Справа № 200/11020/20-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2021 р. Справа№200/11020/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

26 листопада 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач, Покровське ОУ ПФУ), надісланий на адресу суду 24 листопада 2020 року, в якому позивач просив:

1. визнати протиправним та скасувати рішення Покровського ОУ ПФУ від 29 вересня 2020 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах незалежно від віку;

2. зобов`язати Покровське ОУ ПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 вересня 2020 року № 853 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням:

- до страхового стажу періодів роботи з 24 липня 1992 року по 14 липня 1993 року та з 14 липня 1993 року по 06 травня 1996 року;

- до страхового та пільгового стажу часу військової служби у складі діючої армії у період бойових дій, впродовж якого ОСОБА_1 брав учать в антитерористичній операції, з 16 березня 2015 року по 20 квітня 2016 року на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

01 грудня 2020 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі № 200/11020/20-а; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідача докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі сторони повідомлені належним чином в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України), що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС України).

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 29 вересня 2020 року відповідач прийняв рішення, яким відмовив йому в призначенні пенсії незалежно від віку згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Позивач доводить, що має право на зарахування до свого страхового стажу та спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, періодів його безпосередньої участі в антитерористичній операції в кратному розмір один місяць за три.

Вважає безпідставною відмову у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 24 липня 1992 року по 14 липня 1993 року у якості водія в Добропільському АТП 11486 та з 14 липня 1993 року по 06 травня 1996 року в органах внутрішніх справ, оскільки його трудова книжка оформлена належним чином, записи містять всі необхідні відомості, а відсутність певних документів чи не сплата страхових внесків роботодавцем не може слугувати підставою для відмови в призначенні пенсії.

Як наслідок, вважає рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії протиправним, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Правомірність свого рішення відповідач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 претендував на призначення пенсії незалежно від віку на підставі ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, однак у нього відсутній необхідний пільговий стаж.

У якості підстав для відмови у зарахуванні певних періодів роботи до пільгового стажу пенсійний орган наводив такі аргументи: 1) нечіткий відтиск печатки підприємства; 2) несплата страхових внесків; 3) виправлення у трудовій книжці.

Пенсійний орган дійшов висновку, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 21 рік 06 місяців 16 днів, в тому числі стаж за Списком № 1 18 років 04 місяці 06 днів.

Як наслідок, позивач не має право на пенсію незалежно від віку за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій навів аргументи, аналогічні тим, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС України суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 11 березня 2015 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в його паспорті.

Відповідач Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код: 42169323) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) внесений відповідний запис. Відповідач перебуває в стані припинення; на час розгляду справи державна реєстрація припинення відповідача як юридичної особи не проведена.

Матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 свідчать, що 23 вересня 2020 року позивач звернувся до Покровського ОУ ПФУ з заявою про призначення пенсії.

29 вересня 2020 року в. о. начальника Покровського ОУ ПФУ Дрегваль О.М., за участю головних спеціалістів з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій № 3 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , начальника юридичного відділу Третьякової Ю.С., розглянула заяву ОСОБА_1 від 23 вересня 2020 року № 853 про призначення пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 та прийняла рішення № 853 про відмову в призначенні пенсії.

Рішення про відмову в призначенні пенсії пенсійний орган обґрунтував таким.

Для призначення пенсії ОСОБА_1 подав такі документи: заяву про призначення пенсії, трудову книжку, диплом, військовий квиток, довідки про проходження військової служби від 29 травня 2019 року №№ 4690/1, 4690/2, довідку про пільговий стаж від 22 вересня 2020 року № 579, накази про атестацію робочих місць публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» від 16 квітня 2002 року № 1166/к, від 16 квітня 2004 року № 216/1, від 16 квітня 2012 року № 60/1, від 16 квітня 2017 року, довідки про пільговий стаж від 17 вересня 2020 року №№ 485,486,487, накази про атестацію робочих місць товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» від 28 листопада 1994 року № 225/тб, від 29 грудня 2000 року № 239/тб, довідку про пільговий стаж від 18 вересня 2020 року № 02/2734 та наказ про атестацію робочих місць від 29 квітня 2016 року № 12, видані товариством з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», паспорт, ідентифікаційний номер.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 , пенсійний орган виходив з того, що відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 правом на пенсію незалежно від віку користуються працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а робітники провідних професій (прохідники, гірники очисного забою…) за умови зайнятості на цих роботах не менше 20 років.

Пенсійний орган покликався на п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), та зазначав, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій.

Період роботи з 24 липня 1992 року по 14 липня 1993 року у якості водія в Добропільському АТП 11486 не зарахований до страхового стажу позивача у зв`язку з тим, що у трудовій книжці запис про звільнення засвідчений печаткою підприємства, яка не зчитується.

Період роботи з 14 липня 1993 року по 06 травня 1996 року в органах внутрішніх справ не зарахований до страхового стажу, оскільки в трудовій книжці в номері наказу про прийом на роботу є виправлення, яке не засвідчено належним чином.

Відповідач вказує, що для зарахування цих періодів до страхового стажу ОСОБА_1 необхідно надати уточнюючи довідки.

Період військової служби з 16 березня 2015 року по 31 грудня 2015 року не зарахований до страхового стаду, оскільки дані в державному реєстрі застрахованих осіб за цей період відсутні, а тому позивачу необхідно надати довідку про заробітну плату.

За наслідками розгляду наданих заявником документів пенсійний орган дійшов висновку, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 21 рік 06 місяців 16 днів, в тому числі стаж за Списком № 1 18 років 04 місяці 06 днів.

З наведених вище підстав Покровським ОУ ПФУ прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Позивачу роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням, воно може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

З приводу конкретних періодів роботи ОСОБА_1 , записи про які містяться в трудовій книжці НОМЕР_3 , суд встановив такі обставини:

Запис 2 24 липня 1992 року на підставі наказу від 23 липня 1992 року № 96к ОСОБА_1 був прийняти на роботу до Добропільського АТП 11486 водієм на автомобіль КрАЗ для перевезення технологічної породи.

Запис 3 14 липня 1993 року на підставі наказу від 14 липня 1993 року № 78к звільнений за переведенням до органів внутрішніх справ ст. 36 п.5 КЗпП України.

Відтиск печатки, яким засвідчений запис про звільнення, не дає можливості встановити назву підприємства.

Як свідчить розрахунок стажу, здійснений пенсійним органом, період роботи ОСОБА_1 з 24 липня 1992 року по 14 липня 1993 року до страхового стажу не зарахований.

Запис 4 14 липня 1993 року на підставі наказу від 03 серпня 1993 року № 251к позивач був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ;

Запис 5 06 травня 1996 року на підставі наказу від 06 травня 1996 року № 98 звільнений з органів внутрішніх справ.

Як свідчить розрахунок стажу, здійснений пенсійним органом, період служби ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ з 14 липня 1993 року по 06 травня 1996 року до страхового стажу не зарахований.

Запис 12 20 грудня 2003 року на підставі наказу від 19 грудня 2003 року № 3882к ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на «Шахту «Красноармійська Західна № 1» відкритого акціонерного товариства «Вугільна компанія» прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті.

Запис 13 01 липня 2004 року на підставі наказу від 09 липня 2004 року № 2336к переведений прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті.

Запис 14 03 червня 2005 року на підставі наказу від 02 червня 2005 року № 2270к ОСОБА_1 був переведений учнем машиніста бурової установки підземним з повним робочим днем на час практики по 15 липня 2005 року.

Запис 15 05 серпня 2008 року «Шахта Красноармійська Західна № 1» відкритого акціонерного товариства «Вугільна компанія» перейменована на відкрите акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське».

Запис 16 - 01 жовтня 2008 року відкрите акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» перейменовано на відкрите акціонерне товариство «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська Західна № 1».

Запис 17 07 вересня 2010 року відкрите акціонерне товариство «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська Західна № 1» перейменоване на публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське».

Запис 18 14 березня 2017 року на підставі наказу від 15 березня 2017 року № 244ку позивач звільнений за ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням.

Як свідчить розрахунок стажу, здійснений пенсійним органом, період роботи позивача з 20 грудня 2003 року по 31 березня 2015 року зарахований до страхового стажу та до спеціального (пільгового) стажу за ст. 14, провідні професії, підземні, Список 1, розділ 1, підрозділ 1, п. а-в; період військової служби з 01 січня 2016 року по 20 квітня 2016 року зарахований до страхового стажу; період роботи з 21 квітня 2016 року по 14 березня 2017 року зарахований до страхового стажу та до спеціального (пільгового) стажу за ст. 14, провідні професії, підземні, Список 1, розділ 1, підрозділ 1, п. а-в.

Індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) не містять інформації про сплату страхових внесків за період з квітня по грудень 2015 року.

Щодо проходження військової служби позивачем в період з 16 березня 2015 року по 20 квітня 2016 року суд встановив таке.

Записи у військовому квитку серії НОМЕР_4 та довідки Покровсько-Ясинуватського об`єднаного міського військового комісаріату від 29 травня 2019 року № 4690/1 та № 4690/2 свідчать, що в період з 16 березня 2015 року по 20 квітня 2016 року ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах Збройних Сил України та приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення для захисту незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України.

Позивач має право на зарахування періоду проходження військової служби з 16 березня 2015 року по 20 квітня 2016 року тривалістю 01 рік 01 місяць 05 днів до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць за три.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

На час виникнення спірних правовідносин Закон № 1058 діяв у редакції від 01 січня 2020 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Так, до розділу І Гірничі роботи Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, включені всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень (10100000 Видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд, 10101000, 1010100а)

До підрозділу 1. Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень розділу І. Гірничі роботи Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, включені усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень (позиція 1.1а).

Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 (далі Список № 202).

За наслідками аналізу норм ст. 14 Закону № 14 Закону № 1788 (положення якої аналогічні нормам ч. 3 ст. 114 Закону № 1058) та Списку № 202, Верховний Суд в постанові від 31 жовтня 2019 року у справі № 227/1732/17 зазначив таке:

«Комплексний аналіз зазначених норми дає підстави дійти висновку, що право на передбачену статтею 14 Закону № 1788-ХІІ пенсію незалежно від віку мають працівники, професії яких містяться у Списку, за умови безпосередньої зайнятості на цих роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи».

Суд зазначає, що до розділу І. «Підземні гірничі роботи в шахті і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» Списку № 202 включені такі професії (посади): «усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю)».

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що періоди роботи за професією (посадою) «прохідника підземного» з повним робочим днем в шахті (під землею) враховуються до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 цього Закону.

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788).

Ст. 62 Закону № 1788 установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

П. 6 Постанови № 656 установлено, що в трудову книжку вносяться такі відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу роботу, звільнення. Записи про найменування роботи або посади, на яку прийнятий працівник, здійснюються: для робочих відповідно до найменування професій, зазначених в Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робочих; для службовців відповідно до найменування посад, зазначених в Єдиній номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу.

Згідно з п. п. 2.2., 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, до трудової книжки, зокрема, вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

У графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій». Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Якщо працівнику в період роботи надається новий розряд, тоді про це в установленому порядку робиться відповідний запис.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Порядок № 637 окремо визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

За приписами абз. абз. 1-2 п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з абз. 4 п. 20 Порядку № 637 у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

П. 10 Порядку № 383 передбачає, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти наступних висновків.

Основним документом, що підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право особи на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в тому випадку, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні відомості в ній.

Порядок звернення за призначенням пенсії регламентований ст. 44 Закону № 1058.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку, що передбачено ч. 2 ст. 44 Закону № 1058.

Окремо суд зауважує, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

Документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, визначені п. 2.1. Порядку № 22-1.

Так, згідно з пп. 2 п. 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії, крім іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

П. 4.1. Порядку № 22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Згідно з приписами п. 4.2. Порядку № 22-1 4.2. при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відповідно до п. 1.7. Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Відповідно до п. 4.3. Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абз. 2 пп. 3 п. 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з п. 4.7. Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям Покровським ОУ ПФУ рішення від 29 вересня 2019 року № 853 про відмову в призначенні пенсії.

Цим рішенням ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 через відсутність необхідного стажу роботи.

Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, рішення Покровського ОУ ПФУ від 29 вересня 2019 року № 853 належить перевірити на відповідність критеріям наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Надаючи оцінку правомірності/неправомірності відмови Покровського ОУ ПФУ в призначенні пенсії суд виходить з тих, аргументів, які пенсійний орган навів у рішенні від 29 вересня 2019 року № 853.

Щодо права ОСОБА_1 на зарахування до страхового стажу періоду роботи з 24 липня 1992 року по 14 липня 1993 року суд зазначає таке.

Суд встановив, що в період з 24 липня 1992 року по 14 липня 1993 року позивач працював водієм в Добропільському АТП 11486, що підтверджується записами в трудовій книжці (записи №№ 2, 3).

Відповідач відмовив у зарахуванні цього періоду до страхового стажу, обґрунтовуючи це тим, що запис про звільнення засвідчений нечітким відтиском печатки підприємства.

Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1972 року № 162 (в редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02 серпня 1985 року № 252 із змінами, внесеними постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 19 жовтня 1990 року № 412) (далі Інструкція № 162) чітко визначала коло осіб, які уповноважені вносити записи до трудової книжки. До таких осіб належить керівник підприємства або спеціально уповноважена ним особа.

Вирішуючи публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд враховує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 19 грудня 2019 року у справі № 307/541/17, а саме:

«34. Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

35. При цьому, колегія суддів вважає, що правильним є висновок суду першої інстанції про те, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників…».

На переконання суду, позивач як особа, на яку не покладено обов`язків щодо організації ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для незарахування пенсійним органом страхового стажу і, як наслідок, для обмеження права позивача на пенсійне забезпечення. На працівника не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці; працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

З огляду на це суд відхиляє заперечення відповідача, які полягають у тому, що зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 24 липня 1992 року по 14 липня 1993 року неможливо на тій підставі, що на записі про звільнення не читається печатка підприємства.

Окремо суд зауважує, що згідно з приписами ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Отже, вирішуючи питання про призначення пенсії ОСОБА_1 , відповідач не був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ч. 3 ст. 44 Закону № 1058, та у разі необхідності для підтвердження стажу роботи позивача звернутися до цього підприємства з вимогою про надання документів або провести перевірку. Однак цього відповідач не зробив.

Щодо права позивача на зарахування до страхового стажу періоду служби з 14 липня 1993 року по 06 травня 1996 року суд зазначає таке.

Суд встановив, що в записі № 4 трудової книжки є виправлення в номері наказу в графі «На підставі чого внесено запис (документ, його дата і номер)» - №251, запис скріплено підписом уповноваженої особи та скріплено печаткою.

У зв`язку з цим виправленням пенсійний орган відмовив у зарахуванні періоду служби в органах внутрішніх справ до страхового стажу.

Цей висновок відповідача суд вважає безпідставним з мотивів, аналогічних тим, що наведені судом з приводу періоду роботи ОСОБА_1 з 24 липня 1992 року по 14 липня 1993 року, оскільки чинна на час внесення запису № 4 Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі Інструкція № 58), чітко визначає коло осіб, які уповноважені вносити записи до трудової книжки. До таких осіб належить керівник підприємства або спеціально уповноважена ним особа і позивач не може нести відповідальності та зазнавати негативних наслідків від їх дій.

Щодо права позивача на зарахування до страхового та спеціального (пільгового) стажу, який дає право на пенсію незалежно від віку за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції суд зазначає таке.

Суд встановив, що до призову на військову службу ОСОБА_1 працював на «Шахті «Красноармійська Західна № 1» відкритого акціонерного товариства «Вугільна компанія» прохідником підземним з повним робочим днем в шахті, тобто за професією, яка передбачена Списком № 1, Списком № 202 та дає право на пенсію незалежно від віку за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

Під час проходження військової служби ОСОБА_1 брав безпосередню участь в антитерористичній операції в період з 16 березня 2015 року по 20 квітня 2016 року.

Період військової служби з 16 березня 2015 року по 30 березня 2015 року пенсійний орган зарахував до страхового стажу позивача, до пільгового стажу цей період не зарахований. При цьому при обчисленні стажу кратність щодо періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції не застосовувалась.

Період військової служби з 01 квітня 2015 року по 20 квітня 2016 року не зарахований відповідачем ні до страхового, ні до пільгового стажу з причини відсутності в Державному реєстрі застрахованих осіб відомостей про сплату страхових внесків.

Ст. 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232) установлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Ч. 4 ст. 2 Закону № 2232 передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за контрактом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Ст. 1 Закону № 2011 визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, соціальний захист військовослужбовців, крім іншого, стосується питань їх пенсійного забезпечення.

Основні права військовослужбовців, пов`язані з проходженням служби, визначені ст. 8 Закону № 2011.

Так, згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону № 2011 час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Ст. 57 Закону № 1788 установлено, що пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлює, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що безпосередня участь особи в антитерористичній операції/операції об`єднаних сил підлягає зарахуванню до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці відповідно до Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за № 1294/26071.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 348/347/17.

Отже, ОСОБА_1 має право на зарахування до страхового стажу та до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей 16 березня 2015 року по 20 квітня 2016 року із розрахунку один місяць служби за три місяці.

При цьому суд вважає безпідставним висновок пенсійного органу про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періоду військової служби з 01 квітня 2015 року по 20 квітня 2016 року з причини несплати страхових внесків.

Так, за визначенням, наведеним у ст. 1 Закону № 1058, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески

Страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені ст. 24 Закону № 1058.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж обчислюється в місяцях.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Особи, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, визначені ст. 11 Закону № 1058.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Страхувальники визначені ст. 14 Закону № 1058.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 1058 страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у п. п. 1, 4-1, 10, 14 ст. 11 цього Закону.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 15 Закону № 1058 страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в ч. 1 ст. 12 цього Закону, є платниками страхових внесків до солідарної системи.

Обчислення та сплату страхових внесків регламентує ст. 20 Закону № 1058.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1058 страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Закону № 1058 обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у п. п. 1, 3, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 ст. 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Ч. 4 ст. 20 Закону № 1058 визначено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

У разі недостатності у страхувальника коштів для здійснення в повному обсязі виплати заробітної плати (доходу) та одночасної сплати відповідних авансових платежів виплата зазначених сум та сплата страхових внесків здійснюється в пропорційних розмірах у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду.

У разі несплати авансових платежів до страхувальників застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг).

Згідно з ч. 10 ст. 20 Закону № 1058 якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

За правилами ч. 12 ст. 20 Закону № 1058 страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до п. 2 ч. 16 ст. 106 Закону № 1058 виконавчі органи Пенсійного фонду України накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі порушення встановленого порядку нарахування, обчислення та строків сплати страхових внесків.

Ч. 5 ст. 242 КАС України установлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України суд застосовує норми матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, з врахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 20 березня 2019 у справі № 688/947/17, від 30 липня 2019 у справі № 373/2265/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 414/736/17.

Висновки Верховного Суду, викладені у цих постановах, полягають у такому.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Фактично невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України призводить до позбавлення працівника (застрахованої особи) соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Працівник (застрахована особа) не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивачу періоду його роботи.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення Покровського ОУ ПФУ від 29 вересня 2020 року № 853 про відмову в призначенні пенсії підлягає визнанню протиправним.

Висновок суду про протиправність рішення ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС України, є необґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.

Відмовляючи в призначенні позивачу пенсії, відповідач не забезпечив всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих позивачем документів.

Оскільки рішення Покровського ОУ ПФУ від 29 вересня 2020 року № 853 є протиправним, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом скасування цього рішення і задоволення цієї частини позовних вимог.

Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України для відновлення порушеного права позивача належить застосувати такі способи захисту як зобов`язання Покровського ОУ ПФУ:

- зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 24 липня 1992 року по 14 липня 1993 року та служби в органах внутрішніх справ з 14 липня 1993 року по 06 травня 1996 року;

- зарахувати ОСОБА_1 до страхового та до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 16 березня 2015 року по 20 квітня 2016 року із розрахунку один місяць служби за три місяці;

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 вересня 2020 року № 853 про призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн (квитанція від 23 листопада 2020 року № 280). Докази здійснення позивачем інших судових витрат суду не надані.

Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код: 42169323; місцезнаходження: 85323, Донецька обл., м. Мирноград, вул. Центральна, буд. 13) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 29 вересня 2019 року № 853 «Про відмову в призначенні пенсії».

3. Зобов`язати Покровське об`єднане правління Пенсійного фонду України донецької області:

- зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 24 липня 1992 року по 14 липня 1993 року та служби в органах внутрішніх справ з 14 липня 1993 року по 06 травня 1996 року;

- зарахувати ОСОБА_1 до страхового та до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 16 березня 2015 року по 20 квітня 2016 року із розрахунку один місяць служби за три місяці.

4. Зобов`язати Покровське об`єднане правління Пенсійного фонду України донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 вересня 2020 року № 853 про призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

8. Повне судове рішення складено 19 липня 2021 року.

Суддя Т.О. Кравченко