№ 218154, 218196, від 16.04.2020 р. №№ 218153, 218195, 218209, 218210;

- відповідно до акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16.04.2020 р. № 218195 вбачається, що в результаті проведеної посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Луганській області перевірки належного позивачу транспортного засобу FORD CARGO, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 позивачу інкримінується порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону (надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону) та зазначено про відсутність на КТЗ, обладнаному цифровим тахографом особової картки водія.

- на підставі зазначеного акту № 218195 відповідачем прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25.05.2020 р. № 206413, якою на позивача накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн.;

- проте у відносинах, в межах яких відносно позивача було складено акти та застосовано штрафи, позивач перевізником не був;

- відповідно до Договору надання послуг техніки від 02.01.2020 р. № 0201/20, укладеного між позивачем у якості виконавця та ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПВІДЕНЬ» у якості замовника, позивач прийняв на себе обов`язки з надання послуг дорожньо-будівельної техніки. За домовленістю сторін техніка надається замовнику без екіпажу (п. 1.3. Договору);

- з ТТН, за якими відбувалися перевезення вантажу у березні-квітні з використанням транспортних засобів позивача, вбачається, що вантажозамовником, перевізником та вантажоотримувачем була одна й та сама особа ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», тобто не позивач;

- проте такі ТТН, через те, що перевізником в них зазначено не позивача, а іншу особу, не були прийняті посадовими особами відповідача до уваги, а тому матеріали складалися саме відносно власника транспортних засобів, не зважаючи, що він не мав статусу перевізника у конкретних правовідносинах по Договору;

- тобто замовником, перевізником (автопідприємство) та вантажоотримувачем у таких відносинах виступало ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ». Незважаючи на те, що КТЗ належать на праві приватної власності та зареєстровані за ТОВ «БЕЛОГВІ», останнє не приймало участі у відносинах, пов`язаних з транспортуванням вантажу, контролюючому органу під час рейдової перевірки повідомлялося та надавалися документи, на підставі яких ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» користується зазначеними транспортними засобами, проте такі документи були проігноровані, при цьому, як вбачається з ТТН, перевезення здійснювалися всередині одного підприємства в межах його власної господарської діяльності, будь які відомості про надання послуг перевезення на договірних умовах відсутні. А тому, суб`єктний склад правопорушення відповідачем визначено не правильно, об`єктивна сторона складу господарського правопорушення у діях позивача відсутня, а відтак й відсутні підстави для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу;

- як було зазначено, відповідач не приймав до уваги ТТН, що надавалися водіями, через те, що у таких ТТН у якості перевідника був вказаний не позивач, а інша особа;

- більше того, відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 р. № 385 (далі Інструкція № 385) її розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух»;

- ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів;

- за визначеннями, наведеними у пункті 1.4 Інструкції № 385, контрольний пристрій (тахограф) - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; перевізники - суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом;

- відповідно до пунктів 2.6, 2.7 Інструкції № 385 пункти сервісу тахографів (ПСТ) виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі: установлення або заміни тахографа; ремонту тахографа; зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу; якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа;

- за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку І;

- ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних;

- протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт;

- пунктом 3.3 Інструкції № 385 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; має при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу;

- згідно з пунктом 3.6 Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа;

- разом з тим, як передбачено у пункті 1.3 Інструкції № 385, ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі);

- отже, як свідчить системний аналіз Інструкції № 385, протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу є документом, який повинен мати водій транспортного засобу, що обладнаний тахографом, у разі якщо такий автомобіль використовується для перевезень пасажирів та/або вантажів суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі);

- натомість, як вбачається з ТТН, які містяться в матеріалах справи замовником, перевізником (автопідприємство) та вантажоотримувачем у таких відносинах виступало одна й та сама особа ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», яка користувалася транспортними засобами на підставі чинного Договору, який не визнано в судовому порядку недійсним. За таких умов, наявність у водіїв, що здійснювали перевезення вантажу в межах одного суб`єкта господарювання протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, роздруківки з нього, тощо, не є обов`язковою, що додатково обґрунтовує відсутність підстав для притягнення до відповідальності за абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону та обґрунтовує незаконність постанов про накладення адміністративно-господарського штрафу;

- додатково зазначено, що згідно з ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання;

- об`єктивною стороною складу господарського правопорушення, передбаченого абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону, є надання суб`єктом господарювання послуги з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону. Суб`єктами відповідальності за статтею 60 Закону є автомобільні перевізники - суб`єкти господарювання, які надають послуги з перевезень пасажирів та вантажів;

- за визначенням, наведеним у ст. 1 Закону автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- у ст. 1 Закону визначено, що послуга з перевезення пасажирів чи вантажів перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату;

- частиною 1 ст. 33 Закону установлено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах;

- відповідно до ст. 50 Закону договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами;

- наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 затверджено Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі Правила № 363), які визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів Замовників;

- згідно з розділом І Правил № 363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи;

- відповідно до пунктів 11.1, 11.3 Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил;

- отже, як свідчить системний аналіз зазначених приписів закону, штрафи за інкриміновані позивачу правопорушення накладаються саме на перевізника;

- проте у відносинах, в межах яких відносно позивача було складено акти та застосовано штрафи, позивач перевізником не був, що в повному обсязі підтверджується доказами (Договір надання послуг техніки; товаро-транопортні накладні тощо), наданими разом із позовною заявою. Тобто замовником, перевізником (автопідприємство) та вантажоотримувачем у таких відносинах виступав інший суб`єкт господарської діяльності. Незважаючи на те, що КТЗ належать на праві приватної власності та зареєстровані за ТОВ «БЕЛОГВІ», останнє не приймало участі у відносинах, пов`язаних з транспортуванням вантажу, контролюючому органу під час рейдової перевірки повідомлялося та надавалися документи на підтвердження цього факту, проте такі документи були проігноровані, при цьому, як вбачається з ТТН, перевезення здійснювалися всередині одного підприємства в межах його господарської діяльності, будь які відомості про надання послуг перевезення на договірних умовах відсутні. А тому, суб`єктний склад правопорушення відповідачем визначено не правильно, об`єктивна сторона складу господарського правопорушення у діях позивача відсутня, а відтак й відсутні підстави для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з таких підстав:

- копія постанови та акту перевірки додано позивачем. Вантажний автомобіль, що належить позивачу споряджений на роботу (перевезення) без забезпечення його перевізником протоколом про перевірку та адаптацію тахографа та належним чином оформлених щоденних реєстраційних листів праці та відпочинку. Зазначене є порушенням вимог ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт»;

- штрафна санкція застосована до позивача згідно до вимог абзацу 3 частини 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт»;

- під час проведеної рейдової перевірки управління Укртрансбезпеки встановлено порушення перевізника ТОВ «Белогві» вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», в частині відсутності належним чином оформлених щоденних реєстраційних листів праці та відпочинку, товарно-транспортної накладної;

- відповідно приписів статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

- документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством;

- отже, виходячи зі змісту цієї норми Закону, перелік документів, які повинний мати водій для здійснення внутрішніх вантажних перевезень, зазначений у ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не є вичерпним, до таких документів належать також інші документи, передбачені законодавством;

- наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106, з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, відповідно до п.п. 1.2. 1.3 якого Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку. Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами;

- пунктом 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, зокрема, визначено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з мовною масою понад 3.5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами;

- наказом Міністерством транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 6.1 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі Інструкція № 385), яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування га використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, та поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі);

- відповідно до пункту 1.3 Інструкції № 385, ця інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі);

- згідно пункту 1.4 Інструкції № 385, контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

- відповідно до пункту 3.1 Інструкції № 385, виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР:

- згідно пункту 3.3 Інструкції № 385, згідно з положеннями п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів;

- відповідно до п. 2.7 Інструкції, за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою;

- ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних;

- протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт;

- перевірка оснащеності тахографом здійснюється співробітниками Укртрансбезпеки, відповідно до повноважень, лише при здійсненні міжнародних перевезень, а при здійсненні внутрішніх перевезень проводиться лише перевірка документів на встановлений тахограф;

- акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів затверджений Порядком 870 (додаток до Порядку 879). Зазначеним актом, на відміну від Рейдового акту (акту перевірки) відображається маршрут руху автомобіля, відстань перевезення, параметри вантажу в нормі та їх перевищення. Параметри визначені в акті про перевищення параметрів відповідач показникам результатів виміру, та вказують на перевищення нормативних параметрів;

- відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі Порядок № 1567), виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в рейдовому акті з посиланням на порушену норму.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками справи, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

16.04.2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Луганській області, за місцем перевірки: а/д Т-1306-10 км проведено перевірку транспортного засобу:

марка FORD CARGO 4142D;

номерний знак НОМЕР_1 ;

серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 ;

водій ОСОБА_1 ;

документ, що посвідчує особу водія п/в НОМЕР_3 від 16.06.2011 р.;

що належить ТОВ «Белогві», адреса: м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21.

За результатами проведеної перевірки складено Акт № 218195 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с.36)

У даному акті також зазначено, що під час перевірки виявлено порушення:

- наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010 р. у водія т.з., який обладнаний цифровим тахографом не оформлено особової картки водія, роздрівки з цифрового тахографа або МТЗУ № 340 не оформлено ІКК водія;

- у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абз. 3 ч. 1 надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 цього Закону, а саме: роздруківки цифрового тахографа або індивідуальної контрольної книжки водія.

Також згідно зі змістом акту, у графі пояснення водія про причини порушень наявний лише підпис. Зазначений акт підписаний водієм Федоруком.

25 травня 2020 року в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області О. Гончар, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт ТОВ «Белогві», місцезнаходження: 65058, м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21, код згідно з , ураховуючи те, що ТОВ «Белогві» допущено порушення законодавства про автомобільний транспорт 16.04.20 р., Луганська обл. (Підстава: Акт від 16.04.20 р. № 218195), відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 206413 (а.с.37), якою постановлено стягнути з ТОВ «Белогві» адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 гривень.

Не погоджуючись із постановою Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу № 206413 від 25 травня 2020 року на суму 1700,00 грн., позивач оскаржив її у судовому порядку.

Судом також встановлено, що 2 січня 2020 року між позивачем, як Виконавцем, та ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», як Замовником, укладено договір надання послуг техніки № 0201/20 (а.с.50-52) про те, зокрема що:

1.1 Виконавець приймає на себе обов`язки з надання послуг дорожньо-будівельної техніки, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги.

Виконавець підтверджує, що залучена ним техніка по цьому Договору належить йому на праві приватної власності.

1.2 Для виконання робіт за цим Договором техніка надається Виконавцем відповідно до Заявок Замовника.

Заявки можуть надаватися в один з таких способів: в телефонному режимі (в усній формі), факсовим відправленням, за допомогою електронної пошти шляхом направлення скан копії заявки на електронну пошту, але з подальшим направленням письмової заявки поштовим відправленням на адресу Виконавця, вказану в Розділі 8 Договору або вручатися особисто уповноваженій особі Виконавця. Бажана форма заявки письмова.

1.3 За домовленістю сторін техніка надається Замовнику без екіпажу.

1.4 Фактичний об`єм та загальна вартість наданих за цим Договором послуг визначається згідно Актів наданих послуг на підставі наряд-завдань.

1.5 Послуги вважаються наданими Виконавцем з моменту узгодження обома Сторонами відповідного Акту наданих послуг.

3.3 Підставою для оплати наданих послуг є Акт наданих послуг або Акт звірки взаємних розрахунків підписаний обома Сторонами.

7.4 Будь-які зміни або доповнення до цього Договору вносяться виключно в письмовій формі, скріпляються підписами уповноважених осіб і печатками Сторін.

Відповідно до товарно-транспортної накладної ТОВ «Автомагістраль-Південь» № 367 від 16 квітня 2020 року (оформлена, зокрема, на виконання наказу Міністерства інфраструктури України № 26 від 27.01.2016 р. (зареєст. у Мінюсті України 16.02.2016 р. за № 240/28370)) (а.с.55), зокрема:

- автопідприємство: ТОВ «Автомагістраль-Південь»;

- замовник: ТОВ «Автомагістраль-Південь»;

- вантажовідправник: ТОВ «Автомагістраль-Південь»;

- вантажоодержувач: ТОВ «Автомагістраль-Південь»;

- марка та № ТЗ: Ford ВН 23-94 КА;

- пункт навантаження: а/д Т-13-06 Сєвєродонецьк Новоайдар, у Луганській області;

- пункт розвантаження: ГСУ м. Рубіжне, Луганська область;

- найменування вантажу: асфальтний зріз;

- кількість вантажу: 20,16 т;

- кількість рейсів: 1;

- ПІБ, підпис водія: Федорук С.І.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копію, зокрема Додаткової угоди № 1 від 3 червня 2020 р. до Договору надання послуг техніки № 0201/20 від 02.01.2020 р. (а.с.53), відповідно до якої:

- п. 1.1 Договору викладено у наступній редакції: «Виконавець приймає на себе обов`язки з надання послуг дорожньо-будівельної та транспортної техніки, надалі «техніка», а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги»;

- дана Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання Сторонами та є невід`ємною частиною Договору надання послуг техніки № 0201/20 від 02.01.2020 р.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються заперечення, та на виконання ухвали суду представником відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області суду також надано копії, зокрема (а.с.122зв.-123):

- Запрошення позивача на 25.05.2020 року з 14.00 до 17.00 на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та / або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення та доказів його надіслання поштою 13.05.2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-III (далі Закон № 2344-III), Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року (далі Порядок № 1567), Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363 (далі Правила № 363), Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 № 385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 р. за № 946/18241 (далі Інструкція № 385), Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 р. за № 811/18106 (далі Положення № 340).

Частиною 14 статті 6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Відповідно до вимог ст. 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III, визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 1 Закону № 2344-III у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні, зокрема автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до п. 11.1 глави 11 Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Згідно з абз. 27 глави 1 Правил № 363 товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції № 385, ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Згідно з п. 1.4 Інструкції № 385, у цій Інструкції терміни вживаються у такому значенні, зокрема:

контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних

засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

перевізники - суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до п. 2.7. Інструкції № 385,За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол

перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.

Бланк протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу роздруковується відповідальною особою ПСТ на папері формату А4 (210х297 мм) щільністю 100 г/кв.м або більше. Не допускається робити закреслення чи виправлення відомостей, які

заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписано та поставлено печатку відповідальної особи ПСТ. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляються прочерки.

ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних.

Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.

Пунктом 3.1. Інструкції № 385 встановлено, що виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових

тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

Згідно з п. 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу

перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Згідно з п. 3.5 Інструкції № 385 перевізники, зокрема забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий).

Відповідно до п. 1.5 Положення № 340 у цьому Положенні терміни вживаються в такому значенні, зокрема автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами (далі - Перевізник).

Згідно з п. 6.3. Положення № 340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

На підставі вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позиція позивача зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, та/або фактичним обставинам справи, з таких підстав.

Згідно зі змістом оскарженої постанови, 25 травня 2020 року в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області О. Гончар, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт ТОВ «Белогві», місцезнаходження: 65058, м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21, код згідно з , ураховуючи те, що ТОВ «Белогві» допущено порушення законодавства про автомобільний транспорт 16.04.20 р., Луганська обл. (Підстава: Акт від 16.04.20 р. № 218195), відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 206413 (а.с.37), якою постановлено стягнути з ТОВ «Белогві» адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 гривень.

Так, згідно зі змістом акту, на підставі якого прийнято оскаржену постанову, 16.04.2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Луганській області, за місцем перевірки: а/д Т-1306-10 км проведено перевірку транспортного засобу:

марка FORD CARGO 4142D;

номерний знак НОМЕР_1 ;

серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 ;

водій ОСОБА_1 ;

документ, що посвідчує особу водія п/в НОМЕР_3 від 16.06.2011 р.;

що належить ТОВ «Белогві», адреса: м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21.

Згідно зі змістом заяв позивача по суті справи останнім не заперечується, що транспортний засіб, марка FORD CARGO, номерний знак НОМЕР_1 , належить позивачу.

У даному акті також зазначено, що під час перевірки виявлено порушення:

- наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010 р. у водія т.з., який обладнаний цифровим тахографом не оформлено особової картки водія, роздруківки з цифрового тахографа або МТЗУ № 340 не оформлено ІКК водія;

- у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абз. 3 ч. 1 надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 цього Закону, а саме: роздруківки цифрового тахографа або індивідуальної контрольної книжки водія.

1. Щодо обґрунтування позивачем позовних вимог із посиланням на те, що: відповідно до Договору надання послуг техніки від 02.01.2020 р. № 0201/20, укладеного між позивачем у якості виконавця та ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПВІДЕНЬ» у якості замовника, позивач прийняв на себе обов`язки з надання послуг дорожньо-будівельної техніки. За домовленістю сторін техніка надається замовнику без екіпажу (п. 1.3. Договору); з ТТН, за якими відбувалися перевезення вантажу у березні-квітні з використанням транспортних засобів позивача, вбачається, що вантажозамовником, перевізником та вантажоотримувачем була одна й та сама особа ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», тобто не позивач; проте такі ТТН, через те, що перевізником в них зазначено не позивача, а іншу особу, не були прийняті посадовими особами відповідача до уваги, а тому матеріали складалися саме відносно власника транспортних засобів, не зважаючи, що він не мав статусу перевізника у конкретних правовідносинах по Договору; тобто замовником, перевізником (автопідприємство) та вантажоотримувачем у таких відносинах виступало ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ»; незважаючи на те, що КТЗ належать на праві приватної власності та зареєстровані за ТОВ «БЕЛОГВІ», останнє не приймало участі у відносинах, пов`язаних з транспортуванням вантажу, контролюючому органу під час рейдової перевірки повідомлялося та надавалися документи, на підставі яких ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» користується зазначеними транспортними засобами, проте такі документи були проігноровані, при цьому, як вбачається з ТТН, перевезення здійснювалися всередині одного підприємства в межах його власної господарської діяльності, будь які відомості про надання послуг перевезення на договірних умовах відсутні; а тому, суб`єктний склад правопорушення відповідачем визначено не правильно, об`єктивна сторона складу господарського правопорушення у діях позивача відсутня, а відтак й відсутні підстави для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу, слід зазначити таке.

По-перше, судом встановлено, що 2 січня 2020 року між позивачем, як Виконавцем, та ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», як Замовником, укладено договір надання послуг техніки № 0201/20 про те, зокрема що:

1.1 Виконавець приймає на себе обов`язки з надання послуг дорожньо-будівельної техніки, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги. Виконавець підтверджує, що залучена ним техніка по цьому Договору належить йому на праві приватної власності.

1.2 Для виконання робіт за цим Договором техніка надається Виконавцем відповідно до Заявок Замовника. Заявки можуть надаватися в один з таких способів: в телефонному режимі (в усній формі), факсовим відправленням, за допомогою електронної пошти шляхом направлення скан копії заявки на електронну пошту, але з подальшим направленням письмової заявки поштовим відправленням на адресу Виконавця, вказану в Розділі 8 Договору або вручатися особисто уповноваженій особі Виконавця. Бажана форма заявки письмова.

1.3 За домовленістю сторін техніка надається Замовнику без екіпажу.

1.4 Фактичний об`єм та загальна вартість наданих за цим Договором послуг визначається згідно Актів наданих послуг на підставі наряд-завдань.

1.5 Послуги вважаються наданими Виконавцем з моменту узгодження обома Сторонами відповідного Акту наданих послуг.

3.3 Підставою для оплати наданих послуг є Акт наданих послуг або Акт звірки взаємних розрахунків підписаний обома Сторонами.

7.4 Будь-які зміни або доповнення до цього Договору вносяться виключно в письмовій формі, скріпляються підписами уповноважених осіб і печатками Сторін.

З наведеного договору, на який посилається позивач, вбачається, що предметом цього договору є надання послуг дорожньо-будівельної техніки.

При цьому, зі змісту вказаного договору та наданих позивачем документів вбачається, що:

- в договорі не зазначено (не конкретизовано /не перелічено /тощо), надання послуг якої саме дорожньо-будівельної техніки (марка, номерний знак тощо), яка належить позивачу на праві приватної власності, є предметом цього договору.

При цьому позивачем також не надано жодних документів, передбачених договором, з якого(-их) вбачається, що транспортний засіб, марка FORD CARGO, номерний знак НОМЕР_1 , наданий ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» саме за договором від 2 січня 2020 року надання послуг техніки № 0201/20;

- позивачем не зазначено, з яких підстав він вважає, що FORD CARGO, номерний знак НОМЕР_1 , є дорожньо-будівельною технікою.

При цьому суд не бере до уваги надану позивачем Додаткову угоду № 1 від 3 червня 2020 р. до Договору надання послуг техніки № 0201/20 від 02.01.2020 р., відповідно до якої п. 1.1 Договору викладено у наступній редакції: «Виконавець приймає на себе обов`язки з надання послуг дорожньо-будівельної та транспортної техніки, надалі «техніка», а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги», з тих підстав, що її укладено та вона набрала чинності після дати встановлення порушення та прийняття оскарженої постанови;

- позивачем також не надано жодних документів, передбачених договором (Заявка, Акт наданих послуг, наряд-завдання, Акт звірки взаємних розрахунків та/або інше), на підтвердження фактичного виконання договору від 2 січня 2020 року надання послуг техніки № 0201/20.

По-друге, відповідно до товарно-транспортної накладної ТОВ «Автомагістраль-Південь» № 367 від 16 квітня 2020 року (оформлена, зокрема, на виконання наказу Міністерства інфраструктури України № 26 від 27.01.2016 р. (зареєст. у Мінюсті України 16.02.2016 р. за № 240/28370)) (а.с.55), зокрема:

- автопідприємство: ТОВ «Автомагістраль-Південь»;

- замовник: ТОВ «Автомагістраль-Південь»;

- вантажовідправник: ТОВ «Автомагістраль-Південь»;

- вантажоодержувач: ТОВ «Автомагістраль-Південь»;

- марка та № ТЗ: Ford ВН 23-94 КА;

- пункт навантаження: а/д Т-13-06 Сєвєродонецьк Новоайдар, у Луганській області;

- пункт розвантаження: ГСУ м. Рубіжне, Луганська область;

- найменування вантажу: асфальтний зріз;

- кількість вантажу: 20,16 т;

- кількість рейсів: 1;

- ПІБ, підпис водія: ОСОБА_1 .

Отже, у наданій ТТН відсутня інформація про найменування Перевізника.

Проте, відповідно до абз. 2 п. 11.1 глави 11 Правил № 363 (в редакції згідно з наказом Міністерства інфраструктури України від 27.01.2016 № 26 «Про внесення змін до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 лютого 2016 р. за № 240/28370), зокрема найменування: Перевізника, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, є самостійною (окремою) інформацією, яка має бути у наявності у ТТН суб`єкта господарювання при її оформленні без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, що має місце в даному випадку.

При цьому, виходячи зі змісту заяв позивача по суті справи, останній ототожнює поняття «перевізник» та «автопідприємство» без зазначення правових підстав такої позиції позивача.

Виходячи з вищенаведених положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, зокрема щодо визначення поняття «перевізник», «автомобільний перевізник», наведена позиція позивача є законодавчо безпідставною.

З встановленого вбачається, що твердження позивача про те, що з ТТН, за якими відбувалися перевезення вантажу у березні-квітні з використанням транспортних засобів позивача, вбачається, зокрема що замовником, перевізником та вантажоотримувачем була одна й та сама особа ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», тобто не позивач не відповідає змісту наданих позивачем документів та не доведено належними та допустимими доказами.

По-третє, згідно зі змістом акту, на підставі якого прийнято оскаржену постанову, у графі пояснення водія про причини порушень наявний лише підпис. Зазначений акт підписаний водієм Федоруком.

Отже, жодних зауважень у поясненнях водія про причини порушень, зокрема що не було прийнято до уваги, було проігноровано надані ТТН та документи, на підставі яких ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» користується зазначеними транспортними засобами, тощо водієм в акті перевірки не зазначено.

Жодних інших доводів щодо наведених обставин позивачем не зазначено та доказів на їх підтвердження не надано.

2. Щодо обґрунтування позивачем позовних вимог із посиланням на те, що: системний аналіз п.п. 1.1-1.4, 2.6, 2.7, 3.3, 3.6 Інструкції № 385 свідчить про те, що протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу є документом, який повинен мати водій транспортного засобу, що обладнаний тахографом, у разі якщо такий автомобіль використовується для перевезень пасажирів та/або вантажів суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі); натомість, як вбачається з ТТН, які містяться в матеріалах справи замовником, перевізником (автопідприємство) та вантажоотримувачем у таких відносинах виступало одна й та сама особа ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», яка користувалася транспортними засобами на підставі чинного Договору, який не визнано в судовому порядку недійсним; за таких умов, наявність у водіїв, що здійснювали перевезення вантажу в межах одного суб`єкта господарювання протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, роздруківки з нього, тощо, не є обов`язковою, що додатково обґрунтовує відсутність підстав для притягнення до відповідальності за абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону та обґрунтовує незаконність постанов про накладення адміністративно-господарського штрафу, слід зазначити таке.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції № 385, єдиним виключенням щодо поширення цієї Інструкції на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами є таксі, та жодних виключень / умов / зауважень / застережень / тощо щодо перевезення вантажу в межах одного чи різних (декількох) суб`єктів господарювання, як підстав для невиконання вимог Інструкції № 385 наведеними позивачем та іншими положеннями цієї Інструкції не передбачено.

Крім того, відповідно до п. 1.5 Положення № 340 у цьому Положенні терміни вживаються в такому значенні:

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами (далі - Перевізник).

Отже, наведена позиція позивача не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини.

Оцінку позиції позивача щодо перевізника у спірних правовідносинах із посиланням на ТТН та договір, надано судом вище.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування позовних вимог та заперечень проти них сторонами не наведено та не надано.

При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновків, що:

- на виконання вимог ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України відповідачем доведені обставини, на яких ґрунтуються його заперечення та доказана правомірність оскаржуваної постанови, прийняття її відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, отже підстав для визнання протиправною та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 206413 від 25.05.2020 року немає, отже немає підстав для задоволення позову повністю.

Виходячи з висновків суду про відмову у задоволенні позову, підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, немає.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що згідно з первісно поданим позивачем позовом у справі № 420/11118/20, останнім оскаржено 8 постанов відповідача про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу на загальну суму 20400,00 грн.

Отже, позивачем подано позов майнового характеру на загальну суму 20400,00 грн., відповідно належна сума судового збору за подання адміністративного позову у справі № 420/11118/20 згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VІ (далі Закон № 3674-VІ) складає 2102,00 грн.

Підстави та порядок повернення судового збору, в тому числі внесеного судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, встановлені ст. 7 Закону № 3674-VІ.

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 р. № 611) до 31 серпня 2021 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 250, 255, 262, 291, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» (місцезнаходження: вул. Романа Кармена, 21, м. Одеса, 65058, ідентифікаційний код юридичної особи: 30748070) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (місцезнаходження: вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014, ідентифікаційний код юридичної особи: 39816845) та Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (місцезнаходження: вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова