Справа № 520/4004/21
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 р. Справа № 520/4004/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Чалого І.С. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Сузанського О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАУНЧ УКРАЇНА" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2021, суддя Бадюков Ю.В., повний текст складено 19.05.21, по справі № 520/4004/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАУНЧ УКРАЇНА"

до Слобожанської митниці Держмитслужби

про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ЛАУНЧ УКРАЇНА» звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного значення № UА807180/2021/00178 від 10.02.2021 Слобожанської митниці Державної митної служби України; визнати незаконним та скасувати рішення № UА807000/2021/000026/2 від 10.02.2021 інспектора Слобожанської митниці Державної митної служби України Азаренкової О.П. про коригування митної вартості товарів за товарною митною декларацією № UА 807170/2021/007051 від 10.02.2021.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2021 позовні вимоги залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування вимог апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, не надання належної правової оцінки доводам позивача. Зокрема, апелянт посилався на обґрунтоване визначення митної вартості товару, що ввозився на територію України, за основним методом - за ціною договору (контракту), з огляду на надання всіх необхідних документів на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів. Висновки митного органу щодо наявності підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного методу є протиправними. Стосовно включення у митну вартість вартості транспортування оцінюваного товару позивач звертав увагу, що відповідні документи на підтвердження таких витрат не витребовувались митним органом, а отже і не надавались у повному обсязі декларантом.

В судовому засіданні представники позивача підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти вимог апеляційної скарги, вважала рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом,

13.01.2017 між компанією нерезидентом «Еastman Сast & Forge LTD», Індія (постачальник) та позивачем (покупець) укладено контракт № 13/01, згідно якого позивач придбав партію товару «Ручні інструменти із недорогоцінних металів».

Відповідно до умов контракту загальна вартість поставленої партії товару становить 950000 доларів США.

10.02.2021 позивач подав до відділу митного оформлення «Центральний» митного поста «Вантажний» Слобожанської митниці Держмитслужби пакет документів для митного оформлення товару.

До пакету документів наданого відповідачу для митного оформлення товару входили:

- електронна митна декларація № UА807170/2021/007051 на товари «Ручні інструменти із недорогоцінних металів, країна виробництва: Індія. Відправник: Еastman Сast & Forge LTD, Індія, який надійшов на адресу ТОВ «Лаунч Україна» за зовнішньоекономічним контрактом № 13/01 від 13.01.2017, укладеного з «Еastman Сast & Forge LTD», Індія, з рівнем митної вартості на товар № 2 - 1,7497 дол. США/кг.; товар №3 - 1,8771 дол. США/кг.

- рахунок - фактура (інвойс) від 19.12.2020 №ЕХР/20/6063;

- коносамент від 03.01.2021 №ZIMURQL6125169;

- автотранспортна накладна від 08.02.2021 №4142;

- декларація про походження товару від 19.12.2020 №ЕХР/20/6063;

- платіжний документ, що стосується товару від 06.01.2021 №215;

- рахунок - фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від 01.02.2021 № РФ-11277;

- довідка про транспортні витрати від 01.02.2021 №884331/21;

- прайс-лист від 01.07.2020 №б/н;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору №1 від 20.08.2018;

- зовнішньоекономічний договір №13/01 від 13.01.2017;

- каталог від 01.01.2017.

10.02.2018 відповідачем складено електронне повідомлення, яким повідомлено позивача, що у виконання вимог ст. 54 Митного кодексу України та відповідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України у зв`язку з тим, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, передбачені ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, а також зазначено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження митної вартості.

10.02.2018 ТОВ «ЛАУНЧ УКРАЇНА» на запит митниці щодо надання додаткових документів направлено лист № 10/02-01, яким повідомлено, що наявні документи, було додано до МД та зазначено в гр. 44, додаткові документи надати не має можливості. Одночасно позивач просив визначити митну вартість товару МД № UА807170/2021/007051 з використанням документів доданих до МД.

Так, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості оцінюваного товару, спрацював ризик, згенерований автоматизованою системою аналізу управління ризиками (далі - АСАУР) за кодом 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості товарів) та 106-2 (Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів): «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (2,3) Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 Митного кодексу України».

На підставі вказаного відповідачем виявлено, що надані ТОВ «ЛАУНЧ УКРАЇНА» документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме, складової, передбаченої п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України - витрати на транспортування оцінюваних товарів.

10.02.2021 відповідачем винесено рішення про неможливість визначення митної вартості товарів за першим методом (за ціною угоди), та про коригування митної вартості товарів № UА807000/2021/000026/2 за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) на підставі цінової інформації, що міститься в ціновій базі ЄАІС про подібні товари, митне оформлення яких вже здійснено за рівнем митної вартості: товар № 2- 2,72 дол. США/кг., товар № 3 - 2,51 дол. США/кг.

Не погодившись із зазначеними рішеннями відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що митним органом доведено факт неможливості застосування визначення митної вартості товару за ціною договору (перший метод) та обґрунтованість застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 Митного кодексу України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України).

Згідно з ч. 2ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу органу доходів і зборів протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості дає можливість витребовувати додаткові документи у декларанта, та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно зі ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59, 60 Митного кодексу України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно д до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості орган доходів і зборів зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

Із матеріалів справи встановлено, що підставою для коригування митної вартості та обрання методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно рішення митного органу стали висновки стосовно того, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, документи, подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містить всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично плачена або підлягає сплаті за ці товари (не надано договір на перевезення товарів, значно зменшилась вартість товару № 33, та ненадання декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п. 3 ст. 53 МКУ, у тому числі інформації щодо угод на ідентичні товари.

Так, відповідачем здійснено порівняння рівня заявленої митної вартості оцінюваного товару з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, та встановлено, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні митницями раніше, а саме: товар № 2 рівень митної вартості згідно ЄАІС - 2,72 дол. США/кг., задекларований рівень митної вартості - 1,7497 дол. США/кг.; товар № 3 рівень митної вартості згідно ЄАІС - 2,51 дол. США/кг., задекларований рівень митної вартості - 1,8771 дол. США/кг., про що свідчать копії витягів з ЦБД ЄАІС Держмитслужби із зазначенням рівня цін, номерів митних декларацій, умов поставки, країни походження та ін.; довідка та рахунок щодо транспортних витрат надані від підприємства, яке безпосередньо не транспортувало товар, виходячи з наданого до митного оформлення коносаменту від 03.01.2021 № ZIMURQL 6125169.

Джерелом інформації для прийняття спірного рішення митниці слугувала цінова інформація ЄАІС та АСМО Інспектор за фактами митних оформлень ідентичного товару, оформленого за резервним методом: № UА500080/2021/1303 від 31.01.2021, № UА100310/2020/680716 від 16.12.2020, № UА100310/2020/680716 від 16.12.2020.

У ході судового розгляду встановлено, що відповідно до п. 3.1 Контракту товар за цим Контрактом поставляється позивачу згідно з інвойсом відповідно до правил Інкотермс-2010.

Придбаний товар поставляється на адресу покупця ТОВ «Лаунч Україна» (Україна, м. Харків) від постачальника «Еastman Сast & Forge LTD» (Індія, Лудиана) упакованим, на умовах FОВ порт м. Мундра, Індія в порт м. Одеса, Україна.

FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) термін Інкотермс 2000 та 2010, який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.

Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є серед іншого транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України).

Із матеріалів справи встановлено, що позивачем при митному оформленні товару надано наступні транспортні (перевізні) документи: коносамент від 03.01.2021 № ZIMURQL 6125169; рахунок - фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від 01.02.2021 № РФ-11277; довідка про транспортні витрати від 01.02.2021 №884331/21.

Так, відповідно до коносаменту від 03.01.2021 № ZIMURQL 6125169 перевізником товару є «ZIM Integrated Shipping Services Ltd», вантажоотримувач та особа, яку необхідно повідомити, - ТОВ «Лаунч Україна».

У той же час, підтверджуючи транспортні витрати, позивач надає рахунок - фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 01.02.2021 № РФ-11277 та довідку про транспортні витрати від 01.02.2021 № 884331/21, що видані ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ», яке не є перевізником та не здійснювало перевезення товару.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що «Клевер Тім» відповідно до умов договору транспортного експедирування № 3009/20/04 від 30.09.2020 здійснювало представництво інтересів позивача у взаємовідносинах із перевізниками, портами та іншими організаціями, у тому числі залучено морського перевізника «ZIM Integrated Shipping Services Ltd» для транспортування товару на адресу ТОВ «Лаунч Україна», колегією суддів не приймаються з тих підстав, що копії договорів транспортного експедирування № 11/01-2016 від 11.01.2016, № 3009/20/04 від 30.09.2020, із ТОВ «Клевер Тім», Генеральний договір № 18/04 від 31.03.2017 із ТОВ «Грейнком Шиппінг» та інші договори на транспортне експедирування, ні при подання митної декларації, ні на запит митного органу позивачем не надавались.

Крім того, щодо посилань позивача не те, що митним органом не витребовувались відповідні документи на підтвердження вартості транспортування товару, у зв`язку з чим не були надані ТОВ «Лаунч Україна», колегія суддів зазначає, що у відповідь на запит відповідача позивачем було повідомлено, що до митного оформлення надано весь обсяг документів та надати додаткові можливість відсутня.

Відповідно до міжнародної автотранспортної накладної (СМR№4142) 10.02.2021 товар за коносаментом № ZIMURQL 6125169, відвантажено для доставки по території України з м. Одеси до м. Харків транспортним засобом ВН77-15НР перевізником ТОВ «ТК «БЛАСКО».

Втім, оплата відповідно до рахунку-фактури № РФ 11277 від 01.02.2011, як за морське перевезення вантажу за межами України, так і за транспортно-експедиційне обслуговування на території України здійснена позивачем ТОВ «Клевер Тім» у розмірі 60062, 67 грн. (платіжне доручення № 2938 від 11.02.2021).

Також, слід зазначити, що довідка про вартість транспортування № 884331/21 від 01.02.2021 ТОВ «Клевер Тім» не містить вартості транспортно-експедиційного обслуговування на території України.

У той же час, відповідно до генерального договору № 18/04 від 31.03.2017 експедитором ТОВ «Грейнком Шиппінг» оформлено рахунок № 111 від 09.02.2021 на оплату послуг з експедиції та транспортування на загальну суму 22840,31 грн., який був оплачений згідно з платіжним дорученням № 2916 від 16.02.2021.

Отже, із наданих позивачем документів щодо оплати вартості транспортно-експедиційного обслуговування на території України встановлено, що фактично ТОВ «Лаунч Україна» здійснено оплату послуг з перевезення одного вантажу на користь ТОВ «Клевер Тім» та ТОВ «Грейнком Шиппінг».

При цьому, надані позивачем до митного органу документи не містять інформації про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Враховуючи викладене, слід вказати, що наданими документами не підтверджено наявності відносин між перевізниками та транспортно-експедиційними компаніями, з огляду на що позивачем не доведено правильності та порядку формування вартості перевезення товару по маршруту Індія м. Мундра - України м. Одеса, України м. Одеса Україна м. Харків.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо заявленої митної вартості товару, оскільки позивачем на підтвердження заявленої вартості не було подано у повному обсязі, зокрема, документи на підтвердження понесення транспортних витрат.

У зв`язку з чим посадовою особою митниці під час аналізу документів, наданих разом з ЕМД № UА807170/2021/007051 було виявлено, що вони не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме складової, передбаченої п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України.

Отже, оскільки при поданні ЕМД № UА807170/2021/007051 позивачем заявлено неповні відомості про митну вартість товару, товар позивача оформлено та випущено у вільний обіг за новою ЕМД.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів не надано. Зазначене, в свою чергу, свідчить про наявність підстав для коригування митної вартості товару.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про правомірність прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UА 807000/2021/000026/2 від 10.02.2021.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо скасування оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАУНЧ УКРАЇНА" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2021 по справі № 520/4004/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий Г.Є. Бершов
Постанова складена в повному обсязі 30.07.21.