Справа № 340/857/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2021 року м.Дніпросправа № 340/857/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі № 340/857/21 (суддя Кармазина Т.М.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач) №72 від 14.01.2021р. про відмову в перерахунку пенсії у зв`язку із переходом з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за нормами Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в через недоцільність на підставі заяви від 14.01.2021р. №354 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 із 14 січня 2021р. переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначити до виплати пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці годувальника ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , виплати провести з урахуванням отриманих сум.

В обґрунтування позову зазначала, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та із 2003 року отримує пенсію за віком, призначену за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір якої станом на 14.01.2021 2918,76 грн. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_2 , з яким перебувала у зареєстрованому шлюбі із 04.06.1985 року на його повному матеріальному утриманні. Зазначає, що ОСОБА_2 із листопада 2000 являвся суддею у відставці, будучи звільненим із посади судді апеляційного суду Кіровоградської області та перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді. За життя її чоловіка ОСОБА_2 , його щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області неодноразово перераховувалось. 14.01.2021 вона подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області заяву про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника - чоловіка ОСОБА_2 . Проте, відповідачем прийнято рішення №72 від 14.01.2021, згідно з яким відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника через недоцільність, оскільки розрахований розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника є меншим, ніж пенсія за віком, яку отримує позивач.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Із рішенням суду не погодилась позивач та подала апеляційну скаргу. Посилаючись на ігнорування судом першої законодавства України, порушення матеріального права, позивач просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі вказує, що системний аналіз чинного законодавства свідчить і про те, що пенсія за віком та довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу.

Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві вказав, що вважає рішення суду законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 (а.с. 11).

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує з 22.11.2003 року пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 65).

ОСОБА_2 був суддею у відставці, з листопада 2000 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (а.с. 108).

Після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10), його дружина ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсію у зв`язку з втратою годувальника (а.с.20).

Відповідачем прийнято рішення №72 від 14.01.2021, згідно з яким відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з переходом з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недоцільністю (а.с. 21).

В обґрунтування такої відмови відповідачем у даному рішенні зазначено, що у зв`язку з тим, що розрахунковий розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника станом на 14.01.2021 є меншим, ніж розмір пенсії за віком, який отримує заявниця (2820,11 грн.<2918,76 грн.), проводити перерахунок недоцільно.

Позивач, не погодившись з таким рішенням відповідача, звернулася до суду з позовом про його скасування та зобов`язання відповідача здійснити із 14 січня 2021р. переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника та призначити до виплати пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволені позовних вимог та вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

Відповідно до частини першої ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За правилами частини першої ст.10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника встановлені статтею 36 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV в редакції, чинній на час спірних правовідносин), за змістом якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина перша, пункт 1 частини другої, абзац другий пункту 2 частини третьої цієї статті).

Питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, унормовані статтею 37 Закону №1058-IV, якою передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

З вказаних норм вбачається, що члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, мають право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, базовою величиною для визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм Закону №1058-IV є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника, яку, в даному випадку, чоловік позивачки не отримував.

В той же час, питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії за віком унормовані статями 25, 27, 28, 40 Закону № 1058-IV.

Так, згідно статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з положеннями частини першої статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 5 цього ж Закону визначено сферу його дії, зокрема, зазначено, що ним врегульовані відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, окрім іншого, види пенсійних виплат.

В свою чергу, вичерпний перелік видів пенсійних виплат, які можуть бути призначені відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі визначає стаття 9 Закону № 1058-IV, а саме: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивач звернулась за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника саме на підставі Закону № 1058-IV, розмір такої пенсії обчислюється виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника. Іншого цим Законом не передбачено.

У той же час, відповідно до частини першої статті 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно частини другої цієї ж статті суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника згідно з Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в розмірі 50 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Разом з тим, питання пенсійного забезпечення членів сім`ї суддів, в тому числі, у випадку втрати годувальника, не врегульовано Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

В даному випадку, довічне грошове утримання судді не є видом пенсії у розумінні норм діючого національного законодавства.

Призначення такої виплати передбачено нормами спеціального законодавства, яким, в контексті спірних правовідносин, є Закон «Про судоустрій і статус суддів», при цьому, вказаним актом чітко визначено коло суб`єктів, які мають право на таке утримання, а саме - судді.

Так, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частини першої статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід`ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов`язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя (рішення від 08.06.2016 у справі № 4-рп/2016, рішення від 20.03.2002 у справі № 5-рп/2002, від 01.12.2004 у справі №19-рп/2004, від 11.10.2005 у справі № 8-рп/2005, від 22.05.2008 № 10-рп/2008, від 03.06.2013 у справі № 3-рп/2013).

У рішенні від 08.06.2016 у справі № 4-рп/2016 Конституційний Суд України наголошував, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказував, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відтак, виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.07.2019 року у справі № 667/1568/16, від 15 січня 2020 року у справі № 592/7939/16-а та від 09 жовтня 2020 року у справі № 592/4761/17, від 19.03.2021 року у справі № 318/2128/15-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даному випадку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищевикладеного, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі № 340/857/21 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак