Справа № 200/6121/21
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2021 р. Справа№200/6121/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.01.2021 року №1, №1, №1, №1, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (надалі - ГУ ДПС у Донецькій області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.01.2021 року №1 на суму 48070,50 грн., №1 на суму 4104,00 грн., №1 на суму 342,00 грн., №1 на суму 87400,90 грн. (далі за текстом - Спірні ППР).

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача висновки, викладені в акті перевірки від 23.12.2020 року №2443/05-99-07-21/ НОМЕР_1 є необґрунтованими, а Спірні ППР незаконними, оскільки перевірка проводилась поверхнево, без дослідження всіх обставин та доводів платника податків. Так, позивач у період з 02 лютого 2019 року по 30 липня 2020 року, здійснюючи підприємницьку діяльність як фізична особа - платник податків, надавав у суборенду нежитлові приміщення, розташовані на другому та четвертому поверхах готелю « Краматорськ » згідно договорів суборенди нежитлових приміщень, а житлові приміщення, в яких мешкають приїжджаючі громадяни, надавались в оренду іншим ФОПам. Проте, згідно наданим документам СБУ, у зв`язку з службовою необхідністю, у готелі « Краматорськ » мешкали їх співробітники, які самостійно виплачували послуги з проживання нібито ОСОБА_1 , однак ОСОБА_1 таких послуг не надавав, дохід не отримував, документів в підтвердження оплати співробітниками відповідних сум також не надавав, що підтверджує ту обставину, що співробітники СБУ, які надали після відрядження підроблені документи, не знали, що є різні орендатори і що ОСОБА_1 орендував нежитлові приміщення і не міг виступати орендодавцем тих приміщень, де мешкали співробітники СБУ. Крім того, у період з 31.10.2018 року по 01.02.2019 року позивачем підприємницька діяльність не проводилась, так як була припинена за власним рішенням.

За таких обставин, позивач просить у судовому порядку визнати Спірні ППР протиправними та скасувати.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.05.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

09 червня 2021 року до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено про безпідставність заявлених позовних вимог. Заперечення обґрунтовані тим, що проведеною перевіркою було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у 2019 році було надано послуги з проживання під час службових відряджень співробітників Служби безпеки України та УСБ України у Волинській області, що підтверджено відповідними документами, а саме: рахунками та квитанціями, які при поверненні з відрядження були долучені співробітниками до звітів про використання ними коштів, виданих на відрядження. Крім того, 01.01.2019 року позивачем були отримані грошові кошти за послуги проживання у періоді, коли ОСОБА_1 не був зареєстрований фізичною особою-підприємцем (попередня державна реєстрація припинена 31.10.2018 року, а дата нової - 01.02.2019 року). При цьому, позивачем не задекларований дохід від наданих послуг за 2019 рік, що призвело до порушення вимог податкового законодавства. Враховуючи викладене, представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалами суду від 11 червня 2021 року у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Донецькій області про розгляд справи в загальному позовному провадженні відмовлено та замінено відповідача - Головне управління ДПС у Донецькій області () на Головне управління ДПС у Донецькій області (ЄДРПОУ ВП 44070187).

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-12).

У період з 14.06.2018 року по 31.10.2018 року та з 01.02.2019 року по 30.07.2020 року позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, за видом діяльності КВЕД 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування (основний) (а.с. 172-177).

З 01.07.2018 року позивач був платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування 2 групи, а з 01.02.2019 року - 3 групи зі ставкою до доходу 5 відсотків (а.с. 175, 178).

Згідно договору оренди нерухомого майна №13/19 від 04.02.2019 року (а.с. 209-212), укладеному між ТОВ «Важпромкомплект» () (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар), у періоді з 04.02.2019 року по 30.07.2020 року позивач здійснював оренду частини приміщень готелю « Краматорськ », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на період з 04.02.2019 року по 01.08.2020 року. Щомісячна орендна плата за користування приміщенням складає 7400,00 грн. За договором передається:

- приміщення 2-го поверху готелю « Краматорськ », площею 90,70 кв.м;

- приміщення 3-го поверху готелю « Краматорськ », площею 165,50 кв.м;

- приміщення 4-го поверху готелю « Краматорськ », площею 350,50 кв.м;

- приміщення 8-го поверху готелю « Краматорськ », площею 115,80 кв.м.

Відповідно до листа ТОВ «Тяжпромсервіс» вих.№5 від 18.06.2021 року, адміністративна будівля готелю «Краматорськ» за адресою: АДРЕСА_2 , належить ТОВ «Тяжпромсервіс» на праві приватної власності. В період з 01.02.2019 року по 30.07.2020 року приміщення жилого номерного фонду готелю « Краматорськ » надавалися ТОВ «Важпромкомплект», а ФОП ОСОБА_1 в період з 01.02.2019 року по 30.07.2020 року приміщення жилого номерного фонду готелю « Краматорськ » в оренду/суборенду не надавалися, договірних угод з цього приводу не укладалося. У період з 04.02.2019 року по 01.08.2020 року ФОП ОСОБА_1 на підставі договору оренди нерухомого майна №13/19 від 04.02.2019 року були передані у тимчасове оплатне користування частину нежитлових офісних приміщень 2, 3, 4 і 8 поверхів готелю «Краматорськ» з правом передачі їх в суборенду (а.с 171).

ГУ ДПС у Донецькій області на підставі наказу № 1423 від 03.11.2020, рішення про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем від 30.07.2020, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності ОСОБА_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 30.07.2020, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.04.2015 по 30.07.2020.

За результатами перевірки складено акт від 23.12.2020 №2443/05-99-07-21/ НОМЕР_1 (а.с.13-41), яким встановлені наступні порушення:

1) підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, підпункту 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України: неналежне ведення обліку доходів у книзі обліку доходів у періоді з 01.02.2019 по 31.12.2019, а саме до книги обліку доходів не включений дохід у сумі 874009,02 грн., отриманий у періоді з 01.02.2019 по 31.12.2019 за надані послуги з проживання фізичних осіб;

2) підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, підпункту 1 пункту 292.1 статті 292, пункту 292.6 статті 292 Податкового кодексу України: у податкових деклараціях платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за період з 01.02.2019 року по 31.12.2019 року занижений обсяг доходу платника єдиного податку, що оподатковується за ставкою 5 відсотків, на загальну суму 874009,02 грн., що призвело до заниження податкового зобов`язання по єдиному податку за період з 01.02.2019 по 31.12.2019 на загальну суму 43700,45 грн., у тому числі за 1 квартал 2019 року - на суму 11735,25 грн., за 2 квартал 2019 року - на суму 30415,85 грн., за 3 квартал 2019 року - на суму 1549,35 грн.;

3) підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, підпункту 177.5.2 пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України: не надана до контролюючого органу податкова декларація про майновий стан і доходи за 1 квартал 2017 року терміном надання 10.05.2017;

4) підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, підпункту 164.2.5 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.3 пункту 168.1 статті 168, підпункту 170.1.5 пункту 170.1 статті 170 Податкового кодексу України: самостійно не визначений та не сплачений податок на доходи фізичних осіб з доходу від надання нерухомості в оренду (суборенду), отриманого 01.01.2019 у сумі 22800,00 грн., у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, за 2019 рік у сумі 4104,00 грн.;

5) підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, підпункту 164.2.5 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.3 пункту 168.1 статті 168, підпункту 170.1.5 пункту 170.1 статті 170, підпункту 1.2, підпункту 1.4 пункту 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України: самостійно не визначений та не сплачений військовий збір з доходу від надання нерухомості в оренду (суборенду), отриманого 01.01.2019 у сумі 22800,00 грн., у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, за 2019 рік на суму 342,00 грн.

6) пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пункту 8 розділу ІІ, пункту 2 розділу ІІІ, пунктів 10, 18 розділу УІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 р. №435, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 23.04.2015 р. за №460/26905: звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 5) за 2015 рік наданий до ДПІ у м. Краматорську ГУ ДПС у Донецькій області не у повному обсязі, без включення таблиці 1 (період з 21.04.2015 по 30.04.2015);

7) пункту 1 статті 3 Закону України від 6 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із змінами та доповненнями: у періоді з 12.02.2019 по 31.12.2019 не проведені розрахункові операції на повну суму надання послуги у розмірі 874009,02 грн. через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій, або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Не погодившись із висновками, які викладені в акті перевірки, ФОП ОСОБА_1 направив заперечення до Головного управління ДПС у Донецькій області (а.с. 54-56).

На підставі висновків акту перевірки від 23.12.2020 №2443/05-99-07-21/ НОМЕР_1 , Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення (а.с. 42-49):

- №1 від 22.01.2021 про збільшення грошового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб на суму 48070,50 грн. (у т.ч. основний платіж - 43700,45 грн., штрафні санкції - 4370,05 грн.);

- №1 від 22.01.2021 про збільшення грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 4104,00 грн. (у т.ч. основний платіж - 4104,00 грн.);

- №1 від 22.01.2021 про збільшення грошового зобов`язання по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 342,00 грн. (у т.ч. основний платіж - 342,00 грн.);

- №1 від 22.01.2021 про збільшення грошового зобов`язання по штрафним санкціям за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг на суму 87400,90 грн. (у т.ч. штрафні санкції - 87400,90 грн.).

ФОП ОСОБА_1 направив скаргу до ДПС України на спірні ППР (а.с. 57-63).

Рішенням від 02.04.2021 №7497/6/99-00-06-08-04-06 про результати розгляду скарги ДПС України залишило спірні ППР без змін, а скаргу - без задоволення (а.с. 64-69).

Так, судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Донецькій області в результаті проведення аналізу податкової звітності, наданої фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 встановлені розбіжності між сумами задекларованого доходу та інформацією, наданою податковими агентами у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою № 1 - ДФ, за 2019 рік у загальній сумі 896809,02 грн., у тому числі за 1 квартал 2019 року - у сумі 257505,00 грн., за 2 квартал 2019 року - у сумі 608317,02 грн. за 3 квартал 2019 року - у сумі 30987,00 грн.

Головним управлінням ДПС у Донецькій області на адресу контрагентів, що виплачували ФОП ОСОБА_1 у 2019 році дохід за ознакою «157» - дохід, виплачений самозайнятій особі, направлені запити щодо підтвердження взаємовідносин:

- до Служби безпеки України () лист від 30.10.2020 №81123/10/05-99-07-21 -26;

- до УСБ України у Волинській області () лист від 30.06.2020 №54332/10/05-99-52-33.

Службою безпеки України листом від 24.11.2020 № 21/2/1-3336 підтверджено виплату доходу ФОП ОСОБА_1 за 2019 рік у загальній сумі 1010450.0 грн., у тому числі за 1 квартал 2019 року у сумі 244800,00 грн., за 2 квартал 2019 року - у сумі 660650,00 грн., за 3 квартал 2019 року - у сумі 105000,00 грн. (а.с. 128).

Згідно листу Служби безпеки України, у 2019 році ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було надано послуги з проживання під час службових відряджень співробітників Служби безпеки України. У 2019 році витрати, проведені на оплату наданих ФОП ОСОБА_1 послуг співробітникам Служби безпеки України, склали у 1 кварталі 2019 року 244800,00 грн., у 2 кварталі 2019 року 660650,00 грн., у 3 кварталі 2019 року 105000,00 грн., на загальну суму 1010450,00 грн.

Документи, які підтверджують факт надання послуг, а саме: рахунки та квитанції, при поверненні з відрядження було долучено співробітниками до звітів про використання ними коштів, виданих на відрядження.

Господарські угоди між ФОП ОСОБА_1 та Службою безпеки України у 2019 році не укладались. Накладні, акти прийому - передачі надання послуг, акти взаємозаліків не складались у зв`язку з відсутністю потреби в них.

УСБ України у Волинській області листом від 14.07.2020 №54/16-2098 надані копії документів, що підтверджують виплату доходів ФОП ОСОБА_1 у 1 кварталі 2019 року у сумі 40300,00 грн. (а.с. 92).

Згідно наданим документам встановлено, що у зв`язку із службовою необхідністю у готелі « Краматорськ » за адресою: АДРЕСА_2 у періоді з 17.10.2018 по 20.02.2019 тимчасово проживав співробітник УСБ України у Волинській області, відряджений до м. Краматорськ. Вказаний співробітник самостійно оплачував послуги з проживання згідно наступним документам:

- квитанція № б/н від 01.01.2019 на суму 22800,00 грн.,

- квитанція № б/н від 20.02.2019 на суму 17500,00 грн.,

- рахунок № НОМЕР_2 від 01.01.2019 на суму 22800,00 грн.,

- рахунок № НОМЕР_3 від 20.02.2019 на суму 17500,00 грн. (а.с. 93-96).

За 1 квартал 2019 року сума 40300,0 грн., як витрати на проживання, була компенсована співробітнику за рахунок коштів державного бюджету.

Виходячи з наданих документів встановлено, що ОСОБА_1 01.01.2019 отримані грошові кошти у сумі 22800,00 грн. за послуги з проживання згідно квитанції № б/н від 01.01.2019, тобто у періоді, коли ОСОБА_1 не був зареєстрований фізичною особою - підприємцем (попередня державна реєстрація припинена 31.10.2018 року, дата нової державної реєстрації ФОП 01.02.2019).

Таким чином, отриманий дохід за 1-3 квартали 2019 року в розмірі 1010450,00 грн. позивач не задекларував, відповідні податки не сплатив.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає наступне.

За п. 164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п. 177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Щодо нарахування єдиного податку з фізичних осіб.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлені главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України.

За правилами пункту 291.2. статті 291 цієї глави, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

З урахуванням вимог пунктом 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів:

1) податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених абзацами другим і третім підпункту 133.1.1 та підпунктом 133.1.4 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу;

2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - четвертої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою;

3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи;

4) податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм, позичку) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва;

5) рентної плати за спеціальне використання води платниками єдиного податку четвертої групи.

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, відповідно до пункту 291.4. статті 291 Податкового кодексу України, поділяються на чотири групи платників єдиного податку.

За вимогами, які діяли у відповідний спірний період (2019 рік) платники єдиного податку поділялися на групи за такими правилами:

1) перша група - це фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень;

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень (не поширюється на ФОП, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, що відносяться виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи);

3) третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень;

4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники.

За правилами пунктів 293.1, 293.2, 293.3 статті 293 Податкового кодексу України (у відповідній редакції), ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах до 10 відсотків розміру прожиткового мінімуму; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Пунктом 292.6 ст. 292 Податкового кодексу України встановлено, що датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Як встановлено судом, з 01.02.2019 року по 30.07.2020 року ФОП ОСОБА_1 мав статус фізичної особи - підприємця і перебував на спрощеній системі оподаткування, а саме як платник єдиного податку 3 групи (5%).

Разом з тим, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем отриманий дохід за 1-3 квартали 2019 року в розмірі 1010450,00 грн.

Відповідно до листа Служби безпеки України від 24.11.2020 № 21/2/1-3336, підтверджено виплату доходу ФОП ОСОБА_1 за 2019 рік у загальній сумі 1010450.0 грн., у тому числі за 1 квартал 2019 року у сумі 244800,00 грн., за 2 квартал 2019 року - у сумі 660650,00 грн., за 3 квартал 2019 року - у сумі 105000,00 грн. (а.с. 128), за надання послуг з проживання під час службових відряджень співробітників Служби безпеки України. У 2019 році витрати, проведені на оплату наданих ФОП ОСОБА_1 послуг співробітникам Служби безпеки України, склали у 1 кварталі 2019 року 244800,00 грн., у 2 кварталі 2019 року 660650,00 грн., у 3 кварталі 2019 року 105000,00 грн., на загальну суму 1010450,00 грн.

Документи, які підтверджують факт надання послуг, а саме: рахунки та квитанції, при поверненні з відрядження було долучено співробітниками до звітів про використання ними коштів, виданих на відрядження.

Господарські угоди між ФОП ОСОБА_1 та Службою безпеки України у 2019 році не укладались. Накладні, акти прийому - передачі надання послуг, акти взаємозаліків не складались у зв`язку з відсутністю потреби в них.

УСБ України у Волинській області листом від 14.07.2020 №54/16-2098 надані копії документів, що підтверджують виплату доходів ФОП ОСОБА_1 у 1 кварталі 2019 року у сумі 40300,00 грн. (а.с. 92).

Отже, за період з 01.02.2019 року по 31.12.2019 року позивачем у податкових деклараціях платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця занижений обсяг доходу платника єдиного податку, що оподатковується за ставкою 5 відсотків, на загальну суму 874009,02 грн., що призвело до заниження податкового зобов`язання по єдиному податку за період з 01.02.2019 по 31.12.2019 на загальну суму 43700,45 грн., у тому числі за 1 квартал 2019 року - на суму 11735,25 грн., за 2 квартал 2019 року - на суму 30415,85 грн., за 3 квартал 2019 року - на суму 1549,35 грн.

За наведеного, податковий орган цілком законно донарахував позивачу за результатами перевірки єдиний податок в розмірі 43700,45 грн. та застосував штрафну санкцію в розмірі 4 370,05 грн. (43700,45 х 10%).

А відтак, правові підстави для визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення №1 від 22.01.2021 року відсутні.

Відносно податкового повідомлення-рішення №1 від 22.01.2021 про збільшення грошового зобов`язання по штрафним санкціям за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг на суму 87400,90 грн.

ФОП ОСОБА_1 у періоді з 12.02.2019 по 31.12.2019 використовував реєстратор розрахункових операцій (фіскальний номер ).

Судом встановлено, що дохід від надання послуг з проживання фізичних осіб у сумі 874009,02 грн., отриманий ФОП ОСОБА_1 у періоді з 01.02.2019 по 31.12.2019 від Служби безпеки України та УСБ України у Волинській області у готівковій формі.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України від 6 липня 1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", із змінами та доповненнями (далі - Закон 265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Отже, дохід у сумі 874009,02 грн., отриманий позивачем, повинен був бути проведений через РРО.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 у порушення пункту 1 статті 3 Закону №265/95- ВР у періоді з 12.02.2019 по 31.12.2019 не проведені розрахункові операції на повну суму надання послуги у розмірі 874009,02 грн. через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій, або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Відтак, підстав для визнання протиправним і скасування спірного ППР №1 від 22.01.2021 немає.

Щодо податкових повідомлень-рішень №1 від 22.01.2021 про збільшення грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 4104,00 грн. та №1 від 22.01.2021 про збільшення грошового зобов`язання по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 342,00 грн.

Судом встановлено, що у 1 кварталі 2019 року ОСОБА_1 01.01.2019 року отримані грошові кошти у сумі 22800,00 грн. за послуги проживання згідно квитанції № б/н від 01.01.2019 (а.с. 93), тобто у періоді, коли ОСОБА_1 не був зареєстрований фізичною особою - підприємцем (попередня державна реєстрація припинена 31.10.2018 року, дата нової державної реєстрації ФОП 01.02.2019), та відповідно сума 22800,00 грн. оподатковується як дохід фізичної особи.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За положеннями пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.2.5 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу.

Підпунктом 170.1.5 пункту 170.1 статті 170 Податкового кодексу України передбачено, що якщо орендар нерухомості є фізичною особою, яка не є самозайнятою особою, особою, відповідальною за нарахування та сплату (перерахування) податку до бюджету, є платник податку - орендодавець.

При цьому такий орендодавець самостійно нараховує та сплачує податок до бюджету в строки, встановлені цим Кодексом для квартального звітного (податкового) періоду, а саме: протягом 40 календарних днів, після останнього дня такого звітного (податкового) кварталу, сума отриманого доходу, сума сплаченого протягом звітного податкового року податку та податкового зобов`язання за результатами такого року відображаються у річній податковій декларації.

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку на доходи фізичних осіб становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до пункту 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

На підставі підпункту 1.1 пункту 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України платниками збору є особи визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу, зокрема фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

У відповідності до положень підпункту 1.2 пункту 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Як вбачається з підпункту 1.3 пункту 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

За підпунктом 1.4 пункту 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Таким чином, платником податків ОСОБА_1 не задекларований за 2019 рік дохід від надання нерухомості в оренду (суборенду), отриманий 01.01.2019 у сумі 22800,00 грн., та самостійно не визначений та не сплачений податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з цього доходу, чим порушені підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, підпункт 164.2.5 пункту 164.2 статті 164, підпункт 168.1.3 пункту 168.1 статті 168, підпункт 170.1.5 пункту 170.1 статті 170, підпункт 1.2, підпункт 1.4 пункту 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано:

- податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, за 2019 рік у сумі 4104,00 грн.;

- військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, за 2019 рік на суму 342,00 грн.

А отже, суд вважає, що наявні всі визначені законом підстави для складення відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Разом з цим, суд не приймає посилань позивача на те, що він не надавав послуг працівникам Служби безпеки України, а надані документи є підробленими, оскільки суду з боку відповідача надані всі необхідні докази правомірності спірних ППР, при цьому в матеріалах справи відсутні докази підробки вказаних документів.

З урахуванням наведеного, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки спірні ППР відповідають обставинам справи та нормам матеріального права, при цьому позов не містить доказів, що підтверджували б відсутність вини позивача у вчинені податкового правопорушення.

На думку суду, у спірних правовідносинах відповідач діяв без порушення меж повноважень, визначених Законами України, а також обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надані, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат у відповідності до положеньст. 139 Кодексу адміністративного судочинства Українисудом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.01.2021 року №1, №1, №1, №1 - відмовити повністю.

Судове рішення складене та підписане 26 липня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.М. Чучко