Справа № 826/5325/16
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5325/16 Суддя (судді) першої інстанції: Шулежко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря: Яковіна Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного Банку України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Національного Банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Український Інноваційний Банк", Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Український Інноваційний Банк" Біла Ірина Володимирівна, про визнання протиправними та скасування постанов і рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про зміну способу виконання судового рішення, в якій, з урахуванням заяви про уточнення, просив змінити спосіб виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016 у справі № 826/5325/16 в частині зобов`язання Національного банку України (в особі його відповідальних осіб, до повноважень яких відноситься вчинення відповідних дій) вчинити всі необхідні дії щодо відновлення функціонування Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" в якості банківської установи - в обсязі та стані, який існував до прийняття постанови правління Національного банку України від 22.03.2016 №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" (в т.ч., але не виключно - дозволити усі початкові платежі Публічному акціонерному товариству "Український Інноваційний Банк" у системі електронних платежів (СЕП) та відновити роботу Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" у системі обміну інформацією та виконання платежів SWIFT, Національному банку України повідомити усі банки про відновлення роботи Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" у зазначених вище системах) на наступний спосіб: "Виключити відомості про Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" (попередня назва - "Український інноваційний банк") (ідентифікаційний код 05839888) із Державного реєстру банків України".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року заяву задоволено. Змінено спосіб виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016 у справі № 826/5325/16 в частині зобов`язання Національного банку України (в особі його відповідальних осіб, до повноважень яких відноситься вчинення відповідних дій) вчинити всі необхідні дії щодо відновлення функціонування Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" в якості банківської установи - в обсязі та стані, який існував до прийняття постанови правління Національного банку України від 22.03.2016 №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" (в т.ч., але не виключно - дозволити усі початкові платежі Публічному акціонерному товариству "Український Інноваційний Банк" у системі електронних платежів (СЕП) та відновити роботу Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" у системі обміну інформацією та виконання платежів SWIFT, Національному банку України повідомити усі банки про відновлення роботи Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" у зазначених вище системах) на наступний спосіб: "Виключити відомості про Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" (попередня назва - "Український інноваційний банк") (ідентифікаційний код 05839888) із Державного реєстру банків України".

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Національний Банк України подали апеляційні скарги, в яких скаржники просять скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Апелянти мотивують свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, представників сторін та третіх осіб, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Національного Банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за участю третіх осіб - Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк", уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Український Інноваційний Банк" Білої І.В. про визнання протиправною та скасування постанови Правління НБУ від 22.03.2016 №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" з моменту її прийняття, визнання протиправним та скасування рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.03.2016 № 385 "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" з моменту його прийняття, зобов`язати вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016, позов задоволено частково, у тому числі, зобов`язано Національний банк України (в особі його відповідальних осіб, до повноважень яких відноситься вчинення відповідних дій) вчинити всі необхідні дії щодо відновлення функціонування Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" в якості банківської установи - в обсязі та стані, який існував до прийняття постанови правління Національного банку України від 22.03.2016 № 180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" (в т.ч., але не виключно - дозволити усі початкові платежі Публічному акціонерному товариству "Український Інноваційний Банк" у системі електронних платежів (СЕП) та відновити роботу Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" у системі обміну інформацією та виконання платежів SWIFT, Національному банку України повідомити усі банки про відновлення роботи Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" у зазначених вище системах).

ОСОБА_1 , звертаючись із заявою про зміну способу і порядку виконання вищевказаного судового рішення, посилається на те, що вказане рішення суду залишається невиконаним з боку Національного банку України, яким не вжито необхідних дій щодо повернення банку у стан, який існував до моменту прийняття оскаржуваних рішень.

Задовольняючи зазначену заяву, Окружний адміністративний суд міста Києва виходив з того, що застосування такого способу виконання рішення, призведе до відновлення прав заявника, оскільки Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" (попередня назва - "Український інноваційний банк") завершить процедуру припинення банківської діяльності, передбаченої законодавством та продовжить свою діяльність як юридична особа, яка немає статусу банку, а також до повного виконання рішення суду у даній справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ч. 3 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

Як вбачається з матеріалів справи, Національний банк України не виконав судове рішення, посилаючись на відсутність закону, що регулює відносини з приводу поновлення діяльності банку після відкликання у нього банківської ліцензії та початку процедури ліквідації, зокрема, після скасування у судовому порядку процедури тимчасової адміністрації/ліквідації банку.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 378 КАС України).

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, станом на 09.08.2016, за кодом , за яким раніше було зареєстроване Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк" значиться юридична особа - Публічне акціонерне товариство "Укрінком".

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків" банк має право прийняти рішення про припинення здійснення банківської діяльності без припинення юридичної особи в результаті ліквідації у порядку, передбаченому цією статтею.

Відповідно до частин 2-3 статті 2 Закону України "Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків" рішення про припинення здійснення Банком, що припиняється, банківської діяльності та затвердження Плану припинення приймається загальними зборами більш як трьома чвертями голосів учасників від їх загальної кількості.

Банк, що припиняється, протягом трьох робочих днів з дня проведення загальних зборів, передбачених частиною другою цієї статті, подає до Національного банку України у визначеному ним порядку заяву, протокол загальних зборів та затверджений ними План припинення, який має відповідати вимогам Національного банку України та визначати всі заходи, які вживатиме Банк, що припиняється, з метою припинення здійснення банківської діяльності.

Згідно з частиною 5 статті 2 Закону України "Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків" після реалізації Плану припинення Банк, що припиняється, звертається до Національного банку України з клопотанням про відкликання банківської ліцензії у порядку, визначеному Національним банком України.

Відповідно до частини 6 статті 2 Закону України "Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків" Національний банк України у визначеному ним порядку приймає рішення про відкликання банківської ліцензії Банку, що припиняється, або про відмову у задоволенні клопотання про відкликання банківської ліцензії протягом десяти робочих днів з дня отримання повного пакета документів.

Національний банк України одночасно з прийняттям рішення про відкликання банківської ліцензії у Банку, що припиняється, вносить відповідний запис про виключення Банку, що припиняється, з Державного реєстру банків.

Також, відповідно до пункту 554 Положення про ліцензування банків, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 22.12.2018 № 149, Національний банк у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії банку, що припиняється, виключає відомості про нього із Державного реєстру банків.

Разом з тим, згідно частини 8 статті 2 Закону України "Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків" передбачено, що після відкликання банківської ліцензії та виключення з Державного реєстру банків відомостей про Банк, що припиняється, юридична особа, яка припинила здійснювати банківську діяльність, може здійснювати інші види діяльності, визначені законодавством. У разі якщо така діяльність підлягає ліцензуванню, юридична особа, яка припинила здійснювати банківську діяльність, зобов`язана отримати відповідну ліцензію у визначеному законодавством порядку.

Аналізуючи вищезазначене, колегія суддів звертає увагу, що останнім етапом після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії банку є виключення відомостей про нього із Державного реєстру банків.

Також спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

При цьому, зміна законодавства, що регулює спірні правовідносини чи наявність прогалин в ньому (недосконалість регулювання правовідносин тощо), а також зміна найменування, інших реквізитів юридичної особи не може бути підставою для невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання судового рішення та наявність підстав для її задоволення, а застосування такого способу виконання рішення, призведе до відновлення прав заявника.

Європейський суд з прав людини у справі "Brumarescu v. Romania" від 28.11.1999 наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при вирішенні питання про встановлення способу і порядку виконання судового рішення порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного Банку України залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено - 26 липня 2021 року.