Справа № 642/2292/21
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

29 липня 2021 р. справа № 642/2292/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши матеріали адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України Ірини Сагайдак (61057, м.Харків, вул. Пушкінська, буд.46, ), Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (61057, м.Харків, вул. Пушкінська, буд.46, ) про визнання протиправними та скасування рішення про застосування фінансових санкцій та податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовом до Заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України Ірини Сагайдак, третя особа - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним незаконне Рішення про застосування фінансових санкцій від 29.04.2021 року №0 заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України Ірини Сагайдак;

- скасувати незаконне Рішення про застосування фінансових санкцій від 29.04.2021 року №0 заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України Ірини Сагайдак;

- визнати протиправним Податкове повідомлення-рішення від 29.04.2021 року №0 заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України Ірини Сагайдак;

- скасувати незаконне Податкове повідомлення-рішення від 29.04.2021 року №0 заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області ДПС України Ірини Сагайдак.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п.1 та п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 залучено Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код в ЄДРПОУ ВП: 43983495) в якості співвідповідача у адміністративній справі №642/2292/21.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що в момент реалізації підакцизного товару (банки напою Шейк) під час контрольної закупки його реалізатор кіоску ОСОБА_2 отримала оплату за даний товар та видала даний товар у вікно. Одразу після отримання даного товару ревізори - інспектори свідомо негайно швидко відійшли від вікна павільону - магазнну та свідомо зникли з поля зору реалізатора. Ревізори - інспектори свідомо не висували вимогу реалізатору ОСОБА_2 видати чек. Через зайнятість і завантаженість іншою своєю роботою та спішку і втому в роботі реалізатор забула видати чек покупцю. Під час перевірки в момент реалізації підакцизного товару покупець (ревізори -інспектори) не просив реалізатора кіоску (та не нагадав зайнятому завантаженому іншою роботою реалізатору кіоску) видати йому чек, тобто відмови видати чек очевидно для ревізорів-інспекторів не було. В діях реалізатора кіоску відсутній умисел на невидачу чеку, тобто відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. В діях позивача, як суб`єкта господарювання відсутній склад адміністративного правопорушення. Позивач має Ліцензію Головного управління ДПС у Харківській області па право: Роздрібна торгівля алкогольними напоями (пивом), Реєстраційний помер 2000759, дата реєстрації: 28.08.2020, термін дії: з 28.08.2020 до 28.08.2021, суб`єкт господарювання: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса місця торгівлі: АДРЕСА_2 (додаток №5). На підставі даної Ліцензії позивач здійснює законну роздрібну торгівлю алкогольними напоями у визначеному для цього місцях торгівлі: АДРЕСА_2 . Тобто, в Рішення про застосування фінансових санкцій від 29.04.2021 року №0 внесено завідомо невірні відомості: за роздрібну торгівлю алкогольними напоями у невизначених для нього місцях торгівлі. З огляду на викладене, просив задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що у спірних правовідносинах він діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а також те, що були наявні підстави для прийняття оскаржуваних рішень.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця 24.07.2002 року, номер запису №0045420.

Судом встановлено, що на підставі наказу Головного управління ДПС У Харківській області№2273-п від 02.04.2021 "Про проведення фактичної перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ", з метою здійснення контролю за дотриманням вимог Закону України від 19.12.№481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", Податкового кодексу України, Закону України від 06.07.1995 року №265-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та інших нормативно - правових актів у сфері обігу підакцизних товарів.

Відповідно до наказу №2273-п від 02.04.2021 та направлень на перевірку від 05.04.2021 №№4155,4156 працівниками контролюючого органу було проведено фактичну перевірку господарської одиниці - кіоску, який належить ФО-П ОСОБА_1 , що розташований за адресою АДРЕСА_3 .

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними та/або тютюновими виробами від 06.04.2021 №5680/20/33/РРО/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення позивачем:

- п.1 ст.3 Закону № 265/95-ВР, яким визначено обов`язок суб`єктів господарювання проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- п.2 ст.3 Закону № 265/95-ВР, який визначає обов`язок суб`єктів господарювання надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій (QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

- п.11 ст.3 Закону № 265/95-ВР, яким визначено обов`язок суб`єктів господарювання проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) (із зазначенням коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Вказані порушення встановлені внаслідок того, що:

- не проведенні розрахункової операції на повну суму покупки через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій зі створенням у паперовій або електронній формі відповідних документів на суму 31,0 грн. (при продажу слабоалкогольного напою «SНАКЕ»);

- не надання особі, яка отримує товар, розрахункового документу встановленої форми на суму 31,0 грн, (при продажу слабоалкогольного напою «SНАКЕ»);

- проведенні розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД для підакцизних товарів при продажу пива «Чернігівське світле» (чек №15802 від 05.04.2021).

На підставі висновків акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.04.2021 № 0 про застосування фінансових санкцій в розмірі 5103,10 грн., рішення від 29.04.2021 №0 про застосування фінансових санкцій в розмірі 6800,00грн..

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 29.04.2021 №0 та рішення від 29.04.2021 №0 про застосування фінансових санкцій протиправними, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Перевіряючи обґрунтованість висновків фахівців ГУ ДПС у Харківській області, викладених в акті перевірки, судом зазначає наступне.

Однією із функцій органів доходів і зборів є здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (п. п. 19 .1.16 п. 19.1 ст. 19 Податкового кодексу України, далі - ПКУ).

Законом України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів від 19 грудня 1995 року №481/95-BP з наступними змінами та доповненнями (далі Закон України №481/95-BP) визначені основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до ст. 16 Закону України №481/95-BP контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Водночас, однією із функцій контролюючих органів є здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (п. п. 19 1.1.16 п. 19.1 ст. 19 Податкового кодексу України).

В свою чергу, притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності шляхом накладення відповідним рішенням штрафу - є одним із способів здійснення контролюючим органом заходів, спрямованих на запобігання порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Підпунктом 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи уповноважено застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на них.

Статтею 113 ПК України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.95 N 265/95-ВР (надалі по тексту - Закон N 265/95-ВР) визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону N 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Тобто, приписи Закону N 265/95-ВР передбачають обов`язок суб`єкта господарювання видавати розрахунковий документ на повну суму оплати товару.

Суд відмічає, що зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач не заперечує факту не видачі реалізатором розрахункового документу на повну суму оплати товару при продажу слабоалькогольного напою «SНАКЕ».

Посилання позивача, на те що покупець не просив видати йому чек та реалізатор не відмовляв видати чек, суд не бере до уваги, оскільки приписами Закону N 265/95-ВР встановлено обов`язок суб`єкта господарювання надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі.

Згідно з п. 1 ст. 17 Закону №265/95-ВР за порушення п. 1, 2 ст.3 Закону № 265/95-ВР передбачено застосування фінансової санкції у розмірі 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

Відповідно до п. 7 ст. 17 Закону 265/95-ВР за порушення п. 11 ст.3 Закону № 265/95-ВР передбачено застосування фінансової санкції у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд відмічає, що зі змісту адміністративного возову вбачається, що позивач не заперечує факт не видачі реалізатором розрахункового документу на повну суму оплати товару при продажу слабоалькогольного напою «SНАКЕ».

Таким чином, з огляду на викладене, відповідач при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 29.04.2021 року №0 у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а тому позовні вимоги визнати протиправним податкове повідомлення-рішення від 29.04.2021 року №0 заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України Ірини Сагайдак, скасувати незаконне Податкове повідомлення-рішення від 29.04.2021 року №0 заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області ДПС України Ірини Сагайдак не підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог визнати протиправним незаконне Рішення про застосування фінансових санкцій від 29.04.2021 року №0 заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України Ірини Сагайдак, скасувати незаконне Рішення про застосування фінансових санкцій від 29.04.2021 року №0 заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України Ірини Сагайдак, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР визначено, що місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Відповідно до пп.14.1.15 п. 14.1 ст. 14 ПК України будівлі - це земельні поліпшення, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення майна, тварин, рослин, збереження інших матеріальних цінностей, провадження економічної діяльності.

Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим та введеним в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 № 507, визначено, що будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче- огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.

Відповідно п. 3.1 розділу 3 Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 24 жовтня 2005 № 327 (далі - Інструкція), мережа роздрібної торгівлі стаціонарна - це сукупність об`єктів роздрібної торгівлі, що розміщені в капітальних будівлях, мають систему спеціальних приміщень, оснащених торгово-технологічним устатковуванням.

Стаціонарна мережа функціонує у вигляді об`єктів роздрібної торгівлі - магазинів. Мережа роздрібної торгівлі напівстаціонарна - сукупність об`єктів роздрібної торгівлі, які займають відокремлене приміщення, як правило, легкої конструкції без великих капітальних витрат і, як правило, не мають торгового залу для здійснення торгово- технологічних операцій з покупцями. Напівстаціонарна мережа функціонує у вигляді об`єктів роздрібної торгівлі - кіосків, яток, автозаправних станцій тощо. Кіоск, ятка враховуються як окремі об`єкти торгівлі незалежно від того, розташовані вони у будь-якому приміщенні (магазині, кінотеатрі тощо), на вулиці, ринку чи в підземному переході тощо (п.3.2 Розділу 3 Інструкції). Павільйон - різновид об`єкта роздрібної торгівлі, який розташований в споруді легкого, некапітального будівництва з невеликою торговою залою і допоміжними приміщеннями. Якщо павільйон має торговий зал з площею 20 м 2 і більше, то він ураховується як магазин, а з площею менше 20 м 2 - як кіоск. На ринках павільйон має торговий зал, місця в якому здаються в оренду підприємствам та підприємцям для здійснення діяльності з роздрібної торгівлі (п. 3.5 розділу 3 Інструкції).

Відповідно до ст. 15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж, зокрема, алкогольних напоїв у невизначених місцях торгівлі.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що якщо суб`єкти господарювання (в тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) здійснюють торгівлю алкогольними напоями у невизначених для цього місцях торгівлі, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів відповідно до абз. 13 ч. 2 ст. 17 Закону № 495/95-ВР.

Контролюючим органом під час перевірки встановлено, порушення ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон №495/95-ВР), а саме: торгівля алкогольними напоями в невизначених для цього місцях торгівлі (реалізація алкогольних напоїв здійснюється через віконце в кіоску, входу в кіоск немає).

Разом з тим, судовим розглядом встановлено та позивачем у справі не спростовано, щодо здійснення торгівлю алкогольними напоями у невизначених для цього місцях торгівлі.

Згідно з положеннями ст.17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (в тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу розміром 6800 грн., зокрема, за порушення вимог ст. 15-3 Закону № 481/95-В.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги визнати протиправним незаконне Рішення про застосування фінансових санкцій від 29.04.2021 року №0 заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України Ірини Сагайдак, скасувати незаконне Рішення про застосування фінансових санкцій від 29.04.2021 року №0 заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України Ірини Сагайдак не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано жодних доказів а матеріали справи не містять, що вказане місце торгівлі відповідає визначенню, наведеному в ст.15-3 Закону №481/95-ВР, а отже торгівля здійснюється у не визначеному для цього місця торгівлі.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, внаслідок чого позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини Щокін проти України (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про закон, стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі Шпачек s.r.о. проти Чеської Республіки (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі Бейелер проти Італії (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України Ірини Сагайдак (61057, м.Харків, вул. Пушкінська, буд.46, ), Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (61057, м.Харків, вул. Пушкінська, буд.46, ) про визнання протиправними та скасування рішення про застосування фінансових санкцій та податкового повідомлення - рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29.07.2021 року.

Суддя Біленський О.О.