Справа № 522/11108/21-Е
Суддя: Кузнецова В. В.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Одеса Справа № 522/11108/21-Е

Провадження № 2-а/522/280/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кузнецової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Довгань Ж.А.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

16.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора лейтенанта поліції 8 роти 2 батальйону Черненка Сергія Олександровича про скасування постанови, відповідно до якої просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАН №4342637 від 12.06.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.06.2021 року відносно нього лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. 00 коп. за порушення вимог ч.3 ст. 122 КУпАП.

Проте, позивач з вказаною постановою не погоджується, оскільки він не скоював дії спрямовані на порушення ПДД, в них немає вини ні в формі умислу, ні в формі необережності, та вони не утворюють складу адміністративного правопорушення. Інспектор не вислухавши його пояснення при винесенні постанови порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачену діючим законодавством, та його було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він не порушував прав інших осіб, не перешкоджав руху інших транспортних засобів, не створював аварійної ситуації та не призвів до заподіяння шкоди.

Ухвалою суду від 18.06.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

30.06.2021 року позивач подав суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 30.06.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі і призначено судове засідання на 09 липня 2021 року.

Ухвалою суду від 09.07.2021 року замінено первісного відповідача - інспектора лейтенанта поліції 8 роти 2 батальйону Черненка Сергія Олександровича, на належного відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП та відкладено розгляд справи на 26.07.2021 року.

22.07.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що інспектором поліції при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а постанова від 12.06.2021 року серії ЕАН №4342637 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП винесена уповноваженою особою з дотриманням правил чинного законодавства, тому, на його думку немає підстав для її скасування, оскільки доказів, які спростовують факт наявності адміністративного правопорушення позивачем не надано, а доводи є безпідставними.

23.07.2021 року позивач звернувся до суду із клопотання про відкладення розгляду справи, яке призначене на 26.07.2021 року, у зв`язку з чим судове засідання відкладене на 29.07.2021 року.

29.07.2021 року позивач надав суду клопотання про приєднання доказів, пояснення щодо доказів, які надані відповідачем, пояснення щодо доказів, які надані позивачем, заперече6ння на відзив та додаткові пояснення по справі, в яких вказує, що по вул. Південна дорога в одному напрямку три полоси для руху, і як посилається відповідач на одному з фото, що там встановлений знак 5.11 ПДР, але на вимогу п.8.2-1 ПДР цей дорожній знак не дублюється ліворуч або над проїзною частиною. Таким чином дорожній знак 5.11 встановлений з порушенням ПДР. Після того як відносно нього склали постанову, то він так і не знайшов на вул. Південна дорога, дорожній знак 5.8 ПДР, а щодо інших знаків, то один знак встановлений достатньо низько і його затуляє більша частина автомобілів які рухаються у другій смузі руху, для водіїв котрі їдуть у третій полосі. Крім того вказує, що на АДРЕСА_1 відсутня смуга для маршрутних транспортних засобів, на початку кварталу відсутній дорожній знак 5.8, з огляду на те, що на вул. Південна відсутня дорожня розмітка яка інформує водія про наявність смуги для маршрутних транспортних засобів.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача просив ро-глянути справу за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення інспектором роти №8 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Олдеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 12 червня 2021 року в ході виконання службових обов`язків інспектором роти №8 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Черненко Сергієм Олександровичем за адресою: м. Одеса, вул. Южна дорога, 31, виявлено транспортний засіб «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху (на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Керував транспортним засобом водій ОСОБА_1 .

Як зазначає представник відповідача інспектор підійшов до громадянина ОСОБА_1 та відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» назвав своє прізвище, спеціальне звання, а також повідомив, що ОСОБА_1 було зупинено відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», та роз`яснено суть скоєного останнім адміністративного правопорушення.

Також представник відповідача вказує, що під час спілкування інспекторів з громадянином ОСОБА_1 останній повідомив, що він не бачив дорожній знак, який позначає смугу для маршрутних транспортних засобів, оскільки виїхав з провулку вже після місцезнаходження такого знаку, що спростовується відеозаписами « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з яких вбачається, що від місця встановлення такого знаку до місця вчинення адміністративного правопорушення та зупинки транспортного засобу позивача відсутні будь-які перехрестя та в`їзди/виїзди з/на прилеглу територію.

Крім того, на вимогу ОСОБА_1 інспектором надано можливість ознайомитися з матеріалами справи, що також підтверджується відеозаписом «4».

Як вказує відповідач та що підтверджується відеозаписом, позивача було ознайомлено з його правами згідно ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Також слід зазначити, що позивач не надав поліцейським письмові пояснення по суті вчиненого ним адміністративного правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП - позивачем не надавалось.

Після розгляду справи копію постанови було вручено позивачу, про що свідчить власний підпис позивача, про отримання ним копії постанови, що також підтверджується відеозаписом «4».

Згідно п. 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху, зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.4 Правил дорожнього руху, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 2.3 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Дорожня обстановка- сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем і організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Окрім того, відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В п. 8.1 Правил дорожнього руху зазначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п. 8.4 Правил дорожнього руху, дорожні знаки поділяються на групи. Однією з таких груп є інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Окрім того, відповідно до п. 8.2-1 Правил дорожнього руху, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Згідно розділу 1 ДСТУ 4100:2014 цей стандарт поширюється на дорожні знаки, призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов і режимів руху на автомобільних дорогах і вулицях (далі - дорогах) згідно з Правилами дорожнього руху, а також правила їх застосування на всіх дорогах, що експлуатують та будують.

Відповідно до п.п. 10.1.1 п. 10.1 Розділу 10 «Правила застосування» ДСТУ 4100:2014 дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо.

Як вбачається з відеозаписів, наданих представником відповідача, дорожній знак, який позначає смугу для руху маршрутних транспортних засобів установлений з дотриманням вимог Правил дорожнього руху та ДСТУ 4100:2014, його добре видно учасникам дорожнього руху, він не затулений від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Також, згідно п. 17.1 Правил дорожнього руху, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Також, відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім того, згідно з п. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

В силу положень статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Також, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 вищезазначеного Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи факт порушення ПДР ОСОБА_1 підтверджується фотографіями та відеозаписами з місця скоєння адміністративного правопорушення.

З фотознімку та відеозапису, наданого відповідачем, вбачається, що транспортний засіб «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по смузі для маршрутних транспортних засобів, що заборонено ПДР України.

За змістом статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (в тому числі й щодо порушення частини третьої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення наведено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що «органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення:..., зокрема, і за частинами першою, другою і третьою статті 122»).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст. 258 КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постановау справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень к сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, на виконання цієї вимоги законодавства представником відповідача надано до суду відзив щодо позову разом з фотографіями та відеозаписами з місця скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або не вчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.

Такої позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 496/4315/16-а.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП. обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення,

охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від

протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення вищевказаного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

При цьому, норма статті 31 Закону України «Про національну поліцію» є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України "Про національну поліцію".

Пункт 2 частини 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Обов`язковою умовою її використання є виконання частини 2 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію".

Портативний нагрудний відеореєстратор закріплений на форменому одязі поліцейського знаходиться на балансі УПП в Одеській області ДПП, є державною власністю, та призначений для забезпечення дотримання громадянами правил дорожнього руху.

Таким чином наданий стороною відповідача відеозапис з портативного нагрудного відеореєстратора відображає обставини описані в оскаржуваній постанові.

На відеозаписі зафіксовано дату час, місце правопорушення, автомобіль позивача з зображенням державного номерного знаку, встановлені додаткові світлові прилади. Відеозапис правопорушення не має ознак монтажу та вівся безперервно.

Також, з зазначеного відеозапису вбачається, що позивача ознайомлено з відеозаписом вчиненого ним адміністративного правопорушення, з його правами, роз`яснено строки оскарження постанови, наслідки невиконання постанови. До того ж на зворотному боці оскарженої постанови містяться положення ст.ст. 55,56,63 Конституції України, ст. 268, 307, 308 КУпАП.

Натомість, відеозаписи, надані позивачем, не містять обставин на спростування вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

В силу положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, підстави для скасування оскаржуваної постанови серії ЕАН №4342637 від 12.06.2021 року судом не встановлені, а тому в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) до Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної (м.Одеса, вул. Ак.Корольова, 5) про скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Кузнецова