Справа № 420/3847/21
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/3847/21
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6 травня 2021р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність В/ч НОМЕР_1 щодо не здійснення повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні з військової служби в частині невиплати з ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язати В/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

1.02.2021р. наказом начальника 1 загону морської охорони №43-ОС було звільнено з військової служби в запас відповідно до пп.«а» п.2 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту.

1.03.2021р. згідно наказу начальника 1 закону морської охорони №72-ОС був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення загону. Станом на 1.03.2021р. вислуга років становить: календарна - 9 років 6 місяців 26 днів; пільгова - 00 років 7 місяців 15 днів; загальна -10 років 2 місяці 11 днів. При звільненні всупереч ч.2 ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не виплачена одноразова грошова допомога.

З метою захисту свого порушеного права при звільненні позивач звертався з рапортом до в/ч, в якому просив здійснити розрахунок та нарахувати одноразову грошову допомогу. 5.03.2021р. на адресу надійшла відповідь в.о.командира Одеського загону морської охорони від 3.03.2021р. №12/523, згідно якої було відмовлено у проведенні вказаної виплати, у зв`язку з відсутністю необхідної для призначення вказаної грошової допомоги календарної вислуги років.

Позивач вважає, що бездіяльність в/ч щодо не проведення повного розрахунку при звільненні в частині не виплати одноразової грошової допомоги протиправною та необґрунтованою. Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 6 травня 2021р. позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не здійснення повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні з військової служби в частині невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Стягнуто з ВЧ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500грн.

В апеляційній скарзі командування В/ч НОМЕР_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до правил ч.2 ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач як такий що має вислугу більше 10 років набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (9 років).

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у 1 (Одеському) загоні морської охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ).

1.02.2021р. наказом командира 1 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України №43-ОС позивача було звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України відповідно до пп.«а» п.2 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з закінченням строку контракту.

16.02.2021р. ОСОБА_1 звернувся до командира Одеського загону морської охорони з рапортом щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

1.03.2021р. наказом командира 1 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України №72-ОС ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Відповідно до наказу командира 1 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України №72-ОС від 1.03.2021р. вислуга років ОСОБА_1 складає: календарна військова - 9 років 6 місяців 26 днів, пільгова - 00 років 7 місяців 15 днів, а загальна військова - 10 років 2 місяці 11 днів.

Листом від 3.03.2021р. Одеський загін морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України повідомив позивача, що відповідно до пп.1 п.9 розділу V наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018р. №558 у разі звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, грошова допомога в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).

Позивач вважаючи, що бездіяльність в/ч щодо не проведення повного розрахунку при звільненні в частині не виплати одноразової грошової допомоги протиправною та необґрунтованою, звернувся до суду із відповідним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій військової частини щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та незаконність, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.1 Закону України від 20 грудня 1991р. №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Приписами ч.1,2 ст.9 Закону №2011-ХІІ передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Постанова Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей»

Відповідно до п.4 Постанови №393 строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абз.1 п.1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 558 від 25 червня 2018р., з посиланням на ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, була затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України(далі Інструкція №558).

Відповідно до п.1 розділу І Інструкції №558 ця Інструкція визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби).

Згідно із пп.1 п.9 розділу V Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).

При цьому, відповідно до п.3 Постанови №393, встановлений перелік обставин, за наявності яких, проходження служби на пільгових умовах зараховується до вислуги років для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону.

З аналізу вищезазначених норм, слідує, що позивач, як військовослужбовець, який був звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, яка виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

При цьому, за приписами абз.1 ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ умовами для отримання такої допомоги є звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту та наявність при цьому вислуги 10 років і більше, а розмір допомоги становить 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що загальна вислуга років позивача складає: календарна військова - 9 років 6 місяців 26 днів, пільгова - 00 років 7 місяців 15 днів, а загальна військова - 10 років 2 місяці 11 днів (а.с.7).

Приписи абз.1 ч.2 ст.15 Закону № 2011-ХІ містять чіткі умови, за наявності яких особа має право на отримання одноразової грошової допомоги, а саме, зокрема, звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту та наявність при цьому вислуги 10 років і більше.

Також, аналогічні положення містяться в ст.9 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п.10 Постанови №393.

Положення ж пп.5 п.9 розділу V Інструкції №558 змінюють умови, за наявності яких позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, в частині вислуги років, встановлюючи нову умову, а саме наявність вислуги 10 років і більше, яка має бути календарною вислугою років. Тобто норма, встановлена зазначеною інструкцією суперечить нормі, встановленій законом, та звужує право позивача, визначене саме законом.

Згідно із ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Положення вищевказаних нормативних актів (Законів України та постанови Кабінету Міністрів України) мають вищу юридичну силу ніж Інструкція, на яку посилається відповідач.

Таким чином, оскільки Інструкція № 558 є підзаконним нормативно-правовим актом, та не зважаючи на реєстрацію наказу в Міністерстві юстиції України, то судова колегія вважає, що до спірних правовідносин застосовуються норми Закону №2011-ХІІ, як норми вищої юридичної сили, у поєднанні з гарантіями, встановленими Основним Законом (ст.3, 8, 19, ч.1 ст.46), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню саме за таких підстав.

Крім цього, питання пріоритетності вимог пп.1 п.9 розділу V Інструкції №558, як спеціального нормативно-правового акту, спрямованого на конкретизацію приписів ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ, вже вирішувалося Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21 квітня 2021р. у справі №380/2427/20, де Судом наголошено, що застосовуючи інструкції як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, слід враховувати пріоритетність законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу. Верховний Суд зауважив, що ч.4 ст.9 Закону №2011-XII Міністру оборони України надано повноваження визначати лише порядок виплати грошового забезпечення. Водночас, питання права військовослужбовців на отримання грошового забезпечення чи різного виду допомоги можуть бути визначені лише законодавцем.

Також, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у даній спірній ситуації, поняття «календарна вислуга років» застосовується для визначення розрахункової величини - розміру грошової допомоги, а саме: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби», а не для визначення необхідної для призначення допомоги вислуги років. Умовою ж набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 ст.15 Закону №2011-ХІ є наявність саме «...вислуги 10 років і більше».

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 27 травня 2021р. у справі № 1.380.2019.005965.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки вислуга років позивача становить 10 років 2 місяці 11 днів, з яких календарна 9 років 6 місяців 26 дні, пільгова 00 рік 7 місяців 15 днів, то відмова відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно є протиправною, а тому слід зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову вихідну допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Також, судова колегія враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також, згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вище наведе, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до правил ч.2 ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач як такий що має вислугу більше 10 років набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (9 років).

Викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6 травня 2021р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М.Градовський

Судді: А.В.Крусян

О.В.Яковлєв