Справа № 420/7525/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7525/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

07.05.2021 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 12.05.2021 року судом адміністративний позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

19.05.2021 року (вх.№25389/21) від представника позивача до суду надійшла заява на виконання вимог ухвали суду разом із позовною заявою ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Пенсійного фонду України, які виразилися у відмові листом від 16.04.2021 року за вих. № 12022-9455/К-03/8-2800/21 перерахувати на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області кошти в сумі 321707,84 грн. для виплати їх ОСОБА_1 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20;

- зобов`язати Пенсійний фонд України перерахувати кошти в сумі 321707,84 грн. на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для виплати їх ОСОБА_1 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20 йому проведено перерахунок пенсії за вислугу років з 20.12.2016 року. При цьому, за повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.02.2021 року за вих. № 1250-690/K02/8-1500/21, виплата нарахованої позивачу доплати пенсії за період з 20.12.2016 року по 31.08.2020 року в сумі 321707,84 грн. буде здійснена одним платежем після виділення головному управлінню відповідних коштів на погашення вказаної заборгованості. З огляду на викладене, 15.03.2021 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою, в якій з метою належного виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20 просив перерахувати кошти в сумі 321707,84 грн. на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для їх виплати позивачу. На вказану заяву позивач отримав листа від 16.04.2021 року за вих. № 12022-9455/K 03/8-2800/21, яким відповідачем було відмовлено у задоволенні його заяви.

Такі дії відповідача позивач вважає протиправними.

Ухвалою суду від 26.05.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 і відкрито провадження в адміністративній справі.

16.06.2021 року від представника Пенсійний фонд України надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві вказано, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, пов`язаних з виконанням головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2020 у справі № 420/78/20, а відтак вимоги Позивача до Пенсійного фонду України є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо виплати коштів Головним управлінням на виконання судового рішення, відповідач, з посиланням на ст.19 Конституції України, ст.8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», ст.ст.72,73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зазначає, що у бюджеті Пенсійного фонду України на 2021 рiк, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 126 на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду передбачено кошти з державного бюджету в сумі 360 млн. грн.

Таким чином, вказано у відзиві, виплата коштів, нарахованих на виконання судового рішення, буде здійснена з урахуванням пункту 20 та пункту 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України в межах бюджетних призначень.

З урахуванням вищевикладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Станом та дату вирішення даної адміністративної справи інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про:

- визнання протиправними дії ГУПФ України в Одеській області, яке листом від 28 грудня 2019 року за вих. № 3578/К-11 відмовило виконати вимоги ч.5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17 та від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, та здійснювати виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром та провести йому доплату різниці між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією, починаючи з моменту такого обмеження;

- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області виконати вимоги ч.5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", застосувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17 та від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, та здійснювати виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром та провести йому доплату різниці між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією, починаючи з моменту початку такого обмеження 01 січня 2012 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року по справі №420/78/20 позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеські області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково, визнано протиправними дії ГУПФ України щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 починаючи з 20 грудня 2016 року максимальним розміром, зобов`язано ГУПФ України в Одеській області здійснити з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з сум грошового забезпечення з яких обчислювалась його пенсія (здійснювався перерахунок пенсії) станом відповідну дату, без її обмеження максимальним розміром, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, відмовлено у задоволенні решти позовних вимог.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2020 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 (максимальним розміром) починаючи з 20 грудня 2016 року і зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 20 грудня 2016 року, виходячи з сум грошового забезпечення з яких обчислювалась його пенсія (здійснювався перерахунок пенсії) станом на відповідну дату, без її обмеження максимальним розміром, та здійснити виплату суми перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Як зазначено у позові, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20 йому проведено перерахунок пенсії за вислугу років з 20.12.2016 року.

Згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.02.2021 року за вих. № 1250-690/K02/8-1500/21, виплата нарахованої позивачу доплати пенсії за період з 20.12.2016 року по 31.08.2020 року в сумі 321707,84 грн. буде здійснена одним платежем після виділення головному управлінню відповідних коштів на погашення вказаної заборгованості (а.с.3).

З огляду на викладене, 15.03.2021 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою, в якій з метою належного виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20 просив перерахувати кошти в сумі 321707,84 грн. на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для їх виплати позивачу (а.с.4).

На вказану заяву позивач отримав листа від 16.04.2021 року за вих. № 12022-9455/K 03/8-2800/21, в якому зазначено:

«…На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2020 по справі № 420/78/20 (далі - рішення суду) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в межах покладених зобов`язань.

З вересня 2020 року виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється в розмірі. визначеному рішенням суду.

Відповідно до статті 8 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсій. у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством. звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом. та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства

Виплата заборгованості за рішенням суду буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Рішення суду виконано в межах покладених зобов`язань».

Вважаючи дії Пенсійного фонду України, які полягають у відмові листом від 16.04.2021 року за вих. № 12022-9455/К-03/8-2800/21 перерахувати на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області кошти в сумі 321707,84 грн. для виплати їх ОСОБА_1 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Якщо позивач уважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 355/1648/15-а, від 21.08.2019 у справі № 295/13613/16, від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а, а також в постановах Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 522/5265/17, від 24.09.2020 у справі № 640/15623/19, зазначених судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу зазначених вище законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а, зазначеній судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Як вже вказано судом Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2020 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 (максимальним розміром) починаючи з 20 грудня 2016 року і зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 20 грудня 2016 року, виходячи з сум грошового забезпечення з яких обчислювалась його пенсія (здійснювався перерахунок пенсії) станом на відповідну дату, без її обмеження максимальним розміром, та здійснити виплату суми перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Тобто, суб`єктом якого зобов`язано здійснити виплату суми перерахованої пенсії позивача у рішенні суду є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Натомість, спір у даній справі виник між позивачем та Пенсійним фондом України щодо перерахування на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області коштів в сумі 321707,84 грн. для виплати їх ОСОБА_1 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20.

Суд вважає, що хоча спір у даній справі й містить ознаки звернення в порядку статті 383 КАС України про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), однак, зважаючи на суб`єктний склад сторін у даній справі, оскільки предметом перевірки при розгляді даної справи є саме дії Пенсійного фонду України, які полягають у відмові листом від 16.04.2021 року за вих. № 12022-9455/К-03/8-2800/21, суд вважає, що звернення до суду з даними вимогами шляхом подання позовної заяви узгоджується з положеннями приписів КАС України, а вищевказані правові висновки Верховного суду не є релевантними при розгляді даної адміністративної справи.

Суд зазначає, що Порядком №649 передбачався механізм погашення заборгованості, яка утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету.

Відповідно до п.5-6 Порядку №649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 8 Порядку №649 визначено, що комісія приймає одне з таких рішень:

- про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку;

- про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

Правовий аналіз перелічених норм свідчить, що виплата коштів, нарахованих на виконання судових рішень, здійснювалася органами Пенсійного фонду України за правилами Порядку №649, які визначали певну процедуру, що виключала можливість позивача діяти в інший спосіб.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі № 640/5248/19 визнані протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабміну України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якими затверджений Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

За таких умов, з врахуванням ч.2 ст.265 КАС України Порядок №649 втратив чинність з 22.07.2020.

Разом з цим, відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Однак, Кабінетом Міністрів України 16 грудня 2020 року було прийнято постанову №1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» (далі Постанова №1279).

Постановою №1279 у пункті 3 встановлено Пенсійному фонду України до 1 квітня 2021 р. провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.

Також вищевказаною постановою затверджено «Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку» та внесено до постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1596, від 23 липня 2014 р. № 280 та від 11 травня 2017 р. № 312 відповідні зміни.

Суд зазначає, що відповідно до п.4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280 (в редакції Постанови №1279) Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань… забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій…

Відповідно до п. 12 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999 року №1596 (далі - Порядок №1596, в редакції Постанови №1279), органи Пенсійного фонду (головні управління Пенсійного фонду України в областях, м. Києві) на підставі заяв, передбачених п. 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком 3 у трьох примірниках.

Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 13 Порядку №1596 під час централізованого перерахування коштів списки подаються уповноваженим банкам виключно в електронній формі через Пенсійний фонд України.

Згідно із п. 14 Порядку №1596 на підставі складених документів Пенсійний фонд України проводить протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам кошти, необхідні для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.

Отже, вчинити певні дії в інтересах позивача, зокрема щодо здійснення фінансування виплати пенсії, наразі може Пенсійний фонд України.

В той же час, з урахуванням централізованого фінансування виплат пенсії, суд вважає, що у відповідача відсутній обов`язок у перерахуванні коштів в сумі 321707,84 грн. на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для виплати їх ОСОБА_1 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій Пенсійного фонду України, які виразилися у відмові листом від 16.04.2021 року за вих. № 12022-9455/К-03/8-2800/21 перерахувати на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області кошти в сумі 321707,84 грн. для виплати їх ОСОБА_1 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20 та зобов`язання Пенсійного фонду України перерахувати кошти в сумі 321707,84 грн. на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для виплати їх ОСОБА_1 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі № 420/78/20 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач: Пенсійний фонд України (вул. Бастіонна, 9, м. Київ, 01601, )

Суддя С.М. Корой

.