Справа № 120/5348/21-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 липня 2021 р. Справа № 120/5348/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід О.С., розглянувши в письмовому провадженні порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21050)

про: визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення (відповіді) відповідача № 4245-4326/В-02/8-0200/21 від 29.04.2021 року щодо відмови позивачеві в перерахунку пенсії та зобов`язання відповідача перерахувати пенсію позивачеві починаючи з 28.12.2014 року з розрахунку 8 мінімальних пенсій та виплатити позивачеві різницю між фактично виплаченою та перерахованою пенсією починаючи з 28.12.2014 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 22.04.2021 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії, починаючи з грудня 2014 року з розрахунку восьми мінімальних пенсій, та виплату різниці між фактично виплаченою та перерахованою пенсією. Відповідач за наслідками розгляду заяви позивача листом від 29.04.2021 року за вих. № 4245-4326/В-02/8-0200/21 відмовив у здійсненні такого перерахунку у зв`язку з відсутністю правових підстав для цього. Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 01.06.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

09.06.2021 року за вх. № 32913 позивачем через канцелярію суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 14.06.20219 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, вказаною ухвалою витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзив на позовну заяву не надав, відповідно суд у відповідності до положень ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі направлялася відповідачеві на офіційну електронну адресу, в порядку ст. 124 КАС України, що підтверджується відповідним витягом з електронної пошти секретаря судового засідання та довідкою від 01.07.2021 року.

За наведених вище обставин, суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

У встановлений судом строк, відповідач належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача не надав, з огляду на що суд у відповідності до положень ч. 5 ст.77 КАС України вирішує справу на підставі наявних доказів.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Позивач знаходиться на пенсійному обліку відповідача, де й отримує пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією аварії на ЧАЕС, призначену відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

23.04.2021 року за вх. № 4326/В-0200/21 позивач звернувся до відповідача зі зверненням, за наслідками розгляду якого відповідач листом «Щодо надання роз`яснення» від 29.04.2021 року за вих. № 4245-4326/В-02/8-0200/21 повідомив позивача, що рішенням Конституційного Суду України (ІІ сенату) від 07.04.2021 року № 1-р(ІІ)/2021 у справі № 3-333/2018(4498/18) було зобов`язано Верховну Раду України протягом трьох місяців з дня ухвалення даного рішення привести нормативне регулювання, встановлене ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у відповідність із Конституцією України та цим рішенням, з огляду на визнання неконституційною ч. 3 ст. 54 цього Закону щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. У разі не приведення нормативного регулювання, встановленого ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у відповідність із Конституцією України та цим рішенням через три місяці з ня ухвалення цього рішення застосуванню підлягатиме ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 49 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 58 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

В рішенні від 07.04.2021 року № 1-р(ІІ)/2021 конституційний Суд України (ІІ сенат) вирішив:

1. Визнати такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

2. Частина третя статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

3. Верховній Раді України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

У разі неприведення нормативного регулювання, встановленого статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення застосуванню підлягатиме частина четверта статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР:

"В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком".

Системний аналіз наведеного свідчить, що пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Однією з таких гарантій є перерахунок пенсії, який забезпечує належний та достатній рівень життя пенсіонерів. Підставою для перерахунку пенсії є подання додаткових документів, які дають право на подальше підвищення пенсії (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші) та відповідні зміни чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії із розрахунку 8 мінімальних пенсій. Підставою для такого перерахунку, як слідує з тексту позовної заяви, на переконання позивача, є рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 року № 1-р(ІІ)/2021, яким визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), ч. 3 ст. 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З цього приводу суд зазначає, що одночасно цим рішенням Конституційний Суд України визначив, що ч. 3 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796, у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76, визнана неконституційною та втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення цього рішення, а також зобов`язано Верховну Раду України протягом трьох місяців, з дня ухвалення цього рішення, привести нормативне регулювання, встановлене ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796, у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76, щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим рішенням.

Таким чином, вказана норма закону втрачає чинність протягом трьох місяців, а приписи зобов`язального характеру, що містяться у цьому рішенні повинні бути реалізованими також протягом трьох місяців, з дня ухвалення вказаного рішення, тобто до 07.07.2021 року. Відповідно саме з цього часу, з 07.07.2021 року, виникає фактичне право громадян України, на яких поширюється дія ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796.

Разом з тим, позивач вже 23.04.2021 року звернувся до відповідача зі зверненням та 27.05.2021 року звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправним рішення щодо відмови в перерахунку пенсії у зв`язку з прийнятим Конституційним Судом рішенням, тобто раніше визначеного Конституційним Судом строку для внесення відповідних змін в законодавство, тобто фактично до виникнення підстав для такого перерахунку.

Також суд враховує те, що оскаржуваний лист відповідача «Щодо надання роз`яснення» не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства україни. Лист «Щодо надання роз`яснення» від 29.04.2021 року за вих. № 4245-4326/В-02/8-0200/21, як вбачається з матеріалів справи, має роз`яснювальний характер, не породжує будь-яких прав та обов`язків для позивача та наданий в порядку ЗУ «Про звернення громадян».

Крім того, аналізуючи оскаржуваний лист, суд вказує, що у ньому відсутня відмова у перерахунку пенсії позивача, а лише надані роз`яснення стосовно прийнятого Конституційним Судом рішення від 07.04.2021 року № 1-р(ІІ)/2021.

Таким чином, суд доходить висновку, що даним листом права позивача непорушені, адже як власне рішення суб`єкта владних повноважень, так і відмови немає як таких.

За таких обставин, вказані позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Між тим, суд вважає за необхідне зазначити, що на теперішній момент ч. 3 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції Закону № 1584-IX від 29.06.2021 року, передбачає наступне:

В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими:

для I групи інвалідності - 6000 гривень;

для II групи інвалідності - 4800 гривень;

для III групи інвалідності - 3700 гривень;

для дітей з інвалідністю - 3700 гривень.

Таким чином, на виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 року № 1-р(ІІ)/2021 положення ч. 3 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протягом трьох місяців з моменту прийняття цього рішення були приведені у відповідність із Конституцією України та вказаним рішенням.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати пенсію позивачеві починаючи з 28.12.2014 року із розрахунку 8 мінімальних пенсій та виплатити позивачеві різницю між фактично виплаченою та перерахованою пенсією починаючи з 28.12.2014 року, суд зазначає наступне, суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок вимоги про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та вимоги про зобов`язання вчинення ним певних дій. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, можливим є зобов`язання до вчинення певних дій.

Оскільки у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення (відповіді) відповідача № 4245-4326/В-02/8-0200/21 від 29.04.2021 року щодо відмови позивачеві в перерахунку пенсії відмовлено, відповідно позовні вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати пенсію позивачеві починаючи з 28.12.2014 року з розрахунку 8 мінімальних пенсій та виплатити позивачеві різницю між фактично виплаченою та перерахованою пенсією починаючи з 28.12.2014 року також не підлягають задоволенню, як похідні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Керуючись Конституцією України, ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 2, 9, 73 - 77, 90, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення (відповіді) Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 4245-4326/В-02/8-0200/21 від 29.04.2021 року щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії та зобов`язання перерахувати пенсію починаючи з 28.12.2014 року з розрахунку 8 мінімальних пенсій та виплатити позивачеві різницю між фактично виплаченою та перерахованою пенсією починаючи з 28.12.2014 року відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21050)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 30.07.2021 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна