Справа № 640/27973/20
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м.Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у м.Києві звернулось до суду з даним позовом, в якому просило стягнути кошти платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з усіх рахунків відкритих у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 24 464, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 24 464, 00 грн., який виник у зв`язку з несплатою останнім податкових зобов`язань, нарахованих самостійно платником податків згідно поданої ним декларації.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року адміністративний позов задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду доказів погашення боргу у 24 464, 00 грн. з єдиного податку-фізичних осіб, тобто заявлена сума є узгодженою та являється податковим боргом перед бюджетом, який нею не сплачений та підлягає стягненню.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума грошового зобов`язання, не сплачена у встановлений цим кодексом строк, тобто помилкова сплата грошового зобов`язання не до того місцевого бюджету не може свідчити про наявність у платника податку податкового боргу. Крім того, апелянт наголошує, що суд першої інстанції грубо порушив норми процесуального права, оскільки її не було повідомлено про розгляд справи.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована Ворошиловським районним управлінням юстиції у м. Донецьк 15.12.2017 року за № 0083596 та взята на податковий облік 15.12.2017 року за № 08.

Місцезнаходження фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

08.04.2020 року відповідачем подано до податкового органу податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи, в якій самостійно визначено суму до сплати за І квартал 2020 року у розмірі 13 470, 55 грн.

04.07.2020 року відповідачем подано до податкового органу податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи, в якій самостійно визначено суму до сплати за півріччя 2020 року у розмірі 11 006, 65 грн.

Позивачем 16.07.2020 року сформована податкова вимога форми «Ю» №66002-10 про сплату податкового боргу у 13 457, 35 грн., яку було надіслано на адресу ФОП ОСОБА_1 та отримано 26.08.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до розрахунку суми податкового боргу платника податків - ФОП ОСОБА_1 з єдиного податку - фізичної особи та інтегрованої картки платника податку, станом на 13.10.2020 року, останній має заборгованість перед бюджетом на загальну суму 24 464, 00 грн.

Несплата відповідачем визначеної суми податкового боргу й стало передумовою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пп. 59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пп. 59.3 ст.59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Разом з апеляційною скаргою відповідач надала суду платіжні доручення на підтвердження того, що нею були сплачені відповідні внески:

1) Платіжне доручення № 33 від 18.05.2020, яким сплачено єдиний податок за 1 квартал на суму 13 480, 00 грн.;

2) Платіжне доручення № 56 від 11.08.2020, яким сплачено єдиний податок за 2 квартал на суму 11 010, 00 грн.

Наведене свідчить, що ФОП ОСОБА_1 своєчасно виконала свій обов`язок щодо сплати податкового зобов`язання, зазначеного у поданій нею податковій декларації у строк, встановлений Податковим кодексом України.

Крім того, як вказує відповідачка в апеляційній скарзі, після отримання вимоги про сплату податкового боргу нею було вжито заходів щодо направлення заяви на ім`я начальника ГУ ДПС у Донецькій області щодо зарахування помилково перерахованої суми на рахунок УДКСУ у Шевченківському районі м.Києва, у зв`язку зі зміною місця реєстрації.

Проте, через запроваджений карантин та перебування великої кількості працівників на лікарняному її заява не була зареєстрована як вхідний документ та відповідачем було повторно направлено аналогічну заяву.

Не зважаючи на те, що відбулася процедура перерахунку помилково сплачених коштів до ГУ ДПС у Донецькій області, позивачем було подано позовну заяву до суду про стягнення заборгованості.

На підтвердження того, що перерахунок помилково сплачених коштів відбувся та кошти були перераховані за призначенням, відповідачем надано скріншот Електронного кабінету платника податків з відомостями щодо сплати податків у 2020 та 2021 роках.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність у відповідача податкового боргу в розмірі 24 464, 00 грн є помилковим.

Крім зазначеного слід звернути увагу, що нормами Бюджетного кодексу України, а саме, ч. 1 ст. 43 та ч. 5 ст. 45, передбачено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування до нього негативних наслідків як-то штрафи, нарахування пені чи здійснення опису майна.

При цьому, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення казначейського рахунку у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою Податкового кодексу України строк.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 17 грудня 2019 року у справі №808/4235/14, від 18 квітня 2019 року у справі №804/6725/16, від 19 лютого 2019 року у справі №812/195/18.

Крім того, колегія суддів, звертає увагу, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскільки відповідач не була повідомлена про розгляд справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що копію позовної заяви, разом з ухвалою про відкриття провадження було направлено на адресу: АДРЕСА_2 , проте на адресу суду повернувся конверт з відміткою «неправильно зазначена (відсутня) адреса».

Разом з тим, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адреса відповідача: АДРЕСА_3 , як, саме, і зазначено в позовній заяві.

Отже, судом першої інстанції було розглянуто справу без належного повідомлення відповідача, чим було порушено її процесуальні права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Розгляд справи за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином, відповідно до п.3 ч.3 ст.317 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 3 405, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 26.04.2021 № 32031903, проте судовий збір на рішення суду першої інстанції мав бути сплачений у розмірі 3 153, 00 грн.

Враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволені позову, витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 153, 00 грн. підлягають відшкодуванню відповідачеві за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м.Києві.

Одночасно суд зазначає, що повернення надміру сплаченого судового збору врегульовано п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у якому зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, для повернення надміру сплаченого судового збору позивач має право звернутись до суду з відповідною заявою.

Керуючись ст.ст. 139, 242, 250, 308, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволені адміністративного позову Головного управління ДПС у м.Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Головного управління ДПС у м.Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19; ідентифікаційний код: 43141267) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 153, 00 грн. (три тисячі сто п`ятдесят три гривні 00 коп.).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

А.Г. Степанюк