Справа № 440/7289/21
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про повернення позовної заяви
28 липня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/7289/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Слободянюк Н.І., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення та виплатити ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 1/2 частину одноразової грошової допомоги в розмірі 54810,00 грн, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як члену сім`ї померлого військовослужбовця.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 122, частини п`ятої статті 160, частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та роз`яснено позивачеві, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду: позовної заяви, оформленої відповідно до частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, із зазначенням у прохальній частині позовної заяви предмету позову, а саме: рішення або певної дії чи бездіяльності, з якими позивач не погоджується, та копій такої позовної заяви відповідно до кількості учасників справи; заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску або доказів дотримання такого строку.
23 липня 2021 року від позивача до суду надійшов уточнений адміністративний позов від 19 липня 2021 року, в якому позовні вимоги викладено у наступній редакції:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення та виплатити ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 1/2 частини одноразової грошової допомоги в розмірі 54810,00 грн, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як члену сім`ї померлого військовослужбовця.
З огляду на зміст наведених позовних вимог позивачем не усунуто невідповідність позовної заяви вимогам частини п`ятої статті 160 КАС України, оскільки не конкретизовано які саме дії відповідача позивач вважає протиправними та такими, що порушують права та інтереси її неповнолітного сина, що унеможливлює встановити предмет спору у цій справі.
Залишаючи позовну заяву без руху, суддею в ухвалі Полтавського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року зазначено, що абзацом 1 частини другої статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже, строк звернення до суду становить шість місяців, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Зі змісту матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач зверталась до відповідача із заявою від 12 листопада 2020 року про виплату спірної допомоги та листом Військової частини НОМЕР_1 від 03 грудня 2020 року за вих. №01/2707 їй повідомлено, що відповідь стосовно виплати одноразової грошової допомоги вже надавалась листом від 23 травня 2018 року за вих.№1/850. Таким чином, позивач дізналася про порушення прав її неповнолітнього сина у зв`язку із бездіяльністю відповідача щодо виплати одноразової грошової допомоги за її заявою з листа Військової частини НОМЕР_1 від 03 грудня 2020 року за вих. №01/2707. Проте доказів на підтвердження позивачем дати отримання вказаного листа матеріали позовної заяви не містять, що унеможливлює висновок суду про дотримання позивачем шестимісячного строку звернення до суду із цим позовом.
Усуваючи недоліки на виконання вимог ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року, доказів на підтвердження дати отримання листа Військової частини НОМЕР_1 від 03 грудня 2020 року за вих. №01/2707 або інших доказів на підтвердження дотримання строку звернення до суду позивачем так і не надано.
Водночас в уточненому адміністративному позові від 19 липня 2021 року позивачем заявлено клопотання про продовження строку звернення до адміністративного суду та визнання причин його пропуску поважними. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 є одинокою матір`ю, яка виховує трьох дітей, один з яких є дитиною-інвалідом, а також вона не має необхідних юридичних знань для самостійного та правильного оформлення позову та має скрутне фінансове становище. Також позивач зазначила, що відповідно до пункту 3 розділу VI КАС України строки звернення до адміністративного суду продовжуються на строк дії карантину.
Надаючи оцінку поважності причині пропуску строку звернення до суду з позовом, суд зазначає наступне.
У численній практиці Верховного Суду, в тому числі у постановах від 13 лютого 2018 року у справі №308/12874/16-а, від 14 лютого 2019 року у справі №805/3881/18-авід 01 грудня 2020 року у справі №807/658/18, від 05 березня 2021 року у справі № 140/1738/19, Верховним Судом викладені висновки про те, що "поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Колегія суддів зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року)."
Також Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 11 липня 2019 року у справі №0940/1181/18, від 31 жовтня 2019 року у справі № 823/1915/18, від 22 січня 2020 року у справі №826/4464/17, від 16 липня 2020 року у справі № 487/3042/16-а, була висловлена позиція, згідно з якою пропуск відповідного строку на звернення до суду через необізнаність щодо прийнятих актів законодавства або байдужість до своїх прав чи небажання скористатися цим правом не є поважними причинами пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.
Отже, поновленню підлягають лише такі встановлені законом процесуальні строки, які порушені з поважних причин. В свою чергу поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежала від волевиявлення особи.
Відсутність у позивача юридичної освіти чи необізнаність з нормами законодавства носять суб`єктивний характер та не виключають можливість позивача звернутися за отриманням правової допомоги (в тому числі безоплатної) у разі, якщо такої допомоги вона потребувала, у межах строку, встановленого кодексом для звернення до адміністративного суду, який був достатнім для вчинення відповідних дій. Обставини стосовно того, що ОСОБА_1 є одинокою матір`ю, яка виховує трьох дітей, один з яких є дитиною-інвалідом, також не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, оскільки носять суб`єктивний характер. Від сплати судового збору за подання вказаного позову позивач звільняється в силу підпункту "в" пункту 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", тобто не потребувала фінансових затрат на його сплату при поданні цього позову.
Відтак, зі змісту клопотання про поновлення строку не вбачається, що позивач не мала реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо звернення до суду з цим позовом у встановлений кодексом строк.
Стосовно посилання позивача на запровадження карантину суд зазначає наступне.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3 такого змісту: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" установлено з 12 березня 2020 року на усій території України карантин.
З 12 березня 2020 року дія карантину на території України неодноразово продовжувалася.
Разом з цим, Законом України від 18 червня 2020 року №731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодекс адміністративного судочинства України викладено в такій редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".
Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №731-IX передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Закон №731-IX набрав чинності 17 липня 2020 року.
З 07 серпня 2020 року зміст запровадженого Законом №731-IX правового регулювання питання поновлення та продовження процесуальних строків з огляду на дію на території України карантину свідчить про те, що строк звернення до суду, який закінчився у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України та під час дії пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України підлягає поновленню лише за наявності двох умов: 1) якщо причини його пропуску є поважними; 2) вказані причини є такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
При цьому граматичне тлумачення пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що наявність сполучника "і" вказує на обов`язкову наявність двох вищенаведених умов.
Таким чином, виходячи з наведених законодавчих приписів, сам факт встановлення карантину не може слугувати причиною для поновлення строку звернення до суду та можливість поновлення строку визначається у взаємозв`язку зі встановленням поважності причин пропуску строку та їх зумовленості обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
У заяві про поновлення строку позивачем не зазначено, яким чином та які саме обмеження, запроваджені Кабінетом Міністрів України під час дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), вплинули на пропуск нею строку звернення до суду з цим адміністративним позовом та створили об`єктивні, непереборні та істотні перешкоди на звернення до адміністративного суду протягом встановленого кодексом строку .
При цьому суд зауважує, що упродовж усього періоду часу з грудня 2020 року по дату подання позову до суду впроваджені у зв`язку з карантином обмеження не стосувались діяльності державних органів (в т.ч. суду) та поштових організацій (ПАТ "Укрпошта", приватних служб кур`єрської доставки тощо). Тобто такі обмеження жодним чином не перешкоджали своєчасному зверненню позивача до суду з позовом.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до адміністративного суду протягом встановленого кодексом строку та наведені позивачем обставини носять суб`єктивний характер та не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом з причин, зазначених позивачем.
Таким чином, суд не знаходить підстав для визнання вказаних причин пропуску строку звернення до суду поважними, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду слід відмовити.
Відповідно до пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві: якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другої статті 123 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 123 згаданого Кодексу якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Враховуючи викладене, позовна заява підлягає поверненню.
Керуючись статтями 122, 123, 169, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И Л А:

Вказані позивачем підстави подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду з позовом визнати неповажними.
Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.
Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.
Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення у порядку, встановленому статтею 297, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.І. Слободянюк