Справа № 140/5184/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року ЛуцькСправа № 140/5184/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Мідас-Трейд» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Мідас-Трейд» (далі - ПП«Мідас-Трейд», позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27 січня 2021 року № про застосування до Приватного підприємства «Мідас-Трейд» штрафу в розмірі 500000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач від 27 січня 2021 року виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення № на підставі акту фактичної перевірки від 24 грудня 2020 року №20475/03-20-07/36606249.

Згідно висновків вищевказаного акту, перевіркою встановлено порушення позивачем дотримання податкового законодавства:

- ст. 15 Закону України від 19.12.95 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (зі змінами та доповненнями);

- п. 22.1 ст.22, п.63.3. ст.63 Податкового. Кодексу. України від 02.12.10 №2755-VII (зі змінами та доповненнями).

Позивач не погоджується з висновками контролюючого органу та винесеним податковим повідомленням-рішенням, оскільки під час перевірки та складення акту перевірки, посадовим особам ГУ ДПС у Волинській області зазначалося, що ПП «Мідас-Трейд» не здійснюється жодного зберігання дизельного палива на території в цистернах або інших об`ємні ємностях, що здатні вмістити у себе таке паливо. Також в усній формі повідомлялося, що отримане д/п після доставки від контрагента відразу заправлялося до баків належних підприємству т/з та вироблені підприємством пластмасові тари (каністри), оскільки згідно цілей діяльності підприємства та провадження господарської діяльності, підприємство займається виробництвом тар з пластмаси та може, забезпечити отримання подібного товару.

Крім того, позивач наголошує, що наказ на підставі якого проводилась перевірка не відповідає вимогам закону та є таким, що оформлений з істотними процесуальними порушеннями, а саме не містить фактичних даних про отриману податковим органом інформацію, що б свідчила про конкретні порушення вимог законодавства у сфері обліку виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Відтак ставиться під сумнів законність такої перевірки, а також прийнятих на підставі неї податкових повідомлень-рішень. Також, в наказі не міститься адреси, за якою фактична перевірка мала проводитися. Тобто, повноваження відповідача під час проведення фактичної перевірки протиправно не були належним чином конкретизовані, що дозволяло фактично проводити перевірку будь-чого та будь-де.

Позивач зазначає, що в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні та акті перевірки не зазначено конкретної норми, яка на думку ГУ ДПС у Волинській області була порушена ПП «Мідас-Трейд». Відповідно, без зазначення конкретних частин, пунктів чи абзаців вказаної статті наведеного закону, неможливо встановити, яке саме порушення було зафіксовано відповідачем.

Щодо встановленого відповідачем порушення, а саме факт зберігання ПП «Мідас-Трейд» дизельного палива без відповідної ліцензії, то наведений висновок, базується лише на даних Системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового згідно зареєстрованих ТОВ «Новакойл», ТОВ «Компанія Панхім» акцизних накладних. Зазначає, що в індивідуальній податковій консультації, наданій ДФС України від 15.08.2019 №3814/6/99-99-12-02-02-15/ІПК, зазначено, що у розумінні Закону №481 суб`єкту господарювання необхідно отримувати ліцензію лише для здійснення зберігання пального у стаціонарних цистернах/ємностях, вказана податкова консультація не скасована.

Враховуючи викладене, просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 26 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечує проти позовних вимог, В обґрунтування своєї позиції зазначив, що перевіркою встановлено факти зберігання пального без наявності ліцензії на право зберігання пального, чим порушено вимоги статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», з урахуванням змін та доповнень (далі - Закон №481).

Перевіркою встановлено, що в травні 2020 року ПП «Мідас-Трейд» згідно договору поставки від 27.04.2020 №128 придбано у ТОВ «Новакойл» дизельне пальне в кількості 19 189,2 літрів на загальну суму 175 026,87 грн., з якого 9 089,03 літрів використано протягом цього місяця, а ще 10 100 літра дизельного пального знаходилось станом на 01.06.2020 на залишку. Згадані обставини, також підтверджуються зареєстрованими ТОВ «Новакойл» в ЄРПН податковими накладними від 05.05.2020 № НО000000010 та від 28.05.2020 № НО000000153.

Крім того, на підставі аналізу даних Системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (далі - СЕАРП та СЕ) перевіркою встановлено, що ТОВ «Компанія Панхім» зареєстровано акцизну накладну форми «П» від 05.05.2020 № 1793, згідно якої із акцизного складу (уніфікований номер реєстрації в СЕАРП та СЕ 1000483, адреса: Луцький район, м. Рованці, вул. Промислова, буд. 17) ТОВ «Компанія Панхім» відвантажено ПП «Мідас-Трейд» важкі дистиляти (газойли) об`ємом 7 235,99 літрів, приведених до температури 15 градусів по Цельсію, вагою 5 982 кг. В акцизній накладній вказана адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки: Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Карбишева, буд. 2.

