Справа № 340/236/21
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2021 року м. Дніпросправа № 340/236/21
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року (суддя Брегей Р.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною відмови у вчиненні дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною відмови у вчиненні дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року позов задоволено.

Суд вирішив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо обмеження виплати нарахованого основного розміру пенсії ОСОБА_1 за період з 30 грудня 2018 року по 30 листопада 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виплати ОСОБА_1 додаткові кошти зі сплати пенсії за період з 30 грудня 2018 року по 30 листопада 2020 року з урахуванням основного розміру пенсії у сумі 17557,56 грн. та раніше сплачених коштів, нарахувавши і компенсацію втрати частини доходів.

Відповідачем була подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано недотримання позивачем строку звернення до суду в частині позовних вимог за період з 30.12.2008 по 24.07.2020.Також зазначено, що оскільки позивачеві пенсія призначена 30.12.2018, вимоги ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в частині максимального розміру пенсії до позивача було застосовано правомірно. Також зазначено про відсутність підстав для компенсації втрати частини доходів, оскільки пенсія позивачу не нарахована.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як свідчать матеріали справи, позивач з 2008 року отримував пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» N 2262-XII, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія пенсійного посвідчення (а.с.10).

З 10.08.2018 по 29.12.2018 позивач був поновлений на службі в Державній пенітенціарній службі України та пенсію не отримував.

З 30.12.2018 пенсію позивачу відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» N 2262-XII було поновлено (а.с.13).

Виплата пенсії з 30.12.2018 відбувалась в максимальному розмірі, передбаченому ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» N 2262-XII в розмірі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції про необхідність задоволення позову погоджується.

Застосовуючи до позивача обмеження максимального розміру пенсії, передбачені ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» N 2262-XII в розмірі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, відповідач виходив з того, що пенсія позивачу була призначена з 30.12.2018, а відтак стаття 43 Закону України N 2262-XII в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011 ; із змінами, внесеними згідно із Законами № 911-VIII від 24.12.2015 , № 1774-VIII від 06.12.2016, на позивача розповсюджується.

Вказані доводи відповідача є помилковими, оскільки відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України « Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» N 3668-VI від 08.07.2011 передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Цей Закон набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, крім абзацу одинадцятого підпункту 11 та абзацу сто тридцять восьмого підпункту 17 пункту 6 розділу II цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2012 року.

Пенсія позивачу відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» була призначена в 2008 році, а відтак повинна виплачуватись без обмежень максимального розміру.

В грудні 2018 року виплата пенсії позивачу була поновлена, проте поновлення пенсії не може бути підставою для застосування обмеження максимального розміру пенсії, передбачені ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» N 2262-XII.

Щодо строку звернення до суду та зобов`язання нарахувати компенсацію втрати частини доходів, то відповідно до частини 2 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» N 2262-XII, нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Пенсія позивачу нараховувалась, проте в спірному періоді з обмеженнями максимального розміру.

Оскільки таке обмеження було визнано протиправним, на спірні правовідносини вимоги частини 2 статті 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» N 2262-XII повинні розповсюджуватись.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду в постанові від 15 вересня 2020 року по справі № 635/7878/16-а, у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною відмови у вчиненні дій, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 29 липня 2021 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш