Справа № 280/1803/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року Справа № 280/1803/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗЕТ» (69005, м.Запоріжжя, вул.Перемоги, буд.91; кв.61; )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд. 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗЕТ» (далі позивач, ТОВ «АЗЕТ») до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), у якій позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 24.02.2021 №6 форми «В4», яким зменшено розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 3 412,00 грн.;

2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 24.02.2021 року №6 форми «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмір 17 640,00 грн. та визначено штрафні фінансові санкції у розмірі 4 410,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «АЗЕТ» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої відповідач дійшов висновку, що здійснені операції по договору про спільну діяльність, укладеному з Державним підприємством «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№1)», не пов`язані з господарською діяльністю позивача, у зв`язку з чим позивач був зобов`язаний визначити податкове зобов`язання за такими операціями та зареєструвати відповідні податкові накладні, що вплинуло на розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, та суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника податку у банку. Позивач не погоджується з такими висновками, та зазначає, що метою укладення договору про спільну діяльність є надання послуг щодо вирощування молодняку великої рогатої худоби. За даним договором Державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№1)» надає для спільної діяльності будівлю телятника та залучає спецконтингент для виконання робіт за договором, у тому числі щодо утримання будівлі телятника у стані, придатному для експлуатації та використання, а TOB «АЗЕТ» забезпечує надходження великої рогатої худоби та несе витрати по ветеринарному супроводу, годуванню, виконанню необхідного комплексу робіт згідно технології вирощування худоби. Оскільки основним видом діяльності позивача є розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів, операція за договором про спільну діяльність має безпосередній зв`язок з господарською діяльністю позивача. Крім того, звертає увагу, що на виконання вимог Податкового кодексу України (далі ПК України) позивач уклав в письмовій формі договір про спільну діяльність підприємств; отримав від контрагента рахунки; в строки, встановлені договором, здійснив оплату в безготівковій формі; задекларував дану господарську операцію, вказавши, що контрагент отримав дохід; отримав від всіх контрагентів податкові накладні, які перевірила комісія фіскального органу з реєстрації та блокування податкових накладних; отримані податкові накладні включив до податкового кредиту, які відповідають даним податкової декларації з податку на додану вартість та даним Єдиного реєстру податкових накладних (далі ЄРПН). Відповідно, позивач вважає, що ним виконано всі необхідні умови, які надають право на формування податкового кредиту з урахуванням операцій за договором про спільну діяльність. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 10.03.2021 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 29.03.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 26.04.2021.

Відповідач позов не визнав, 21.04.2021 подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки TOB «АЗЕТ» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі, заявленого до відшкодування з бюджету, встановлено, що з метою здійснення господарської діяльності по вирощуванню та торгівлі великою рогатою худобою (у тому числі експорт) TOB «АЗЕТ» укладено договір про спільну діяльність підприємств з Державним підприємством «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№1)», на підставі якого позивач отримав повідомлення про державну реєстрацію потужності, без наявності якого оформлення операцій з великою рогатою худобою законодавством України не передбачено. До перевірки надано акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за найменуванням робіт: фіксована гарантована частка доходу за липень-листопад 2020 року та послуги спецконтингент за липень-листопад 2020 року. Згідно аналізу ЄРПН та первинних документів, наданих на перевірку, за період діяльності з серпня по листопад 2020 року встановлено, що позивач придбавав послуги по утриманню, догляду, обслуговуванню великої рогатої худоби та відгодівлі (солома, сіно) в жовтні та листопаді 2020 року у інших контрагентів. Виходячи з вищезазначеного, послуги, оформлені Державним підприємством «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№1)», не використовувались у господарській діяльності позивача на суму податку на додану вартість 18 525 грн. Вказує, що задекларовані TOB «АЗЕТ» показники у серпні-листопаді 2020 року підтверджують відсутність операцій по реалізації позивачем товарів/надання послуг покупцям на митній території України (податкові накладні не складалися), та як наслідок, відсутність податкових зобов`язань, при одночасному декларуванні сум податкового кредиту, при цьому підприємством задекларовано бюджетне відшкодування, за рахунок перевищення розміру податкового кредиту по операціях з придбання товарів, робіт, послуг, які не використовувались в оподатковуваних операціях, над розміром податкового зобов`язання. Таким чином, заявляючи бюджетне відшкодування податку на додану вартість за відсутності факту здійснення операцій по реалізації товарів/надання послуг покупцям на митній території України, підприємство фактично погашає свої витрати за рахунок Державного бюджету. Також вважає, що фіксована гарантована частка доходу, виплачена Державному підприємству «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№1)» за період з серпня по листопад 2020 року, не є товаром/послугою, не бере участь в оподатковуваних операціях та не відноситься до податкового кредиту. Враховуючи викладене, вважає позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Ухвалою суду від 26.04.2021 відкладено підготовче засідання на 19.05.2021.

14.05.2021 позивачем подано відповідь на відзив, у якій зазначає, що усі придбані роботи та послуги щодо вирощування молодняку великої рогатої худоби, оформлені договором про спільну діяльність, відповідають напрямку господарської діяльності позивача. Отже, укладання такого договору безпосередньо пов`язано з господарською діяльністю позивача. Звертає увагу, що для здійснення такої господарської діяльності товариство має всі необхідні дозвільні документи. Зазначає, що процес аналізу інформаційних баз даних відповідача та ЄРПН є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов`язань й податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці. Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджується податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. В даному випадку до перевірки надано весь необхідний перелік документів первинного бухгалтерського обліку, що свідчать про реальність вчинення господарських операцій між підприємствами та про настання змін в майновому стані позивача, що само по собі спростовує висновки контролюючого органу про завищення від`ємного значення податку на додану вартість, яке підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за листопад 2020 року.

Ухвалою суду від 19.05.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 23.06.2021.

Ухвалою суду від 23.06.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 14.07.2021.

У судове засідання 14.07.2021 учасники справи не прибули, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Судом враховується, що 23.06.2021 представник позивача подавав клопотання, в якому, крім іншого, просив перейти до судового розгляду в порядку письмового провадження, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

З урахуванням положень частини 9 статті 209 КАС України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

На підставі матеріалів справи судом встановлено такі обставини.

ТОВ «АЗЕТ» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа 22.06.2020, номер запису: 0049298, видами господарської діяльності підприємства є (за кодами КВЕД): 01.42 Розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів (основний); 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.23 Оптова торгівля живими тваринами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

ТОВ «АЗЕТ» взято на податковий облік 22.06.2020 в ГУ ДПС у Запорізькій області (Вознесенівське управління у м.Запоріжжі), зареєстровано як платник податку на додану вартість відповідно до свідоцтва №200519220 від 01.08.2020, що відповідає відкритим даним Реєстру платників податку на додану вартість.

Фахівцями ГУ ДПС у Запорізькій області на підставі вимог пп.19-1.1.6 п.19-1.1 ст.19-1, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 та п.200.11 ст.200 ПК України проведено документальну позапланову виїзну перевірку TOB «АЗЕТ» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі, заявленого до відшкодування з бюджету, з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків, за результатами якої складено акт перевірки від 06.02.2021 №856/08-01-07-06/43673188 (далі Акт перевірки).

Відповідно до висновків Акту перевірку встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме: п.п.14.1.36, п.п.14.1.181, п.п.14.1.231, п. 14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.201.10 ст.201 ПК України, що призвело до:

- завищення від`ємного значення, яке підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за листопад 2020 року (р.20.2.1), на 17 640 грн.;

- завищення від`ємного значення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за листопад 2020 року, на суму 3 412 грн.;

- відсутність реєстрації податкових накладних у ЄРПН на загальну суму податку на додану вартість 18 525 грн., в тому числі за: серпень 2020 року у сумі 8434 грн.; вересень 2020 року у сумі 3578 грн.; жовтень 2020 року у сумі 3684 грн.; листопад 2020 року у сумі 2829 грн.

На підставі висновків Акту перевірки контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення:

- форми «В1» №6 від 24.02.2021, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку, у розмір 17 640,00 грн. та визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 4 410,00 грн.;

- форми «В4» №6 від 24.02.2021, яким зменшено розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, у розмірі 3 412,00 грн.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, прийнятими контролюючим органом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень контролюючого органу стали висновки Акту перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість таких висновків, які базуються на твердженні контролюючого органу про те, що задекларовані позивачем господарські операції по взаємовідносинам з Державним підприємством «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№1)», які виникли на підставі договору про спільну діяльність, не використовувались у господарській діяльності позивача та не відносились до оподатковуваних операцій, у зв`язку з чим не могли вплинути на формування податкового кредиту з податку на додану вартість, а мали бути відображені у складі податкового зобов`язання, а у позивача виник обов`язок скласти та зареєструвати відповідні податкові накладні на загальну суму податку на додану вартість 18 525 грн..

Суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і в подальшому в редакції, станом на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

ПК України надає визначення розумної економічної причини (ділової мети), як причини, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому (підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі Закон №996-XIV):

- господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;

- первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію;

- економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 198.2 пункту 198 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.5 статті 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

п.200.4 ст.200, При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За змістом пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі фактичного вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. При цьому, у випадку отримання товарів/послуг, які використовуються в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків, такий платник податків зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти і зареєструвати в ЄРПН зведену податкову накладну.

Суд зазначає, що аналіз господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що документи, на підставі яких платник податків сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постановах від 29.03.2019 у справі № 808/3412/16, від 03.06.2021 у справі № 640/7244/19, від 21.07.2021 у справі № 820/6663/17 тощо.

З матеріалів справи судом встановлено, що між TOB «АЗЕТ» (Товариство) та Державним підприємством «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№1)» (Підприємство) укладено Договір про спільну діяльність підприємств від 01 липня 2020 року (далі Договір про спільну діяльність), метою якого визначено надання послуг щодо вирощування молодняку великої рогатої худоби (ВРХ) (а.с.84-87).

Договором про спільну діяльність визначено обов`язки Підприємства, яке задля досягнення спільної мети, у вигляді внеску, надає у строк до 13.07.2020 будівлю телятника (далі - Ферма), що підтверджується відповідним актом (п.2.1.1), а також залучає спецконтингент для виконання робіт за Договором (п.2.1.3).

Також визначено обов`язки Товариства, відповідно до яких Товариство задля досягнення спільної мети, у вигляді внеску забезпечує надходження ВРХ (п.2.2.1) та забезпечує проведення ветеринарного супроводу, годування, виконання необхідного комплексу робіт згідно технології вирощування худоби (п.2.2.2). Крім того, Товариство несе витрати, пов`язані із залученням спецконтингенту для вирощування ВРХ відповідно до наданих рахунків, які ґрунтуються на підставі табелів обліку відпрацьованого часу (п.2.2.5).

У розділі 2 Договору про спільну діяльність «Розподіл результатів спільної діяльності» сторони узгодили фіксований гарантований рівень частки доходу від реалізації Договору, яку має отримати Підприємство, що у вартісному вираженні становить 18 666,00 грн. за згодою сторін. Зазначені витрати визначені як витрати Товариства під час виконання умов даного Договору (п.3.3).

Додатковою угодою №1 від 01.07.2020 до Договору про спільну діяльність сторони виклали п.2.2.5 Договору у такій редакції: «Товариство задля досягнення спільної мети несе витрати пов`язані із залученням спецконтингенту для вирощування ВРХ та по утриманню Ферми у стані, придатному для експлуатації та використання згідно загальних умов Договору відповідно до наданих рахунків, які ґрунтуються на підставі табелів обліку відпрацьованого часу» (а.с.88).

До матеріалів справи надано акт приймання-передачі приміщення від 01.07.2020, відповідно до якого Підприємство передало, а Товариство прийняло для спільної діяльності нежитлове приміщення будівлю телятника (а.с.89).

Сторонами Договору про спільну діяльність складено та підписано:

- Акт прийому передачі виконаних робіт №1 від 03.08.2020, яким підтверджено отримання позивачем послуг спецконтингенту за липень 2020 року (підсобні роботи 632 години) вартістю 29 684,45 грн., у т.ч. ПДВ 4 947,41 грн. (а.с.93),

- Акт прийому передачі виконаних робіт №4 від 31.08.2020, яким підтверджено отримання позивачем послуг спецконтингенту за серпень 2020 року (підсобні роботи 406 годин) вартістю 20 918,59 грн., у т.ч. ПДВ 3 486,43 грн. (а.с.94),

- Акт прийому передачі виконаних робіт №1 від 30.09.2020, яким підтверджено отримання позивачем послуг спецконтингенту за вересень 2020 року (підсобні роботи 415 годин) вартістю 21 465,52 грн., у т.ч. ПДВ 3 577,59 грн. (а.с.98);

- Акт прийому передачі виконаних робіт №1 від 30.10.2020, яким підтверджено отримання позивачем послуг спецконтингенту за жовтень 2020 року (підсобні роботи 420 годин) вартістю 22 105,26 грн., у т.ч. ПДВ 3 684,21 грн. (а.с.97);

- Акт прийому передачі виконаних робіт №1 від 30.11.2020, яким підтверджено отримання позивачем послуг спецконтингенту за листопад 2020 року (підсобні роботи 315 годин) вартістю 16 976,05 грн., у т.ч.2 829,24 грн. (а.с.103).

Зазначені витрати робочого часу осіб, залучених контрагентом позивача до виконання робіт по Договору про спільну діяльність, узгоджуються з наданими до матеріалів справи табелями обліку використання робочого часу за серпень-листопад 2020 року (а.с.90, 95-96, 101, 104).

Крім того, на виконання умов Договору про спільну діяльність сторонами складено та підписано:

- Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №2 від 03.08.2020, яким підтверджено понесення позивачем витрат на оплату послуг по Договору про спільну діяльність у вигляді фіксованої гарантованої частки доходу за липень 2020 року в сумі 1 166,00 грн., у тому числі ПДВ 194,33 грн (а.с.91);

- Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №2 від 03.08.2020, яким підтверджено понесення позивачем витрат на оплату послуг по Договору про спільну діяльність у вигляді фіксованої гарантованої частки доходу за серпень 2020 року в сумі 3 500,00 грн., у тому числі ПДВ 583,33 грн (а.с.92);

- Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №2 від 30.09.2020, яким підтверджено понесення позивачем витрат на оплату послуг по Договору про спільну діяльність у вигляді фіксованої гарантованої частки доходу за вересень 2020 року в сумі 3 500,00 грн., у тому числі ПДВ 583,33 грн (а.с.99);

- Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №2 від 30.10.2020, яким підтверджено понесення позивачем витрат на оплату послуг по Договору про спільну діяльність у вигляді фіксованої гарантованої частки доходу за жовтень 2020 року в сумі 3 500,00 грн., у тому числі ПДВ 583,33 грн (а.с.100);

- Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №2 від 30.11.2020, яким підтверджено понесення позивачем витрат на оплату послуг по Договору про спільну діяльність у вигляді фіксованої гарантованої частки доходу за листопад 2020 року в сумі 3 500,00 грн., у тому числі ПДВ 583,33 грн (а.с.102).

Оплата отриманих послуг по Договору про спільну діяльність здійснена відповідно до платіжних доручень №11 від 11.08.2020 на суму 29 684,45 грн., у т.ч. ПДВ 4 947,41 грн. №12 від 11.08.2020 на суму 1 166,00 грн., у т.ч. ПДВ 194,33 грн., №33 від 08.09.2020 на суму 3 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 583,33 грн., №34 від 08.09.2020 на суму 20 918,59 грн., у т.ч. ПДВ 3 486,43 грн., №50 від 06.10.2020 на суму 3 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 583,33 грн., №51 від 06.10.2020 на суму 21 465,52 грн., у т.ч. ПДВ 3 577,59 грн., №72 від 05.11.2020 на суму 3 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 583,33 грн., №73 від 05.11.2020 на суму 22 105,26 грн., у т.ч. ПДВ 3 684,21 грн., №126 від 04.12.2020 на суму 3 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 583,33 грн., №131 від 09.12.2020 на суму 18 016,51 грн., у т.ч. ПДВ 3 002,75 грн. (а.с.105-115).

Актом перевірки також встановлено (а.с.49), що у бухгалтерському обліку TOB «АЗЕТ» операції з Державним підприємством «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№1)» відображено наступними бухгалтерськими проводками:

Кредиторська заборгованість станом на 01.08.2020 становить 0,00 грн.

Дт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»

Кт 311 «Розрахунковий рахунок» у сумі 118 605,36 грн.

Дт 84 «Інші операційні витрати»

Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» у сумі 101 052,71 грн.

Дт 644 «Податковий кредит» 21 052,65 грн.

Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» у сумі 97 552,71 грн.

Кредиторська заборгованість станом на 30.11.2020 становить 3 500,00 грн.

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Також в акті перевірки встановлено та сторонами не заперечується, що за операціями по Договору про спільну діяльність контрагентом позивача складені податкові накладні, які зареєстровані в ЄРПН.

Позивачем сформовано показники податкової звітності з податку на додану вартість шляхом включення сум податку на додану вартість за даними операціями до податкового кредиту, які вплинули на формування від`ємного значення відповідного звітного періоду, та були заявлені позивачем до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (фактично сплачені суми податку постачальнику послуг) на загальну суму 17 639,96 грн. (17 640,00 грн, як відображено в Акті перевірки), а саме: у серпні 2020 року в сумі 5 141,74 грн., у вересні 2020 року в сумі 4 069,76 грн., у жовтні 2020 року в сумі 4 160,92 грн., у листопаді 2020 року в сумі 4 267,54 грн. (а.с.67).

Крім того, дані операції вплинули на формування суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового періоду наступного звітного періоду за листопад 2020 року, на суму 3 412,00 грн, що встановлено актом перевірки, не заперечується позивачем.

Будь-яких порушень щодо оформлення податкових накладних, як і первинних бухгалтерських документів, складених за результатом здійснених операцій, контролюючим органом не встановлено, зауваження до змісту та форми зазначених документів відсутні, що не заперечується відповідачем і в акті перевірки.

Суд враховує, що відповідно до вимог Закону України «Про ветеринарну медицину», Порядку ідентифікації та реєстрації великої рогатої худоби, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 04.12.2017 №642, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2018 р. за №166/31618, всі юридичні і фізичні особи, що займаються розведенням та утриманням великої рогатої худоби, здійснюють її продаж, забій, утилізацію, надають послуги зі штучного осіменіння та організовують виставки за участю великої рогатої худоби, повинні зареєструвати свої господарства, місця торгівлі, виставок, забою, утилізації та інших місць зосередження тварин в Реєстрі тварин перед прибуттям першої ідентифікованої та зареєстрованої в установленому законодавством порядку тварини. При цьому такі особи мають обов`язок забезпечити умови для здійснення доставки тварин у визначене місце або забезпечувати належні умови за місцем утримання тварин для проведення ветеринарного огляду, діагностичних, профілактично-лікувальних обробок, включаючи дослідження і щеплення та інших вимог.

Таким чином, при здійсненні діяльності з розведення великої рогатої худоби законодавство вимагає від суб`єкта господарювання забезпечити належні місця та умови для утримання тварин, що зумовлює необхідність використання у господарській діяльності спеціальних приміщень, які передбачені для цієї мети. Адже без наявності таких приміщень здійснення відповідного виду діяльності неможливо.

Крім того Актом перевірки підтверджено, що позивач 02.09.2020 зареєстрував потужності для здійснення операцій з великою рогатою худобою, які використовуються відповідно до Договору про спільну діяльність.

За наведеного вище суд вважає, що отримання від контрагента послуг, пов`язаних з використанням позивачем належної контрагенту будівлі телятника, а також послуг щодо залучення осіб для підтримання такої будівлі у стані, придатному для використання за призначенням, має безпосереднє відношення до господарської діяльності позивача, враховуючи відсутність у нього власних будівель.

Дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з Державним підприємством «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№1)» за Договором про спільну діяльність у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, а також створено умови, які забезпечують можливість здійснення обраного виду господарської діяльності у відповідності з вимогами чинного законодавства, що спростовує висновки контролюючого органу про те, що такі операції не стосуються господарської діяльності позивача.

Суд вважає помилковими посилання контролюючого органу на те, що невиконання позивачем своїх зобов`язань за Договором про спільну діяльність не дає можливості контрагенту виконати свої зобов`язання, оскільки таке твердження не узгоджується з умовами самого Договору про спільну діяльність, яким прямо передбачено, що оплата фіксованої гарантованої частки доходу та послуг із залучення спецконтингенту є обов`язковими витратами позивача, понесення яких не поставлено в залежність від надходження великої рогатої худоби.

Крім того, суд вважає безпідставними твердження контролюючого органу про те, що послуги, надані спецконтингентом, фактично були надані іншими контрагентами позивача в жовтні та листопаді 2020 року - TOB «МВК «ЄКАТЕРИНОСЛАВСЬКИЙ» та ПП «ПЕРЕМОГА АВК».

Надані до матеріалів справи письмові докази свідчать проте, що за умовами договорів, укладених з TOB «МВК «ЄКАТЕРИНОСЛАВСЬКИЙ» та ПП «ПЕРЕМОГА АВК», позивачем отримано послуги по утриманню, догляду та обслуговуванню великої рогатої худоби, яка була ним придбана у вказаних постачальників та залишена на потужностях контрагентів для виконання законодавчих умов карантинування перед реалізацією на експорт (а.с.115-172).

Водночас, за Договором про спільну діяльність сторони домовились, крім іншого, про оплату позивачем послуг із залученням спецконтингенту, у тому числі, по утриманню Ферми у стані, придатному для експлуатації та використання. Вказані обставини відповідач не врахував та не надав їм оцінку.

Крім того, суд враховує, що оскільки податкові накладні по операціям з Державним підприємством «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№1)» зареєстровані в ЄРПН після 01.07.2017, до таких податкових накладних застосовуються правила, визначені пунктом 201.10 ст.201 ПК України, відповідно до яких податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, для покупця таких товарів/послуг є достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Також суд вважає безпідставними послання відповідача на те, що заявляючи бюджетне відшкодування податку на додану вартість за відсутності факту здійснення операцій по реалізації товарів/надання послуг покупцям на митній території України, підприємство фактично погашає свої витрати за рахунок Державного бюджету, та зазначає, що податкове законодавство ставить право на бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість в залежність від їх фактичної сплати постачальникам товарів/послуг, або до Державного бюджету України, що мало місце у спірному випадку.

Таким чином, наданими до матеріалів справи письмовими доказами підтверджено, що операції позивача за Договором про спільну діяльність використані позивачем у власній господарській діяльності, підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, спричинили реальні зміни майнового стану позивача, відповідали діловій меті з урахуванням особливостей здійснюваної позивачем господарської діяльності, та були належним чином відображені у податковій звітності.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано показник від`ємного значення, яке підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, та показник суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, у податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року, у зв`язку з чим твердження контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства є необґрунтованими.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з наведеним понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. підлягають стягненню на користь ТОВ «АЗЕТ» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В4» №6 від 24.02.2021, винесене Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В1» №6 від 24.02.2021, винесене Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗЕТ» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесяті гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗЕТ», місцезнаходження: 69005, м.Запоріжжя, вул.Перемоги, буд.91; кв.61; .

Відповідач Головне управління ДПС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663.

Повне судове рішення складено 27 липня 2021 року.

Суддя М.О. Семененко