Також, на підставі даних СЕАРП та СЕ ТОВ перевіркою встановлено, що ТОВ «Компанія Панхім» зареєстровано акцизну накладну форми «П» від 28.05.2020 № 2173, згідно якої із акцизного складу (уніфікований номер реєстрації в СЕАРП та СЕ 1000483, адреса: Луцький район, м. Рованці, вул. Промислова, буд. 17) ТОВ «Компанія Панхім» відвантажено ПП «Мідас-Трейд» важкі дистиляти (газойли) об`ємом 10 141,94 літрів, приведених до температури 15 градусів по Цельсію, вагою 8 474 кг. В акцизній накладній вказана адреса місця зберігання пального: Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Карбишева, буд, 2.

Вважає оскільки, для перевірки не пред`явлені резервуари (ємності) для зберігання пального та не надано будь-які документи про їх наявність, водночас, 9 089,03 літрів з вищезгаданого придбаного дизельного пального використано підприємством протягом у травні 2020 року, а ще 10 100 літрів дизельного пального знаходилось станом на 01.06.2020 на залишку. Таким чином, встановлено зберігання пального без придбання ліцензії на право зберігання пального, чим порушено вимоги ст. 15 Закону № 481, а тому у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Ухвалою суду від 30 червня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Волинській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення на підставі наведених доказів учасників справи, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що в період з 15 грудня 2020 року по 24 грудня 2020 року на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 15 грудня 2020 року №2767 та направлень від 15 грудня 2020 року №2410 та №2411 співробітниками ГУ ДПС у Волинській області була проведена фактична перевірка з питань дотримання ПП «Мідас-Трейд» вимог Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ, законів України від 06.07.1995 р. №265/95-ВР «Про застосування розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», від І9.12.1995 р. №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 02.03.2015 р. №222-VІІІ «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 24.03.1995 р. №108/95-ВР «Про оплату праці», від 05.04.2001 р. №2346-111 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», постанови Правління Національного банку України від 29.12.2017 р. №148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», Кодексу Законів про працю України від 10.12.1971 №322-VІІ, із наступними змінами та доповненнями.

За результатами перевірки ГУ ДПС у Волинській області було складено акт (довідку) фактичної перевірки №20475/03-20-07/36606249 від 24 грудня 2020 року.

Згідно акту фактичної перевірки №20475/03-20-07/36606249 та додатку 1 до акта фактичної перевірки встановлені порушення ПП «Мідас-Трейд», а саме зберігання пального без придбання ліцензії на право зберігання пального, а також неподання повідомлення за формою 20-ОПП, щодо наявності у підприємства рухомого майна, яке використовується у господарській діяльності, за 5 об`єктами рухомого майна (автомобіль марки Volvo ХС90, р/н НОМЕР_1 ; автомобіль марки Renault Megane, р/н НОМЕР_2 ; автомобіль марки Renault Megane, р/н. НОМЕР_3 ; автомобіль марки Volkswagen Caddy, р/н НОМЕР_4 ; автомобіль марки Opel Movano, р/н НОМЕР_5 ).

В подальшому 27 січня 2021 року на підставі акту перевірки №20475/03-20-07/36606249 ГУ ДПС у Волинській області, було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до ПП «Мідас-Трейд», застосовано штрафні санкції в сумі 500 000 грн.

12 лютого 2021 року ПП «Мідас-Трейд» в порядку адміністративного оскарження було подано скаргу до Державної податкової служби України податкові повідомлення-рішення, в тому числі № від 27 січня 2021 року.

За результатами розгляду скарги рішенням Державної податкової служби України від 12 квітня 2021 року №8195/6/99-00-06-01-01-06, податкове повідомлення-рішення від 27 січня 2021 року № - залишено без змін.

Вважаючи рішення контролюючого органу про застосування штрафних санкцій протиправним, ПП «Мідас-Трейд» звернулося із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР.

Так, відповідно до пп.20.1.4п.20.1ст.20 Податкового кодексу України (ПК України) контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно із п. 75.1ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.75.1.3п.75.1ст.75 ПК України).

Відповідно до ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, як: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно з п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

-у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Відповідно до п. 80.5 ст. 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Статтею 81 ПК України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Таким чином, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, наказ про проведення фактичної перевірки було отримано представником ПП «Мідас-Трейд», що підтверджується розпискою у направленнях на перевірку.

Позивач допустив посадових осіб ГУ ДПС у Волинській області до проведення фактичної перевірки, не висловлював зауважень до акту перевірки, а лише відмовився від підпису акту фактичної перевірки та отримання другого примірника даного акту, що підтверджується відповідними актами.

Так, суд вважає за необхідне зазначити про те, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відтак, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а, отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №826/2679/14, від 13.03.2018 у справі №804/1113/16, від 30.11.2018 у справі №808/1641/15, від 07.11.2018 р. у справі №811/824/17, від 24.01.2019 у справі №826/13963/16, від 18.12.2018 у справі №826/3014/16, від 15.01.2019 у справі №822/28/15, від 05.03.2020 року у справі №825/1110/17 та інших.

Крім того, згідно абз. 1 п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:

- документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

- фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами- лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Тобто, мораторій на перевірки та застосування штрафних санкцій в період дії карантину не розповсюджується на фактичні перевірки з питань ліцензування та зберігання пального, що спростовує твердження позивача стосовно правомірності проведення відповідачем фактичної перевірки.

Так, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19 грудня 1995 року (Закон № 481).

Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів внесено зміни до Закону України від 19 грудня 1995 року №481 Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів(Закон №481), зокрема запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним. Зазначені зміни набирають чинності з 01 липня 2019 року.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України утворено Державну податкову службу шляхом реорганізації Державної фіскальної служби. Згідно з підпунктом 27 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року №227(Постанова №227), ДПС відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом. ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи.

Відповідно до статті 1 Закону №481:

- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

- місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;

- зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;

- оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам;

- роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в батонах для побутових потреб населення та інших споживачів;

- єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Статтею 15 Закону №481 визначено, що ліцензії на право провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади.

Контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України (частиною 1 статті 16 Закону №481).

При цьому, згідно зі статті 15 Закону №481/95-ВР для отримання ліцензії на право зберігання пального суб`єктом господарювання разом із заявою додатково подаються завірені копії таких документів, а саме:

- документ, що засвідчує право власності або право користування земельною ділянкою, на якому розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, які діють на дату подання заяви, або введення в дію такого об`єкта в експлуатацію;

- акт введення в експлуатацію об`єкта або сертифікат про приймання в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують їх приймання в експлуатацію у відповідності до законодавства.

Разом з тим, законодавством визначено, що до 01 січня 2022 року суб`єкти господарювання можуть отримати ліцензію на право зберігання пального без надання акта введення в експлуатацію об`єкта або акта готовності об`єкта до експлуатації, або сертифіката, за умови надання копій документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти нерухомого майна, які видані в установленому законодавством порядку до 01 січня 2014 року; дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки і початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, обладнання підвищеної небезпеки.

У разі якщо суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізується іншим особам і використовується виключно для власних потреб, або промислової обробки, вищевказані документи не подаються. Такі суб`єкти мають вказати в заяві про використання пального для власного споживання або переробку, загальну об`ємність резервуарів для зберігання пального і їх фактичне місцезнаходження.

Річна плата за ліцензію на право зберігання пального становить 780,00 грн. і зараховується до місцевих бюджетів за місцем здійснення діяльності. Крім того, ліцензія має бути видана на кожне місце зберігання пального.

Ліцензія або рішення про відмову у її видачі податковий орган видає заявнику не пізніше 20 календарних дня з моменту отримання документів.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що на час проведення фактичної перевірки така ліцензія у позивача була відсутня.

Відповідно до статті 17 Закону №481 до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання пального без наявності ліцензії у вигляді штрафу в розмірі 500 000 грн.

Суд не бере до уваги посилання представника позивача на те, що ані акт перевірки, ані додаток до нього не містять будь-яких доказів факту зберігання підприємством дизельного палива у споруді та/або/обладнання, та/або ємності, що використовуються, або можуть використовуватися для зберігання дизельного палива, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, перевіркою встановлено факти зберігання пального без наявності ліцензії на право зберігання пального, чим порушено вимоги статті 15 Закону №481.

Як свідчать обставини справи, перевіркою встановлено, що в травні 2020 року ПП «Мідас-Трейд» згідно договору поставки від 27.04.2020 №128 придбано у ТОВ «Новакойл» дизельне пальне в кількості 19 189,2 літрів на загальну суму 175 026,87 гри., з якого 9 089,03 літрів використано протягом цього місяця, а ще 10 100 літра дизельного пального знаходилось станом на 01.06.2020 на залишку. Згадані обставини, також підтверджуються зареєстрованими ТОВ «Новакойл» в ЄРПН податковими накладними від 05.05.2020 № НО000000010 та від 28.05.2020 № Н.

Крім того, на підставі аналізу даних Системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (далі - СЕАРП та СЕ) перевіркою встановлено, що ТОВ «Компанія Панхім» зареєстровано акцизну накладну форми «П» від 05.05.2020 № 1793, згідно якої із акцизного складу (уніфікований номер реєстрації в СЕАРП та СЕ 1000483, адреса: Луцький район, м. Рованці, вул. Промислова, буд. 17) ТОВ «Компанія Панхім» відвантажено ПП «Мідас-Трейд» важкі дистиляти (газойли) об`ємом 7 235,99 літрів, приведених до температури 15 градусів по Цельсію, вагою 5 982 кг. В акцизній накладній вказана адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки: Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Карбишева, буд. 2.

Також, на підставі даних СЕАРП та СЕ ТОВ перевіркою встановлено, що ТОВ «Компанія Панхім» зареєстровано акцизну накладну форми «П» від 28.05.2020 № 2173, згідно якої із акцизного складу (уніфікований номер реєстрації в СЕАРП та СЕ 1000483, адреса: Луцький район, м. Рованці, вул. Промислова, буд. 17) ТОВ «Компанія Панхім» відвантажено ПП «Мідас-Трейд» важкі дистиляти (газойли) об`ємом 10 141,94 літрів, приведених до температури 15 градусів по Цельсію, вагою 8 474 кг. В акцизній накладній вказана адреса місця зберігання пального: Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Карбишева, буд, 2.

Для перевірки не пред`явлені резервуари (ємності) для зберігання пального та не надано будь-які документи про їх наявність, водночас, 9 089,03 літрів з вищезгаданого придбаного дизельного пального використано підприємством протягом у травні 2020 року, а ще 10 100 літрів дизельного пального знаходилось станом на 01.06.2020 на залишку.

Таким чином, встановлено зберігання пального без придбання ліцензії на право зберігання пального, чим порушено вимоги ст. 15 Закону № 481.

Також, перевіркою встановлено порушення п.63.3 ст.63 ПК України, а саме: на період перевірки суб`єктом господарювання не подано до органів ДПС обов`язкові відомості щодо об`єктів оподаткування або пов`язаних з оподаткуванням або через які проводиться діяльність.

Так, в ході перевірки встановлено, що суб`єкт господарювання використовує в своїй діяльності транспортні засоби в кількості 5 одиниць (автомобіль марки Volvo ХС90, р/н НОМЕР_1 ; автомобіль марки Renault Megane, р/н НОМЕР_2 ; автомобіль марки Renault Megane, р/н. НОМЕР_3 ; автомобіль марки Volkswagen Caddy, р/н НОМЕР_4 ; автомобіль марки Opel Movano, р/н НОМЕР_5 ), які не відображені в звітності за формою 20-ОПП «Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти оподаткування пов`язані з оподаткуванням, або через які проводиться діяльність».

Пунктом 63.3 статті 63 ПК України визначено, що з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Так, порядок здійснення такого повідомлення про об`єкти оподаткування визначений наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, яким визначено, що повідомлення про об`єкти оподаткування реалізується шляхом подання платником податків повідомлення за формою 20-ОПП до податкового органу за місцем знаходження такого об`єкта (додаток 10).

Згідно з п. 8.4 Розділу 8 Наказу №1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

У повідомленні за формою №20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.

Відповідно до п. 117.1 ст. 117 ПК України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог, установлених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

Як встановлено судом, позивач використовує в своїй діяльності транспортні засоби в кількості 5 одиниць, які на момент виникнення правовідносин та проведення перевірки не відображені в звітності за формою 20-ОПП Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти оподаткування пов`язані з оподаткуванням, або через які проводиться діяльність.

Тобто, позивачем не подано до органів ДПС обов`язкові відомості щодо об`єктів оподаткування або пов`язаних з оподаткуванням або через які проводиться діяльність в кількості 5 одиниць.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 27 січня 2021 року № сформоване на підставі та в межах наданих ГУ ДПС у Волинській області повноважень, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція щодо правильності висновків податкового органу про нарахування фінансових санкцій за зберігання пального без наявності ліцензії у випадку нереєстрації у податковому органі за формою 20-ОПП використовуваних у своїй діяльності транспортних засобів в баки яких здійснювався безпосередній відпуск палива іншою юридичною особою викладена в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2021 року в справі №120/6683/20.

Суд звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих їм законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача та залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 9, 77-78, 243-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Мідас-Трейд» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27 січня 2021 року №, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк