Справа № 755/7263/21
Суддя: Хромова О. О.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/7263/21
Провадження № 2-а/755/170/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Кошель К.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3-ої роти 3-го батальйону 2-го полку з обслуговування лівого берегу Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Зуєва Сергія Анатолійовича, третя особа - Департамент патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 20 квітня 2021 року серії ГАБ № 13041, винесену інспектором 3-ої роти 3-го батальйону 2-го полку з обслуговування лівого берегу Управління патрульної поліції в місті Києві департаменту патрульної поліції Зуєвим С.А., про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 20 квітня 2021 року о 13 годині 00 хвилин він отримав сигнал тривоги з сигналізації охорони «Шериф», до якої підключена його земельна ділянка. Зі встановлених по периметру земельної ділянки камер спостереження він побачив двох невідомих йому людей, які ходили по території та намагалися відімкнути замок на вхідних воротях. У зв`язку з цим, він зателефонував на номер «102», викликав наряд поліції та розповів про те, що на територію земельної ділянки, яка є його власністю, проникнули незнайомі йому особи. Прибувши на місце події, він побачив двох людей, які перебували на території його ділянки, і працівників поліції, які стояли біля воріт, розмовляючи з незнайомими особами через паркан. Позивач представився працівникам поліції, пред`явив документи, що посвідчують його особу, а також документи якими підтверджується право власності на землю. Оглянувши документи, лейтенант поліції ОСОБА_2 відмовився вчиняти будь - які дії відносно осіб, що проникнули на земельну ділянку, оскільки він не побачив в їхніх діях правопорушеннях і запропонував йому написати письмову заяву в поліцію. Більше того, інспектор сказав, що ці особи мають право перебувати на його земельній ділянці, оскільки, як йому повідомили ці особи, щодо земельної ділянки йде судовий спір і судом на таку ділянку накладено арешт.

Позивач стверджує, що його пояснення щодо того, що наявність спору не свідчить про те, що він не є власником землі і жодного рішення суду про позбавлення його такого права не існує, відповідача не переконали. Позивач запропонував інспектору поліції разом із особами, які проникнули на ділянку, поїхати у відділення поліції для з`ясування всіх обставин, на що інспектор поліції категорично не погодився та зазначив, що оскільки письмової заяви на місці події не було, наряд поліції від`їжджає з місця виклику.

Після від`їзду наряду поліції ОСОБА_1 поїхав до Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві (далі - Дніпровське УП ГУНП у м. Києва) та подав письмову заяву щодо факту проникнення сторонніх осіб на земельну ділянку. Крім того, о 13 год. 56 хвилин позивач зателефонував на «102» і в телефонному режимі поскаржився на бездіяльність лейтенанта поліції ОСОБА_2 , внаслідок чого через декілька годин до місця події знову приїхав інспектор поліції ОСОБА_2 і вручив постанову про адміністративне правопорушення за неправдивий виклик поліції.

Позивач вважає оскаржувану ним постанову незаконною та просить її скасувати.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 травня 2021 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (в письмовому провадженні). Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Відповідач відзив на позов не подав, конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви, що направлявся на адресу місцезнаходження відповідача, повернувся до суду не врученим, з поштовою відміткою «За закінченням терміну зберігання».

Департамент патрульної поліції, будучи повідомленим належним чином, жодних заперечень з приводу даного позову до суду не подав.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно;

6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою пункту 1 частини першої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено частиною другою статті 55 Конституцій України та статтею 6 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що 20 квітня 2021 року старшим інспектором 3-ої роти 3-го батальйону 2-го полку з обслуговування лівого берегу Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Зуєвим С.А. винесено постанову серії ГАБ № 131041, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 3 400,00 грн за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП.

У постанові відповідачем зазначено, що 20 квітня 2021 року о 13 год. 54 хв. ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП.

В матеріалах справи також міститься заява ОСОБА_1 від 20 квітня 2021 року, адресована Дніпровському УП ГУНП у м. Києві щодо подій, які мали місце 20 квітня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 27 квітня 2021 року

№ К-364/125/12/01-202 про надання інформації ОСОБА_3 зазначено, що на запит позивача від 22 квітня 2021 року № К-364 надано таку інформацію: 20.04.2021; Поліція не потрібна, скаржиться на бездіяльність екіпажу 6855, а саме на ОСОБА_2 , який відмовився допомогти заявнику у вирішенні конфліктної ситуації. Порадив заявнику писати заяву іншим разом в райвідділу, заявник обурений.

За змістом статті 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною першою статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За положеннями частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно із частинами першої - другої статті 7, статті 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності. Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи (частина третя статті 77 КАС України).

Верховний Суд у своїй Постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Європейський суд з прав людини у п. 36 рішення в справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 1 липня 2003 року № 37801/97, зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Виходячи з наведеного вище, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом. Також саме на посадову особу (суб`єкт владних повноважень), яка вирішує питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, покладається обов`язок по доказуванню наявності події і складу адміністративного правопорушення в діях особи, що притягається до відповідальності, і обов`язок по збиранню та фіксуванню доказів на підтвердження події та складу правопорушення.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, в КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред`явленого йому обвинувачення, адже в силу частини третьої статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим. Належний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів, а допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно із частиною третьою статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, суд враховує, що відповідач, достовірно знаючи про наявність даного спору у суді, не подав відзиву, маючи достатньо часу для цього, - що за приписами КАСУ може розглядатись як визнання ним позову.

Враховуючи сукупність викладених обставин та недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, суд доходить до висновку про доцільність скасуванням оскаржуваної постанови.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої сстатті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б давали суду підстави прийти до обгрунтованого висновку щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП.

Оскільки позовні вимоги задоволено повним обсягом, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Керуючись статтями 5-7, 9, 77, 139, 241-246, 252, 268, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 3-ої роти

3-го батальйону 2-го полку з обслуговування лівого берегу Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Зуєва Сергія Анатолійовича, третя особа - Департамент патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову від 20 квітня 2021 року серії ГАБ № 131041, винесену інспектором

3-ої роти 3-го батальйону 2-го полку з обслуговування лівого берегу Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Зуєвим Сергієм Анатолійовичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за статтею

183 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за рахунок бюджетних асигнувань, витрати по сплаті судового збору у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири грн).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду виготовлено 29 липня 2021 року.

Суддя О.О. Хромова