Справа № 344/5707/19
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" липня 2021 р. справа № 344/5707/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Главача І.А.,
за участю секретаря судового засідання Мельник О.Я.,
представника позивача Тугая І.М.,
представника відповідача Коваль Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -
02.04.2019 ОСОБА_1 звернувся в Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області з позовом до Управління пенсійного Фонду України в місті Івано-Франківську про визнання дій щодо відмови в призначенні довічного грошового утримання у розмірі 90 % заробітної плати судді у відставці протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.04.2019 адміністративну справу № 344/5707/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного Фонду України в місті Івано-Франківську про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії передано на розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
30.04.2019 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження за вказаним позовом, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).
28.05.2019 дану адміністративну справу призначено до судового розгляду.
12.06.2019 ухвалою суду допущено заміну в адміністративній справі за № 344/5707/19 відповідача Управління Пенсійного Фонду України в місті Івано-Франківську його правонаступником Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 в адміністративній справі №344/5707/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання суддівської винагороди без урахування до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половини строку навчання за денною форму на юридичному факультеті Львівського державного університету 2 роки 5 місяців 2 дні, календарного періоду проходження строкової військової служби 2 роки 20 днів.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половину строку навчання за денною форму на юридичному факультеті Львівського державного університету 2 роки 5 місяців 2 дні, календарного періоду проходження строкової військової служби 2 роки 20 днів, та провести з 07.03.2019 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру та виплатити різницю з врахуванням фактично виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.85-89).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, скасовано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року по справі №344/5707/19. Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с.147-154).

Постановою Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді від 19.04.2021 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 у справі № 344/5707/19 скасовано. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 в частині, в якій позов задоволено, залишити без змін. В іншій частині рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 скасовано, а справу №344/5707/19 направлено на новий розгляд в цій частині до суду першої інстанції.

Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що, суд першої інстанції, не надав оцінки доводам позивача щодо наявності у нього підстав для зарахування до стажу роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала йому право для призначення на посаду судді з посиланням на частину другу статті 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 1402-VIII (далі також - Закон № 1402-VIII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), та пов`язаним з цим фактичним обставинам справи.

З огляду на наведене, попри те, що у резолютивній частині рішення суду першої інстанції зазначено про відмову у задоволенні решти позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій під час ухвалення ними оскаржуваних судових рішень не надали належної та обґрунтованої оцінки змісту позовних вимог в частині наявності підстав для зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, строку праці на посаді стажера Івано-Франківського народного суду, головного юрисконсульта - арбітра відділу організації ревізійної роботи, юридичного обслуговування та правового забезпечення управління сільського господарства і продовольства, на посаді головного юрисконсульта контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області та проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням такого, протиправності дій відповідача в частині його незарахування та правовим підставам звернення позивача до суду в цій частині, а також пов`язаним з відповідними фактичними обставинами справи, що підлягали обов`язковому встановленню в ході розгляду справи з наданням їм правової оцінки. Вказані позовні вимоги та підстави звернення з позовом до суду у спірних правовідносинах залишені судами поза увагою, оцінка всім аргументам учасників справи не надана.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 призначено судове засідання у даній адміністративній справі №344/5707/19.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Вказав суду, що відповідач протиправно, в порушення вимог законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, не зарахував до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, період праці позивача на посаді стажера Івано-Франківського народного суду, головного юрисконсульта - арбітра відділу організації ревізійної роботи, юридичного обслуговування та правового забезпечення управління сільського господарства і продовольства, на посаді головного юрисконсульта контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила та зазначила, що служба на посаді стажера Івано-Франківського народного суду, головного юрисконсульта арбітра відділу організації ревізійної роботи, юридичного обслуговування та правового забезпечення управління сільського господарства і продовольства, на посаді головного юрисконсульта контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області не є роботою на посаді судді та не може бути взята до уваги при обчисленні відсоткового відношення суддівської винагороди. Крім того, вказала, що у зв?язку з визнанням рішенням Конституційного суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 такими, що не відповідають Конституції України положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів за № 1402-VІІІ від 02.06.2016, з 18.02.2020 порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці регулюється статтею 142 Закону №1402. Просила у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Указом Президента України від 16.05.2001 № 311/2001 «Про призначення суддів» призначено на посаду судді арбітражного суду Івано-Франківської області, строком на п?ять років.

Постановою Верховної ради України від 05.10.2006 №210-V позивач обраний на посаду судді Господарського суду Івано-Франківської області безстроково.

Згідно записів наявної у матеріалах справи копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 судом встановлено, що позивач у період:

- з 25.05.1982 до 15.06.1984 проходив строкову військову службу у Збройних силах Союзу РСР;

- з 24.08.1984 до 29.06.1989 навчався за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету;

- з 01.08.1989 до 06.03.1990 був стажером Івано-Франківського державного народного суду;

- з 26.06.1992 до 15.07.1994 обіймав посаду головного юрисконсульта арбітра відділу організації ревізійної роботи юридичного обслуговування та правового забезпечення Управління сільського господарства і продовольства;

- з 17.10.1995 до 17.05.2000 обіймав посаду головного юрисконсульта Контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області (а.с.13-16, 17, 18).

Рішенням Вищої ради правосуддя за № 2977/0/15-18 від 25.09.2018 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Івано-Франківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

З 20.10.2018 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди.

07.03.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування до його стажу роботи на посаді судді для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання період навчання у вищому навчальному закладі з 24.08.1984 до 29.06.1989, період роботи стажистом судді з 01.08.1989 06.03.1990, юрисконсульта арбітра з 26.06.1992 до 15.07.1994, головного юрисконсульта з 17.10.1995 до 17.05.2000, проходження строкової військової служби з 25.05.1982 до 15.06.1984 та перерахувати пенсію у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди.

Листом Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області за № 103/Б-15 від 20.03.2019 повідомлено позивача про те, що згідно поданого ним розрахунку до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зараховано період строкової служби 2 роки 20 днів, половину періоду навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету імені Івана Франка 2 роки 5 місяців 2 дні та посаду судді 17 років 4 місяці 21 день. Відповідно до пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про судоустрій і статус суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень даного Закону. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до даного Закону. З цих підстав, позивачу відмовлено в перерахунку та виплаті щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди (а.с.21).

Рішенням суду від 03.07.2019 у даній справі в частині задоволених вимог, яке набрало законної сили 20.04.2021, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету 2 роки 5 місяців 2 дні, календарного періоду проходження строкової військової служби 2 роки 20 днів.

З урахуванням наведеного, стаж роботи позивача, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці становить 21 рік 10 місяців 11 днів, а саме: суддівський стаж 17 років, служба в Радянській Армії 2 роки 20 днів, половина періоду навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету імені Івана Франка 2 роки 5 місяців 2 дні.

За змістом вимог частини 5 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Щодо зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, період праці позивача на посаді стажера Івано-Франківського народного суду, головного юрисконсульта - арбітра відділу організації ревізійної роботи, юридичного обслуговування та правового забезпечення управління сільського господарства і продовольства, на посаді головного юрисконсульта контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII (далі також - Закон №1402-VIII від 02.06.2016, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів за № 1402-VІІІ від 02.06.2016 (в редакції чинній на момент звільнення позивача) встановлено, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з пунктом 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів за № 1402-VІІІ від 02.06.2016, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно з пунктом 11 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 №2453-VІ (в редакції, чинній до 28.03.2015) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону України Про статус суддів Закону України Про статус суддів № 2862-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді арбітражного суду Івано-Франківської області) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України за №584/95 від 10.07.1995 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів (редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді арбітражного суду Івано-Франківської області) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Таким чином, на час призначення ОСОБА_1 суддею, питання визначення стажу, який дає право на відставку судді, регулювалося частиною 4 статті 43 Закону № 2862-ХІІ та Указом Президента України за №584/95, які встановлювали виключний перелік посад, робота на яких підлягала зарахуванню до стажу, що дає право на відставку судді.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відсутність підстав для зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання період роботи ОСОБА_1 з 01.08.1989 до 06.03.1990 на посаді стажиста судді Івано-Франківського державного народного суду, з 26.06.1992 до 15.07.1994 - на посаді головного юрисконсульта арбітра відділу організації ревізійної роботи юридичного обслуговування та правового забезпечення Управління сільського господарства і продовольства та з 17.10.1995 до 17.05.2000 - на посаді головного юрисконсульта Контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області, оскільки робота на зазначених посадах, на день обрання ОСОБА_1 суддею, не визначалася як стаж, що дає право на відставку.

Як наслідок, заявлені вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Разом з цим, суд звертає увагу, що Законом України № 2509-VIII від 12.07.2018 "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, яку доповнено частиною 2.

Відповідно до частини 2 статті 137 Закону № 1402-VІІІ у редакції, яка діє з 05.08.2018 (чинній на момент прийняття Вищою радою правосуддя рішення про звільнення позивача з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку), до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 у справі №9901/805/18 зазначила, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VІІІ потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Суд зазначає, що на момент призначення позивача на посаду судді арбітражного суду Івано-Франківської області Закон України Про статус суддів № 2862-ХІІ не передбачав зарахування до стажу роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, як і не передбачав цього Закон України Про судоустрій і статус суддів за № 1402-VІІІ від 02.06.2016 на дату набрання ним чинності.

При цьому, частина 2 статті 127 Конституції України (в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді арбітражного суду Івано-Франківської області) встановлювала, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п?яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Системний аналіз частини другої статті 137 Закону №1402-VIII в її взаємозв?язку з абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів за № 1402-VІІІ дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України від 12.07.2018 №2509-VIII Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів у зв?язку з прийняттям Закону України Про Вищий антикорупційний суд, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, оскільки вказана норма призвела до покращення правового становища суддів.

З огляду на зазначене, право на зарахування стажу роботи в галузі права три роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими частиною 2 статті 127 Конституції України на день їх обрання.

Наведене свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку додатково трьох років роботи в галузі права.

Такий висновок наведено і у спільному листі від 05.11.2018 голови Вищої ради правосуддя І. Бенедисюка, в.о. голови Верховного Суду Б. Львова, голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України С. Козьякова, в.о. голови Ради суддів України А. Жука, голови Державної судової адміністрації України З. Холоднюка, ректора Національної школи суддів України М. Оніщука «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді», адресованого апеляційним та місцевим судам.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного суду від 30.05.2019 у справі №9901/805/18.

Як уже встановлено судом, стаж роботи позивача, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці становить 21 рік 10 місяців 11 днів, а саме: суддівський стаж 17 років, служба в Радянській Армії 2 роки 20 днів, половина періоду навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету імені Івана Франка 2 роки 5 місяців 2 дні (з урахуванням рішення суду від 03.07.2019 у даній справі в частині задоволених вимог, яке набрало законної сили 20.04.2021).

Відповідачем до стажу роботи позивача, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, не зараховано три роки роботи в галузі права.

За таких обставин, суд вважає протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську щодо встановлення позивачу щомісячного грошового утримання суддівської винагороди без урахування до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці три роки стажу роботи у галузі права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, а для належного захисту прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці три роки стажу роботи у галузі права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, та провести з 07.03.2019 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру та виплатити різницю з врахуванням фактично виплачених сум.

Посилання відповідача на рішення Конституційного суду України від 18.02.2020 №2-р/2020, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів за № 1402-VІІІ від 02.06.2016, та наявності у з?язку з цим з 18.02.2020 підстав для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці відповідно до статті 142 Закону №1402, суд не приймає до уваги, оскільки суд в силу приписів пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а позов таким що підлягає до часткового задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську (індекс 76000, вулиця Незалежності, будинок 44, місто Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, ) щодо встановлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) щомісячного грошового утримання суддівської винагороди без урахування до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утриманння судді у відставці, три роки стажу роботи у галузі права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, ) зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, три роки стажу роботи у галузі права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, та провести з 07.03.2019 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру та виплатити різницю з врахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, ).

Суддя Главач І.А.

Рішення складене в повному обсязі 26 липня 2021 р.