Справа № 460/8128/20
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/8128/20 пров. № А/857/6406/21

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року (рішення ухвалене у м. Рівне судом у складі головуючого судді Жуковської Л.А., повне рішення складено 20.01.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненькій області про визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 10.02.2003 по 23.05.2009 в ТзОВ "БТЛЗ Захід", з 10.08.2012 по 11.04.2014 в ПП "Аюдак-Україна" та з 10.07.2016 по 06.11.2017 в Рівненському комбінаті "Будіндустрія", зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 10.02.2003 по 23.05.2009 в ТзОВ "БТЛЗ Захід", з 10.08.2012 по 11.04.2014 в ПП "Аюдак-Україна" та з 10.07.2016 по 06.11.2017 в Рівненському комбінаті "Будіндустрія"..

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 06.08.2020 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. Проте, періоди роботи з 01.01.2004 по 23.05.2009 в ТзОВ "БТЛЗ Захід"; з 10.08.2012 по 11.04.2014 року в ПП "Аюдак-Україна" та з 10.07.2016 по 06.11.2017 в Рівненському комбінаті "Будіндустрія" до стажу не зараховані, так як згідно з даними системи персоніфікованого обліку відсутні відомості про сплату внесків вказаними страхувальниками. Окрім цього період роботи з 10.02.2003 по 01.01.2004 в ТзОВ "БТЛЗ Захід" не включено через відсутність трудового договору від 10.02.2003 №186. Просив позов задоволити.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.02.2003 по 23.05.2009 в ТзОВ "БТЛЗ Захід", з 10.08.2012 по 11.04.2014 в ПП "Аюдак-Україна" та з 10.07.2016 по 06.11.2017 в Рівненському комбінаті "Будіндустрія". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.02.2003 по 23.05.2009 в ТзОВ "БТЛЗ Захід", з 10.08.2012 по 11.04.2014 в ПП "Аюдак-Україна" та з 10.07.2016 по 06.11.2017 в Рівненському комбінаті "Будіндустрія".

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.08.2020 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком.

20.08.2020 листом за №1700-0702-8/24837 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненькій області повідомило позивачу, що підстав для призначення пенсії немає, через відсутність необхідного страхового стажу 27 років.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), яким визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг.

Згідно ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

З 1 січня 2020 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Правомірність дій щодо відмови позивачу у призначені пенсії відповідач обґрунтовує недостатністю страхового стажу та вказує, що до страхового стажу не підлягає врахуванню період роботи з 01.01.2004 по 23.05.2009 в ТзОВ "БТЛЗ Захід"; з 10.08.2012 по 11.04.2014 року в ПП "Аюдак-Україна" та з 10.07.2016 по 06.11.2017 в Рівненському комбінаті "Будіндустрія", так як згідно з даними системи персоніфікованого обліку відсутні відомості про сплату внесків вказаними страхувальниками.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV визначено, що страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. ч. 1,2,10,12 ст. 20 Закону № 1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до ст. 106 Закону № 1058-ІV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Відтак, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Аналогічна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 20.09.2019 у справі №688/947/17, які в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом при прийнятті рішення.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Згідно пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , що оскаржувані періоди, а саме:

- з 10.02.2003 по 23.05.2009 позивач працював арматурником в ТзОВ "БТЛЗ Захід" (запис №39-41);

-з 10.08.2012 по 11.04.2014 працював арматурником-бетонником по 4 розряду в ПП "Аюдак-Україна" (запис №42-43);

-з 10.07.2016 по 06.11.2017 позивач працював слюсарем-монтажником металевих конструкцій в Рівненському комбінаті "Будіндустрія" (запис №46-47).

Відтак, в оспорювані періоди позивач працював на підприємствах, на яких в силу вимога закону покладено обов`язки по сплаті страхових внесків. Фактично внаслідок невиконання ТзОВ "БТЛЗ Захід", ПП "Аюдак-Україна" та Рівненським комбінатом "Будіндустрія" обов`язку по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаних підприємствах, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємствами-страхувальниками свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємствами по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначені пенсії позивача періодів його роботи на таких підприємствах.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 справа № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24.05.2018 справа № 490/12392/16-а, від 20.09.2019 справа №688/947/17.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року у справі №460/8128/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 28.07.2021