Справа № 640/5428/19
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

29 липня 2021 року м. Київ № 640/5428/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,
за участю секретаря судового засідання - Шаповалової К.В.,
і судового розпорядника Миколаївського окружного адміністративного суду - Ткач Г.С.,
та представників сторін:
від позивача - Медведєвої О.Ю.,
від відповідача-1 - Склярова Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська транспортна стивідорна компанія» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Європейська транспортна стивідорна компанія»
до1. Головного управління ДПС у Миколаївській області,
2. Державної податкової служби України
проскасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій, скасування рішення, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська транспортна стивідорна компанія» (далі - позивач, ТОВ «ЄТСК») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач-1, ГУ ДФС у Миколаївській області), Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-2, ДПС України), в якому просило:
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2021 позов ТОВ «ЄТСК» задоволено частково; визнано протиправним та скасувовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 19.12.2018 № 7; в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Також вказаним рішенням стягнуто на користь ТОВ «ЄТСК» понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 19210,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області.

У судовому засіданні 07.07.2021 було проголошено вступну та резолютивну частину вказаного рішення, а повний його текст складено 23.07.2020.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

14.07.2021 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу. Вказане клопотання направлено позивачем на адресу відповідача 12.07.2021.

На час постановлення судом додаткового рішення заперечень щодо визначеного позивачем розміру правових витрат до суду не надходило.

Розгляд наведеного питання призначено судом до розгляду в режимі відеоконференції для забезпечення участі представника відповідача-1. Проведення засідання в режимі відеоконференції доручено Миколаївському окружному адміністративному суду.

Представник позивача у судовому засіданні заяву про стягнення витрат на правову допомогу підтримала і просила її задовольнити.

Представник ГУ ДПС у Миколаївській області проти задоволення заяви заперечив та повідомив суду про направлення засобами поштового зв`язку відповідних письмових заперечень. Водночас, зважаючи на місцезнаходження відповідача-1 та часу поштового обігу, такі заперечення на час розгляду цього питання судом не зареєстровані.

В своїх усних запереченнях представник ГУ ДПС у Миколаївській області вказував на незрозумілість визначеного в акті виконаних робіт часу, витраченого адвокатами на супроводження адміністративної справи та на відсутність правових підстав для відшкодування витрат на правову допомогу в частині витраченого помічником адвоката часу з визначеною його вартістю.

При вирішенні вимоги позивача щодо компенсації витрат позивача на правову допомогу суд вважає за необхідне зазначити таке.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частини першої статті139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат в сумі 262348,20 грн заявником суду були надані такі документи:

1. Договір про надання правової (правничої) допомоги № 11-1/25-2019 від 26.03.2019 (далі по тексту - Договір № 11-1/25-2019). У пункті 1.1. цього Договору визначені ті послуги з правової (правничої) допомоги, які в рамках цього Договору надаються клієнту.

У пункті 1.3. Договору № 11-1/25-2019 визначені адвокати-учасники (15 осіб), які мають право здійснювати від імені Об`єднання (адвокатського об`єднання «КМ Партнери») зобов`язання за цим Договором).

Пункт 5.2 Договору № 11-1/25-2019 визначає, що для оплати наданих послуг Об`єднання надає Довірителю рахунок-фактуру і Акт приймання-передачі послуг.

До підготовки вищезазначених документів в звичайно Об єднання надсилає Довірителю детальну специфікацію, як описано у п. 5.6, в якій звичайно зазначається: власне надані послуги (опис послуг); адвокати-учасники Об`єднання та їх помічники, які надавали послуги; кількість відпрацьованих ними годин; вартість наданих послуг, розрахованих на основі індивідуальних погодинні ставок задіяних адвокатів-учасників Об`єднання та їх помічників.

У пункті 5.3 Договору № 11-1/25-2019 визначаються індивідуальні погодинні ставки адвокатів-учасників Об`єднання та їх помічників;

2. Додаткова угода №1 від 23.06.2020 до Договору № 11-1/25-2019, якою внесені зміни до пунктів: 1.3. Договору № 11-1/25-2019 щодо тих адвокатів учасників, які від імені Об`єднання несуть зобов`язання за цим Договором і які мають право виконувати, діючи кожний з них окремо або усі або декілька з них разом, відповідні дії (15 осіб): 5.3. - щодо визначення погодинних ставок адвокатів учасників;

3. Довіреність від 26.10.2020, що уповноважує діяти від імені позивача певних осіб (19 осіб, визначених як громадяни України);

4. Рахунки-фактури: № 14 від 04.02.2021 на суму 212348,20 грн щодо сплати авансового платежу за послуги правової допомоги у судовій справі №640/5428/19 в межах Договору про надання правової допомоги №11-1/25-2019 від 26.03.2019; №35 від 18.03.2021 на суму 50000,00 грн щодо сплати авансового платежу за послуги правової допомоги у судовій справі №640/5428/19 в межах Договору про надання правової допомоги №11-1/25-2019 від 26.03.2019;

5. Акт приймання-передачі послуг, складений 08.07.2021, де кількість витраченого часу кожної з наведених у Акті осіб визначено у відсотковому значенні та включено витрачений час адвокатів і помічника юриста Хартитонової О. Загальна вартість наданих послуг складає 262348,20 грн;

6. Платіжні доручення: № від 11.02.2021на суму 212348,20 грн та № від 08.04.2021 на суму 50000,00 грн.

Згідно частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Пунктами 4, 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Пунктами 4, 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Окрім зазначеного вище суд звертає увагу на положення частини шостої та частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заслухані у судовому засіданні заперечення щодо визначеної позивачем суми витрат на правничу допомогу представника ГУ ДПС у Миколаївській області суд визнає їх правомірними у частині, що стосується безпідставності включення до витрат на правову допомогу тих витрат, що пов`язані з наданням відповідних послуг помічником юриста Харитоновою О. на загальну суму 12070,00 грн.

Так, згідно положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частина друга).

Отже, за правилами наведених норм, розподілу підлягають саме витрати, що пов`язані з наданням послуг адвоката. Всі інші витрати (у тому числі ті, що надані помічником юриста та/або помічником адвоката та/чи іншими особами) у контексті статті 134 цього Кодексу несуть самі сторони (у спірному випадку - позивач).

Крім того, судом враховується, що прошивання позовної заяви та інших документів, що надаються учасниками не пов`язані з наданням послуг правової допомоги.

Щодо решти заявленої позивачем суми, суд зазначає таке.

За положенням статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до статті 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить йому суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

З огляду на викладене, врахувавши надані представником позивача докази на підтвердження заявленої суми на правову допомогу, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення таких вимог.

Керуючись статтями 72-77, 132, 139, 241-246, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська транспортна стивідорна компанія» задовольнити частково.

2. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська транспортна стивідорна компанія» (, адреса: 54002, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/45) понесені ним судові витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 250 278,20 грн (двісті п`ятдесят тисяч двісті сімдесят вісім гривень, 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (, адреса: 54001, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Лягіна, будинок 6).

3. В задоволені решти вимог відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII.

Суддя Н.А. Добрівська