Справа № 420/1415/21
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1415/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання - Тригубенко Ю.Г.;

представника відповідача - Леоненко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації, третя особа: Державне підприємство «Виробнича фірма «АГРОЦЕНТРЕНЕРГО» Корпорації «УКРАГРОПРОМБУД», про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Одеської обласної державної адміністрації, в якій просив: визнати протиправною відмову Одеської обласної держаної адміністрації у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років ОСОБА_1 для обслуговування та експлуатації бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Одеську обласну держану адміністрацію затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років ОСОБА_1 для обслуговування та експлуатації бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. 25.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до Одеської обласної держаної адміністрації з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,8174 га для обслуговування та експлуатації бази відпочинку, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 22.12.2020 отримав лист від Одеської обласної держаної адміністрації, що в представлених матеріалах відсутній правоустановчий документ на об`єкт нерухомого майна та необхідно підтвердити право власності на вказаний об`єкт. Позивач зазначає, що в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років гр. ОСОБА_1 для обслуговування та експлуатації бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 , копія правовстановлючого документу знаходяться на сторінках 177-178, а саме Витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, засвідчена в нотаріальному порядку. Позивач неодноразово звертався до Одеської обласної держаної адміністрації із заявами та скаргами, що його права порушені, оскільки проект відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації, що підтверджується висновком територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (сторінка 315 проекту) та висновком відділу містобудування та архітектури Лиманської районної державної адміністрації (сторінка 317 проекту). 23.12.2020 р. позивач повторно звернувся до адміністрації із заявою про затвердження проекту та долучив додаткові документи, а саме: Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.10.2020, індексний номер 228585369 та висновок державної експертизи землевпорядної документації № 3449-20 від 01.09.2020 р., виданий Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру, щоб підтвердити своє право власності на об`єкт нерухомого майна та відповідність проекту землеустрою вимогам чинного законодавства України. 18.01.2021 р. позивач отримав відмову Одеської обласної держаної адміністрації у зв`язку з тим, що у повторно наданих матеріалах відсутній правовстановлюючий документ. Позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовляє у затвердженні проекту землеустрою, оскільки позивачем був дотриманий встановлений законом порядок затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та подано всі необхідні документи, передбачені нормами Земельного кодексу України, тим самим грубо порушує його законні права щодо реалізації вище вказаної земельної ділянки.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації, третя особа: Державне підприємство «Виробнича фірма «АГРОЦЕНТРЕНЕРГО» Корпорації «УКРАГРОПРОМБУД», про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що під час розгляду питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років ОСОБА_1 для обслуговування та експлуатації бази відпочинку було проведено комплексний аналіз наданих документів та виявлено невідповідність вимогам законів відповідного проекту землеустрою. Позивачем не підтверджено та не доведено належними доказами наявність право власності на об`єкт нерухомого майна чим порушено вимоги чинного законодавства, а отже у Одеської обласної державної адміністрації відсутні підстави затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років гр. ОСОБА_1 для обслуговування та експлуатації бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 , є висновок територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (сторінка 315 проекту) та висновок відділу містобудування та архітектури Лиманської районної державної адміністрації (сторінка 317 проекту), також долучався висновок державної експертизи землевпорядної документації № 3449-20 від 01.09.2020 р., виданий Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру, відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку від 04.03.2021, зазначена земельна ділянка має кадастровий номер :01:008:0078, тим самим підтверджує відповідність проекту землеустрою вимогам чинного законодавства України. На підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.08.2020 справа № 504/3429/19 було відновлено державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомості, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та присвоєно новий реєстраційний номер 227, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.10.2020, індексний номер 228585369 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер 246726709, від 03.03.2021, параметри запиту: адреса/місце знаходження: АДРЕСА_1 .

В запереченнях відповідач вказує, що позивач не надає ні обласній державній адміністрації ні суду копії свідоцтва про право власності, та не заперечує щодо його відсутності у складі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, чим фактично підтверджує недотримання вимог чинного законодавства про що у своїх відповідях і вказувала Одеська обласна державна адміністрація. Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.08.2020 по справі № 504/3429/19 не набрало законної сили. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою державного підприємства «Виробнича фірма «АГРОЦЕНТРЕНЕРГО» Корпорації «УКРАГРОПРОМБУД» на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 серпня 2020 року, розгляд справи призначено на 28 жовтня 2021 року. Враховуючи те, що рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.08.2020 по справі № 504/3429/19 не набрало законної сили, то позивач на сьогоднішній день взагалі ніяким чином не підтвердив наявність права власності у нього на об`єкт нерухомості.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розпорядженням голови Одеської обласної державної адміністрації від 19.06.2017 року № 488/А-2017 ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років орієнтовною площею 0,90 га із земель рекреаційного призначення, що не надані у власність або користування, для обслуговування та експлуатації бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» розробило на замовлення ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років для обслуговування та експлуатації бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Проект землеустрою був погоджений Сектором містобудування та архітектури Лиманської районної державної адміністрації Одеської області 09.06.2020 року та експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області 22.07.2020 року.

У висновку експерта державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 22.07.2020 року № 12112/82-20 міститься відмітка про необхідність проведення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації.

Висновком державної експертизи землевпорядної документації від 01.09.2020 року № 3449-20 Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років гр. ОСОБА_1 для обслуговування та експлуатації бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 , не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам та повертається на доопрацювання.

25.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеської обласної держаної адміністрації з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,8174 га для обслуговування та експлуатації бази відпочинку, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом від 22.12.2020 року Одеська обласна держана адміністрація повідомила ОСОБА_1 , що в наданих матеріалах відсутній правовстановлюючий документ на об`єкт нерухомого майна, та поінформувала про повернення до розгляду порушеного питання після підтвердження права власності на об`єкт нерухомого майна.

23.12.2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Одеської обласної держаної адміністрації з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,8174 га для обслуговування та експлуатації бази відпочинку, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом від 18.01.2021 року Одеська обласна держана адміністрація повідомила ОСОБА_1 , що у повторно наданих матеріалах також відсутній правовстановлюючий документ на об`єкт нерухомого майна, та поінформувала про повернення до розгляду порушеного питання після підтвердження права власності на об`єкт нерухомого майна.

Розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації від 15.03.2021 року № 249/од-2021 було відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років для обслуговування та експлуатації бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно з ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч.2 ст.93 Земельного кодексу України земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ч.5 ст.122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відповідно до ч.1 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті «а» частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Згідно з ч.2 ст.123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст.123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.4 ст.123 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Згідно з ч.11 ст.123 Земельного кодексу України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Відповідно до ч.14 ст.123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою.

Згідно з ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч.ч.2-3 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпними та не потребують додаткового розширеного тлумачення.

Згідно з ч.3 ст.50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; 13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Суд встановив, що 18.01.2019 року державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І. на підставі свідоцтва про право власності серія та номер № НОМЕР_1 від 02.02.2005 року, технічного паспорту та рішення Виконавчого комітету Сичавської сільської ради Комінтернівського району зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на базу відпочинку загальною площею 2092,6 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227, номер запису про право власності 29966589.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років ОСОБА_1 для обслуговування та експлуатації бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 , містить витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.02.2019 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227).

Як вказує відповідач, витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.10.2020 року, на який посилається позивач, стосується зовсім іншого об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227); згідно з відомостями, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна 227 міститься запис «об`єкт нерухомого майна скасовано від 12.04.2019 15:46» відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.02.2021 року.

17.04.2019 року державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюта С.В. прийнято рішення № 46516675 про скасування державної реєстрації за номером 29966589, та на підставі вказаного рішення до реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про скасування реєстрації права власності.

Підставою для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 стала заява ОСОБА_2 , що діяла на підставі договору в інтересах ДП «ВФ «Агроцентренерго» від 12.04.2019 року щодо неправомірності прийнятого державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний № 45172468 від 23.01.2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що 31.07.2008 року Виконавчим комітетом Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області було прийнято рішення № 62, на підставі якого 28.08.2008 року ДП ВФ «Агроцентренерго» було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 , а саме об`єкт - база відпочинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ).

22.08.2018 року розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації за № 971/А-2018 надано дозвіл ДП ВФ «Агроцентренерго» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування орієнтованою площею 2,0 га, у тому числі: 1,6 га із земель рекреаційного призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення та 0,4 га із земель водного фонду для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, що не надані у власність або користування за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту).

ОСОБА_1 не погодився з рішенням № 46516675 від 17.04.2019 року державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. про скасування запису щодо права власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомості, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з метою його скасування.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.08.2020 року у справі № 504/3429/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ДП «Виробнича фірма «Агроцентренерго» корпорації «Украгропромбуд» про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора було задоволено повністю, визнано незаконним та скасовано рішення № 46516675 від 17.04.2019 року державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про скасування запису щодо права власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомості, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та внесення запису про скасування державної реєстрації, відновивши у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно становище, яке існувало до винесення вищевказаного рішення державного реєстратора, а саме державну реєстрацію права власності на вищевказані об`єкти за ОСОБА_1 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.12.2020 року у справі № 504/3429/19 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою державного підприємства «Виробнича фірма «Агроцентренерго» Корпорації «Украгропромбуд» на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.08.2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича, за участю третьої особи державного підприємства «Виробнича фірма «Агроцентренерго» Корпорації «Украгропромбуд» про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.02.2021 року у справі № 504/3429/19 справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича, за участю третьої особи державного підприємства «Виробнича фірма «Агроцентренерго» Корпорації «Украгропромбуд» про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора призначено до розгляду 28.10.2021 року о 15.00 годині в приміщенні Одеського апеляційного суду.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.273 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд погоджується з відповідачем, що станом на час звернення ОСОБА_1 до Одеської обласної держаної адміністрації проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,8174 га для обслуговування та експлуатації бази відпочинку, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , не містив відповідних передбачених законодавством правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна розташовані на земельній ділянці.

При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів в спростування вказаних обставин позивач під час розгляду справи до суду не надав.

З урахуванням зазначеного, на думку суду, відмова Одеської обласної держаної адміністрації у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років ОСОБА_1 для обслуговування та експлуатації бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 , є повністю обґрунтованою, в зв`язку з чим заявлені позивачем позовні вимоги не належать до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже, згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами з посиланнями на відповідні положення законодавства про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з вимогами ст.139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Одеської обласної державної адміністрації (просп. Шевченка, 4, м. Одеса, 65032, ідентифікаційний код 00022585), третя особа: Державне підприємство «Виробнича фірма «АГРОЦЕНТРЕНЕРГО» Корпорації «УКРАГРОПРОМБУД» (вул. Воровського, 37/14, м. Київ, 01054, ідентифікаційний код 21609886), про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення складено 30 липня 2021 року.

Суддя М.М. Кравченко