Справа № 360/3553/21
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

29 липня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3553/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови від 15 червня 2021 року ВП № 63438660 про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 15 червня 2021 року ВП № 63438660 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду за виконавчим листом, виданим Луганським окружним адміністративним судом 02 травня 2019 року у справі № 360/190/19.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18 червня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області отримано постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 15 червня 2021 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 63438660, якою на Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області за невиконання рішення суду накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. Постанову про накладання штрафу винесено головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Антоновою Валентиною Євгеніївною.

Позивач вважає неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо винесення постанови про накладення штрафу. Позивач не погоджується з постановою державного виконавця про накладення штрафу, вважає її безпідставною, незаконною та такою, що винесена з порушенням норм діючого законодавства, та підлягає скасуванню, з таких підстав.

Рішенням суду від 15 лютого 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії минулих періодів з січня 2016 року по вересень 2017 року;

- зобов`язано Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити ОСОБА_1 пенсію минулих періодів з січня 2016 року по вересень 2017 року;

- у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії минулих періодів за жовтень грудень 2017 року та зобов`язання виплатити пенсію минулих періодів за жовтень грудень 2017 року відмовлено;

- в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

На виконання рішення від 15 лютого 2019 року Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області 25 лютого 2019 року прийняло рішення № 102 Про відновлення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 згідно з рішенням суду в межах суми стягнення за один місяць з 01 січня 2016 року по 31 січня 2016 року.

Відповідно до абзацу першого статті 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням того, що управління здійснює нарахування у поточному місяці на виплату у майбутньому місяці у березні 2019 року на відомість квітня 2019 року ОСОБА_1 поновлено нарахування та виплату пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 січня 2016 року в сумі 1319,31 грн та нараховано поточну пенсію за квітень 2019 року в сумі 2759,56 грн. В період з жовтня 2017 року по день подання цього позову ОСОБА_1 пенсія нараховувалась та виплачувалась в повному обсязі. Заборгованості за цей період не має.

Органи Пенсійного фонду України (так само і Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області) для призначення, виплати та перерахунку пенсій з жовтня 2018 року використовують програмне забезпечення ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії. Зазначена програма дозволяє формувати електронні пенсійні справи громадянина, які зберігаються на загальному сервері Пенсійного фонду України. Відомості про нарахування та виплату пенсій формуються в ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії та в електронному вигляді направляються до Пенсійного фонду України.

У зв`язку з набранням рішенням від 15 лютого 2019 року законної сили Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області рішенням від 16 квітня 2019 року № 232 відновило ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2017 року (з урахуванням виплаченої пенсії за січень 2016 року).

У квітні 2019 року ОСОБА_1 Рубіжанським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області нараховано на виплату у травні 2019 року пенсію за період з 01 лютого 2016 року по 30 вересня 2017 року в сумі 28833,20 грн та поточну пенсію за травень 2019 року в сумі 2759,66 грн. Заявку на фінансування виплати включено до потреби у фінансуванні пенсійних виплат на травень 2019 року. Будь-яких додаткових письмових звернень за фінансуванням нарахованої пенсії не потрібно, оскільки програмним комплексом Підсистема Призначення та Виплати Пенсії нараховані пенсії обліковуються автоматично. Суми нарахованої ОСОБА_1 заборгованості за судовим рішенням у справі № 360/190/19 щомісячно включаються до потреби в коштах на виплату пенсій.

Щодо виплати заборгованості з пенсії за період з 01 лютого 2016 року по 30 вересня 2017 року позивач зазначив, що відповідно до абзацу двадцять першого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не наділено правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з державного бюджету України, здійснювати виплату коштів.

Станом на день звернення позивача до суду з цим позовом окремий порядок виплат суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, Кабінетом Міністрів України не затверджено (не визначено). Прийняття окремого порядку соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, не залежить від власного волевиявлення позивача.

Нарахована на виконання рішення суду від 15 лютого 2019 року сума пенсії у розмірі 28833,20 грн щомісячно обліковується на додаткову виплатну відомість Нарахування боргів за рішенням суду.

Також позивач зазначив, що постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 1279 Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги установлено, що з 01 квітня 2021 року фінансування пенсійних виплат здійснюється централізовано Пенсійним фондом України.

З урахуванням вимог постанови правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 1279 Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги та постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 суми пенсії, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, а саме з 01 лютого 2016 року по 30 вересня 2017 року обліковуються у позивача в сумі 28833,20 грн та будуть профінансовані Пенсійним фондом України на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Приписи постанови правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 1279 та постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637, на думку позивача, є об`єктивними причинами, що унеможливлюють остаточне виконання рішення у справі № 360/190/19.

З аналізу положень статей 63, 75 Закону України Про виконавче провадження вбачається, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними в розумінні наведених норм Закону України Про виконавче провадження можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

За таких обставин, часткове невиконання рішення суду позивачем з незалежних від нього причин є поважною причиною в розумінні статей 63 та 75 Закону України Про виконавче провадження.

З урахуванням викладеного, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) адміністративний позов не визнав, про що 26 липня 2021 року за вхідним реєстраційним № 25155/2021 подав відзив на позовну заяву від 26 липня 2021 року за № 7412, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити за необґрунтованістю (арк. спр. 53-57).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що 28 жовтня 2020 року на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшов виконавчий лист, виданий Луганським окружним адміністративним судом 02 травня 2019 року у справі № 360/190/19 про зобов`язання Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити ОСОБА_1 пенсії минулих періодів з січня 2016 року по вересень 2017 року.

28 жовтня 2020 року державним виконавцем, керуючись вимогами статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України Про виконавче провадження, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63438660.

Листом від 05 листопада 2020 року № 1241-32-8/7166 Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повідомило відповідача, що на виконання рішення від 15 лютого 2019 року Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області 25 лютого 2019 року прийняло рішення № 102 Про відновлення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 згідно з рішенням суду в межах суми стягнення за один місяць з 01 січня 2016 року по 31 січня 2016 року. З урахуванням того, що управління здійснює нарахування у поточному місяці на виплату у майбутньому місяці, у березні 2019 року на відомість квітня 2019 року ОСОБА_1 поновлено нарахування та виплату пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 січня 2016 року в сумі 1319,31 грн та нараховано поточну пенсію за квітень 2019 року в сумі 2759,66 грн. У зв`язку з набранням рішенням від 15 лютого 2019 року законної сили Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області рішенням від 16 квітня 2019 року № 232 відновило ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2017 року (з урахуванням виплаченої пенсії за січень 2016 року). У квітні 2019 року ОСОБА_1 Рубіжанським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області нараховано на виплату у травні 2019 року пенсію за період з 01 лютого 2016 року по 30 вересня 2017 року в сумі 28833,20 грн та поточну пенсію за травень 2019 року в сумі 2759,66 грн. Заявку на фінансування виплати включено до потреби у фінансуванні пенсійних виплат на травень 2019 року. Згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 13 грудня 2018 року № 27-1 Про невідкладні заходи щодо організації виплати пенсій у 2019 році з 01 січня 2019 року фінансування пенсійних виплат здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду України, тобто фінансування пенсійних виплат здійснюється Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області. Договори з Публічним акціонерним товариством Укрпошта та уповноваженими банками на виплату і доставку пенсій починаючи з 2019 року Рубіжанським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області не укладались. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» та пункту 6 Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 26 вересня 2018 року № 20-1, сума заборгованості 09 липня 2020 року включена до реєстру рішень № С1396218, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Державним виконавцем відповідно до вимог статті 18 Закону України Про виконавче провадження направлено вимогу боржнику щодо стану виконання рішення суду з попередженням про наслідки невиконання рішення суду.

15 червня 2021 року державним виконавцем відповідно до статей 63, 75 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн.

Відповідно до статті 63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону України Про виконавче провадження, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з статтею 75 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що жодних законних підстав для задоволення позову не існує.

Ухвалою від 13 липня 2021 року позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишено без руху (арк. спр. 24-25).

Ухвалою від 23 липня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 29 липня 2021 року о 10 год. 00 хв. із зазначенням, що справа розглядатиметься з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтями 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 46-49).

У судове засідання учасники справи не прибули, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином в порядку, визначеному статтею 268 КАС України (арк. спр. 50, 50 зв., 51, 51 зв., 52, 52 зв.). В позовній заяві від 25 червня 2021 року № 1200-0802-8/19266 позивач просив розглянути справу за його відсутності (арк. спр. 1-6). У відзиві на позовну заяву від 26 липня 2021 року № 7412 представник відповідача просив розглянути справу за його відсутності (арк. спр. 53-57).

Частиною четвертою статті 287 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець (частина третя статті 287 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (частина друга статті 268 КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином і відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

Рішенням суду від 15 лютого 2019 року, з урахуванням ухвали від 02 червня 2021 року про виправлення описок у судових рішеннях, адміністративний позов ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково (арк. спр. 34-35, 36):

- визнано протиправною бездіяльність Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії минулих періодів з січня 2016 року по вересень 2017 року;

- зобов`язано Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити ОСОБА_1 пенсію минулих періодів з січня 2016 року по вересень 2017 року;

- у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії минулих періодів за жовтень грудень 2017 року та зобов`язання виплатити пенсію минулих періодів за жовтень грудень 2017 року відмовлено;

- в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

23 вересня 2020 року Луганським окружним адміністративним судом позивачу у вказаній справі видано дублікат виконавчого листа про зобов`язання Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити ОСОБА_1 пенсію минулих періодів з січня 2016 року по вересень 2017 року (арк. спр. 63-64, 125).

Ухвалою від 02 червня 2021 року виправлено по всьому тексту ухвали суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 16 січня 2019 року та рішення суду від 15 лютого 2019 року неправильне по батькові позивача з ОСОБА_2 на правильне ОСОБА_3 (арк. спр. 36).

Ухвалою від 02 червня 2021 року виправлено помилку у виконавчому листі, виданому Луганським окружним адміністративним судом 02 травня 2019 року у справі № 360/190/19 про зобов`язання Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити ОСОБА_1 пенсію минулих періодів з січня 2016 року по вересень 2017 року в частині зазначення по батькові позивача (арк. спр. 37).

На підставі заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Скворцової Алли Юріївни від 27 жовтня 2020 року постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28 жовтня 2021 року ВП № 63438660 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 02 травня 2019 року у справі № 360/190/19, про зобов`язання Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити ОСОБА_1 пенсію минулих періодів з січня 2016 року по вересень 2017 року (арк. спр. 62-72, 74, 126-127).

На виконання постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28 жовтня 2020 року ВП № 63438660 про відкриття виконавчого провадження Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області листом від 05 листопада 2020 року № 1241-32-8/7166 повідомило відповідача, що на відомість квітня 2019 року ОСОБА_1 поновлено нарахування та виплату пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 січня 2016 року в сумі 1319,31 грн та нараховано поточну пенсію за квітень 2019 року в сумі 2759,66 грн. У квітні 2019 року ОСОБА_1 Рубіжанським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області нараховано на виплату у травні 2019 року пенсію за період з 01 лютого 2016 року по 30 вересня 2017 року в сумі 28833,20 грн та поточну пенсію за травень 2019 року в сумі 2759,66 грн. Заявку на фінансування виплати включено до потреби у фінансуванні пенсійних виплат на травень 2019 року. Згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 13 грудня 2018 року № 27-1 Про невідкладні заходи щодо організації виплати пенсій у 2019 році з 01 січня 2019 року фінансування пенсійних виплат здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду України, тобто фінансування пенсійних виплат здійснюється Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області. Договори з Публічним акціонерним товариством Укрпошта та уповноваженими банками на виплату і доставку пенсій починаючи з 2019 року Рубіжанським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області не укладались. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» та пункту 6 Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 26 вересня 2018 року № 20-1, сума заборгованості 09 липня 2020 року включена до реєстру рішень № С1396218, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (арк. спр. 14-16, 81-84).

До листа від 05 листопада 2020 року № 1241-32-8/7166 Рубіжанським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області додано копію рішення від 25 лютого 2019 року № 102 «Про відновлення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 », копію листа від 05 березня 2019 року № 336/03.2-31К, яким ОСОБА_1 надіслано рішення про відновлення нарахування та виплати пенсії, копію супровідного листа Першого апеляційного адміністративного суду, копію рішення від 16 квітня 2019 року № 232 «Про відновлення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 згідно з рішенням суду», копію листа від 22 квітня 2019 року № 807/03.2-31К, яким ОСОБА_1 надіслано рішення про відновлення нарахування та виплати пенсії, довідку про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії за період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2021 року (арк. спр. 10, 11, 12, 13, 85, 86, 87, 88, 89, 90).

11 червня 2021 року за № 5434 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено вимогу щодо надання інформації про повне та фактичне виконання рішення суду (арк. спр. 91-92).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 15 червня 2021 року ВП № 63438660 за невиконання рішення суду на Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області на підставі статей 63, 75 Закону України Про виконавче провадження накладено штраф у розмірі 5100,00 грн (арк. спр. 9, 94, 126-127).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначає стаття 287 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 лютого 2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VIII, у відповідній редакції).

За визначенням статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19.

Судом встановлено, що Рубіжанським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області рішення суду у справі № 360/190/19 у встановлений державним виконавцем строк повністю не виконано.

Відповідно до додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2020 року № 925 Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України у Луганській області Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду в м. Лисичанську, Управління Пенсійного фонду в м. Сєвєродонецьку, Управління Пенсійного фонду в Попаснянському районі, Управління Пенсійного фонду в Станично-Луганському районі реорганізовані шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 16 липня 2021 року Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41245565) 22 червня 2021 року припинено в результаті реорганізації (арк. спр. 38-39).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 30 червня 2021 року правонаступником Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41245565) є Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461) (арк. спр. 40-41).

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у спірних правовідносинах є правонаступником припиненого Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, на яке накладено штраф за невиконання рішення суду.

Як зазначає позивач, часткове невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього та Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області причин, а саме через відсутність фінансування пенсійних виплат Головним управління Пенсійного фонду України в Луганській області та Пенсійним фондом України.

Згідно з пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485 (далі - Положення), Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до пункту 4 Положення Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду (підпункт 2); забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами) (підпункт 4).

Головне управління, утворене шляхом злиття головного управління Фонду та управління Фонду, головне управління Фонду, до якого приєднані управління Фонду, також забезпечують виконання завдань, передбачених пунктом 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486 (далі - Положення) (абзац двадцять п`ятий пункту 4 Положення).

Відповідно до підпунктів 3, 7, 8 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду (підпункт 3); призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства (підпункт 7); забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункт 8).

Управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс та кошторис видатків, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням (пункт 12 Положення).

Таким чином, з викладених норм вбачається, що функції з призначення (перерахунку) та виплати пенсій є повноваженнями головних управлінь Пенсійного фонду України.

Разом з цим, Кабінетом Міністрів України 16 грудня 2020 року прийнято постанову № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» (далі - Постанова № 1279).

Постановою № 1279 у пункті 3 встановлено Пенсійному фонду України до 1 квітня 2021 р. провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.

Також вищевказаною постановою затверджено Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, та внесено до постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, від 23 липня 2014 року № 280 та від 11 травня 2017 року № 312 відповідні зміни.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280 (зі змінами, внесеними Постановою № 1279), Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 12 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 662) (далі - Порядок № 1596 зі змінами, внесеними Постановою № 1279), органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - опис) згідно з додатком 3 у трьох примірниках. Списки та описи складаються окремо за пенсіями та грошовою допомогою, що фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, і за грошовою допомогою та іншими грошовими виплатами, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів. Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий - за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення.

Під час централізованого перерахування коштів списки подаються уповноваженим банкам виключно в електронній формі через Пенсійний фонд України та Мінсоцполітики (абзац четвертий пункту 13 Порядку № 1596).

Згідно з абзацом першим пункту 14 Порядку № 1596 на підставі складених документів Пенсійний фонд України та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.

Отже, з 01 квітня 2021 року здійснення фінансування виплати пенсії можливо тільки Пенсійним фондом України.

Суд переконаний, що невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється з Державного бюджету України, не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 71834551).

Зважаючи на вищевикладене, суд погоджується з твердженнями позивача, що відсутність коштів на виплату заборгованості за судовим рішенням, тобто відсутність відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин.

Щодо посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, суд зазначає таке.

Статтею 8 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV регламентовано, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Статтею 46 Закону № 1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Абзацом першим частини першої статті 47 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 (у редакції, чинній до 30 серпня 2019 року), було передбачено, що орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

З 30 серпня 2019 року Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, визначає виключно механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, та не регулює питання призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання).

Абзацом двадцять першим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (у редакції, чинній з 30 серпня 2019 року) визначено, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

З вищенаведеного слідує, що положення пункту 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (у редакції, чинній до 30 серпня 2019 року), та положення абзацу двадцять першого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (у редакції, чинній з 30 серпня 2019 року), якими встановлений порядок виплати пенсії за минулий час для внутрішньо переміщених осіб, суперечать положенням статей 46, 47 Закону № 1058-ІV.

До спірних правовідносин суд вважає неможливим застосувати постанови Кабінету Міністрів України, якими встановлений порядок продовження та поновлення пенсійних виплат, з огляду на таке.

Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів.

У свою чергу, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню. За загальним правилом закон це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури парламентом та регулює найважливіші суспільні відносини. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін.

У свою чергу, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Отже, право особи на отримання пенсії (у тому числі і за минулий час) як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України, а тому обмеження такого права можливо лише на підставі законів, що приймаються Верховною Радою України.

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, і у сфері спірних правовідносин, врегульованих Законом № 1058-ІV, не можуть застосовуватись.

За таких обставин наведені причини невиконання судового рішення, про які зазначає позивач, а саме відсутність окремого визначеного Кабінетом Міністрів України порядку виплати пенсій, які не виплачені за минулий період, не можна визнати поважними в розумінні статті 75 Закону № 1404-VIII.

Однак, як вже вище вказано, зважаючи на відсутність фінансування Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області як його правонаступника на виконання рішення суду у справі № 360/1990/19, суд вважає, що у відповідача відсутні підстави для накладення на боржника штрафу за невиконання рішення без поважних причин.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця носить протиправний характер та підлягає скасуванню.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, обраний позивачем спосіб судового захисту відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, внаслідок чого позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру суб`єктом владних повноважень сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270,00 грн. Тобто, за одну вимогу майнового характеру суб`єкт владних повноважень має сплатити судовий збір у розмірі не менше 2270,00 грн.

Позивачем заявлено одну позовну вимогу майнового характеру про визнання протиправною та скасування постанови від 15 червня 2021 року ВП № 63438660 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Отже, позивач мав сплатити судовий збір за подання даного позову у розмірі 2270,00 грн.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 5100,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 19 липня 2021 року № 6593 (арк. спр. 29).

Таким чином, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом внесено судовий збір у розмірі більшому, ніж встановлено законом, на 2830,00 грн.

Разом з тим, за приписами пункту 1 частини першої, частини другої статті 7 Закону 3674-VI в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, переплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу право звернення до суду із клопотанням про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позовні вимоги носять майновий характер і позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача, який у спірних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 2270,00 грн.

Враховуючи те, що Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) є структурним підрозділом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), яке, в свою чергу, є юридичною особою, судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 2270,00 грн необхідно стягнути саме за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 22) про визнання протиправною та скасування постанови від 15 червня 2021 року ВП № 63438660 про накладення штрафу задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 15 червня 2021 року ВП № 63438660 про накладення штрафу за невиконання рішення суду на Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області у розмірі 5100,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 287 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.І. Чернявська