Справа № 360/2598/21
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

29 липня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2598/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Головного управління ДПС у Луганській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «ІНТЕКО» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває позов Головного управління ДПС у Луганській області (далі- позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «ІНТЕКО» (далі - відповідач) в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «ІНТЕКО» податковий борг в дохід Державного бюджету:

- з податку на прибуток приватних підприємств в загальній сумі 6440195,07 грн, в тому числі: 3768553,00 грн основного платежу, 944488,50 грн штрафних санкцій та 1727153,57 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науко - виробниче підприємство «ІНТЕКО», перебуває за основним місцем обліку в Головному управлінні ДПС у Луганській області, як платник податків та зборів з 27.11.2012.

Відповідно до наказів Головного управління ДПС у Луганській області від 09.09.2018 № 51 та від 08.10.2019 № 196 проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ НВП «ІНТЕКО» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, а також по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (акт від 21.10.2019 за № 115/12-32-05-11-05/38350137).

На підставі зазначеної перевірки контролюючим органом прийнято податкові - повідомлення рішення від 07.11.2019 № 1 з податку на додану вартість із вроблених в Україні товарів (робіт, послуг) відповідно до якого, платнику донараховано сум основного зобов`язання в розмірі 3493365 грн та штрафних санкцій в розмірі 873341,25 грн та від 07.11.2019 № 1 з податку на прибуток приватних підприємств відповідно до якого, платнику донараховано сум основного зобов`язання в розмірі 3777954,00 грн та штрафних санкцій в розмірі 944488,50 грн, та відповідно до відмітки на поштовому повідомленні, вважаються врученими платнику 11.11.2019.

Зазначені податкові повідомлення - рішення оскаржувались платником, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 у справі № 360/567/20 за адміністративним позовом ТОВ «НВП «ІНТЕКО» до ГУ ДПС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень від 07.11.2019 №1 на загальну суму 4366706,25 грн та № 1 на загальну суму 4772442 грн, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2020 у справі № 360/567/20 апеляційну скаргу ТОВ «НВП «ІНТЕКО» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 залишено без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 у справі №360/567/20 залишено без змін.

Враховуючи зазначене, грошове зобов`язання визначене за податковим повідомленням - рішенням на суму 6440195,07 грн з податку на прибуток приватних підприємств (3768553,00 грн основного платежу, 944488,50 грн штрафних санкцій та 1727153,57 грн пені) є узгодженим та набуло статусу податкового боргу.

Контролюючим органом, з метою погашення податкового боргу, згідно до вимог статті 59 Податкового кодексу України, надіслано на адресу відповідача податкову вимогу від 14.01.2021 форми «Ю» № 131-13, яка відповідно до поштового повідомлення вважається врученою відповідачу 22.02.2021.

Проте, незважаючи на вжиті контролюючим органом заходи, вищезазначена податкова вимога відповідачем не погашена, податковий борг відповідача залишається несплаченим.

Ухвалою суду від 19.05.2021 прийнято до провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Луганській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «ІНТЕКО» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «ІНТЕКО» податковий борг дохід Державного бюджету з податку на прибуток приватних підприємств в загальній сумі 6440195,07 грн, в тому числі: 3768553,00 грн основного платежу, 944488,50 грн штрафних санкцій та 1727153,57 грн пені, вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження (арк. спр. 22-23).

Поштове відправлення із ухвалою суду від 19.05.2021 про відкриття провадження в адміністративній справі, направлене на юридичну адресу відповідача, проте не вручено, оскільки відповідач відсутній за юридичною адресою (арк. спр. 27), а тому, відповідно до приписів статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 08.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (арк. спр. 47).

Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористалась.

Представник сторін у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 КАС України).

З огляду на положення статті 205 КАС України справу розглянуто за відсутності сторін у письмовому провадженні.

Відповідно до положень частини шостої статті 162 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «ІНТЕКО», ідентифікаційний код 38350137, зареєстроване Сєвєродонецькою міською радою 23.11.2012 за номером запису в Єдиному державному реєстрі підприємств, установ та організацій України №0003083, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Гвардійський, буд. 28, перебуває на податковому обліку в Сєвєродонецької державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Луганській області та має відкриті банківські рахунки (арк. спр. 5-8).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 у справі №360/567/20, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції від 07.12.2020 у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Інтеко» до Головного управління ДПС у Луганській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено повністю (арк. спр. 57-71).

Рішенням суду встановлено, що позивачем в порядку, встановленому підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, статтями 77, 82 Податкового кодексу України, проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «НВП «Інтеко» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншого законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, правильності нарахування, обчислення та сплати військового збору за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, а також по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатами проведення якої складений акт від 21 жовтня 2019 року № 115/12-32- 05-11-05/38350137.

На підставі акта від 21.10.2019 № 115/12-32-05-11-05/38350137 ГУ ДПС у Луганській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 07.11.2019, зокрема № 1, яким за встановлене порушення підпункту 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України, згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України збільшено ТОВ «НВП «Інтеко» суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 4722442,50 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями на 3777954 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 944488,50 грн. Згідно з розрахунком податкового зобов`язання, який є додатком до вказаного податкового повідомлення-рішення, позивачу збільшено грошове зобов`язання за 2016-2018 роки (арк. спр. 12-13).

Відповідно до даних інтегрованої картки платника податків станом на 31.03.2021, за відповідачем рахується заборгованість з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 6440195,07 грн, яка складається з основного боргу 4713041,50 грн та пені 1727153,57 грн (арк. спр. 14, 56).

Позивачем сформовано податкову вимогу від 14.01.2021 № 131-13, яка направлена за місцезнаходження відповідача, проте не вручена у зв`язку з закінченням терміну зберігання (арк. спр. 10).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, суд виходить з такого.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України (тут і надалі посилання на норми Податкового кодексу України наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин):

грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1);

податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1).

податок; оподаткування; платник податку; оподатковувана операція для цілей розділу V цього Кодексу - відповідно податок на додану вартість; оподаткування податком на додану вартість; платник податку на додану вартість; операція, яка підлягає оподаткуванню податком на додану вартість (підпункт 14.1.186 пункту 14.1);

штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.265 пункту 14.1).

Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами (пункт 15.2 статті 15 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (підпункт 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

В порушення вимог 57.3 статті 57 Податкового кодексу України відповідач протягом 10 календарних днів після отримання податкових повідомлень-рішень грошове зобов`язання самостійно не сплатив, внаслідок чого за платником податків утворився податковий борг.

За пунктом 119.2 статті 119 Податкового кодексу України, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Статтею 120 Податкового кодексу України встановлено відповідальність за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності.

Згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 133.1.1 пункту 133.1 статті 133 ПК України платниками податку на прибуток підприємств - резидентами є суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

Порядок обчислення та сплати податку на прибуток підприємств визначений статті 137 ПК України, зокрема, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу (пункт 137.1).

Об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу (абзац перший підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що грошове зобов`язання визначене за податковим повідомленням - рішенням у сумі 6440195,07 грн з податку на прибуток приватних підприємств (3768553,00 грн основного платежу, 944488,50 грн штрафних санкцій та 1727153,57 грн пені) є узгодженим та набуло статусу податкового боргу.

Підпункт 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачає право контролюючих органів звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України регламентовано, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункти 95.2 та 95.3 статті 95 Податкового кодексу України).

Згідно із пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.2 статті 41 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Головне управління ДПС у Луганській області є органом державної влади та зареєстровано юридичною особою, про що свідчить дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З вищевикладеного слідує, що у межах спірних правовідносин контролюючим органом, уповноваженим здійснювати стягнення коштів з платника податків, який має податковий борг, на суму податкового боргу або його частини є Головне управління ДПС у Луганській області.

Враховуючи, що відповідачем за час розгляду даної справи податковий борг в сумі 6440195,07 грн з податку на прибуток приватних підприємств (3768553,00 грн основного платежу, 944488,50 грн штрафних санкцій та 1727153,57 грн пені), не сплачений, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем податкового боргу з податку на додану вартість.

Таким чином, судом встановлено, що за відповідачем дійсно існує податковий борг у зазначеній сумі, про яку він повідомлений, яка ним не оскаржена, до теперішнього часу не сплачена.

Враховуючи, що податковий борг є узгодженим, відповідачем на час розгляду даної адміністративної справи податковий борг не сплачений, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

З викладеного слідує, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору відносяться на рахунок суб`єкта владних повноважень. Такий вид судових витрат, як судовий збір, поверненню позивачу - суб`єкту владних повноважень, не підлягає.

Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних правовідносинах із владою.

Оскільки Головне управління ДПС у Луганській області у вказаній справі є суб`єктом владних повноважень, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Луганській області (93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «ІНТЕКО», (ідентифікаційний код 38350137, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, буд. 28) про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «ІНТЕКО» заборгованість з податку на прибуток приватних підприємств в загальній сумі 6440195,07 грн (шість мільйонів чотириста сорок тисяч сто дев`яносто п`ять 07 коп.) на користь Державного бюджету України з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива