Справа № 540/2331/21
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/2331/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Керівника Каховської окружної прокуратури Херсонської області до Великолепетиської селищної ради Херсонської області третя особа - Великолепетиський ясла-садок № 4 "Калинка" Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Керівник Каховської окружної прокуратури Херсонської області (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Великолепетиської селищної ради Херсонської області (далі - відповідач), третя особа: Великолепетиський ясла-садок №4 "Калинка" Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виразилась у невжитті заходів щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку під будівлями та спорудами Великолепетиського ясла-садка №4 "Калинка" Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області, за адресою: вул. Миру, буд.72 смт.Велика Лепетиха Херсонської області, загальною площею 0,6546 га, кадастровий номер :001:0688;

- зобов`язати Великолепетиську селищну раду Херсонської області вжити заходи щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку під будівлями та спорудами Великолепетиського ясла-садка №4 "Калинка" Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області, за адресою: вул. Миру, буд.72 смт.Велика Лепетиха Херсонської області, загальною площею 0,6546 га, кадастровий номер :001:0688;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виразилась у невжитті заходів щодо оформлення та державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою під будівлями та спорудами Великолепетиського ясла-садка №4 "Калинка" Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області, за адресою: вул. Миру, буд.72 смт.Велика Лепетиха Херсонської області, загальною площею 0,6546 га, кадастровий номер :001:0688;

- зобов`язати Великолепетиську селищну раду Херсонської області вжити заходи щодо оформлення та державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою під будівлями та спорудами Великолепетиського ясла-садка №4 "Калинка" Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області, за адресою:ул. Миру, буд.72 смт.Велика Лепетиха Херсонської області, загальною площею 0,6546 га, кадастровий номер :001:0688.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Каховською окружною прокуратурою Херсонської області в ході вивчення стану додержання вимог земельного законодавства в діяльності Великолепетиської селищної ради в частині оформлення права на земельну ділянку дошкільного навчального закладу, розташованого на території цього органу місцевого самоврядування, встановлено, що на земельну ділянку, на якій знаходиться будівля Великолепетиського ясла-садка №4 "Калинка", відсутні правовстановлюючі документи. Згідно п.1.3 Статуту Великолепетиського ясла-садка №4 "Калинка" засновником останнього є Великолепетиська селищна рада. Пунктом 10.1 Статуту визначено, що джерелами фінансування ясла-садка №4 є: кошти селищного бюджету; кошти, батьків або осіб, які їх замінюють, добровільні внески фізичних або юридичних осіб. Частинами 2, 6 статті 25 Закону України "Про освіту" передбачено, що засновник закладу освіти або уповноважена ним особа, зокрема: затверджує кошторис та приймає фінансовий звіт закладу освіти у випадках та порядку, визначених законодавством; здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю закладу освіти. Засновник закладу освіти зобов`язаний забезпечити утримання та розвиток матеріально-технічної бази заснованого ним закладу освіти на рівні, достатньому для виконання вимог стандартів освіти та ліцензійних умов. Матеріально-технічна база згідно ст.38 Закону України "Про дошкільну освіту" включає і земельні ділянки. В той же час, правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,6546 га з кадастровим номером :001:0688 за адресою: смт.Велика Лепетиха, вул. Миру, 72, на якій розташований Великолепетиський ясла-садок №4 "Калинка", не оформлені. Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій знаходиться дитячий садок через бездіяльність Великолепетиської селищної ради, яка виразилася у невжитті заходів до виконання вимог Земельного кодексу України упродовж майже 4 місяців, створює передумови до зловживань щодо розпорядження цією земельною ділянкою, ризики для нормального функціонування закладу дошкільної освіти, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей. Прокурор звертається з цим позовом у зв`язку з тим, що у даному випадку відсутній державний орган, який уповноважений здійснювати представництво інтересів держави у спірних правовідносинах, а необхідність захисту інтересів держави у сфері охорони дитинства зумовлена тим, що внаслідок допущеної відповідачем бездіяльності не оформлено правовстановлюючі документи та не проведено державну реєстрацію права власності та права користування земельної ділянкою.

Ухвалою від 31.05.2021 провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Вказану ухвалу направлено відповідачу 03.06.2021, однак у встановлений суддею строк відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Частиною 5 статті 162 КАС України визначено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст.162 КАС України).

Згідно ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч.2 ст.262 КАС України).

Частиною 5 статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в письмовому провадженні в межах строків, визначених КАС України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Великолепетиської селищної ради від 06.07.2009 № 699 затверджено Статут Великолепетиського ясла-садка №4 "Калинка" Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області, згідно п.1.3 якого засновником ясла-садка є Великолепетиська селищна рада, яка здійснює його фінансування, матеріальне забезпечення, надає необхідні будівлі з обладнанням і матеріалами, організовує будівництво і ремонт приміщень, їх господарське обслуговування, харчування та медичне обслуговування дітей.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Великолепетиський ясла-садок №4 "Калинка" є комунальним закладом, вид діяльності - дошкільна освіта.

Рішенням Великолепетиської селищної ради від 12.12.2000 № 159 прийнято у комунальну власність дитячий садок № 4.

Пунктом 2 рішення Великолепетиської селищної ради від 24.12.2020 №76 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки комунальної власності для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти під об`єктом Великолепетиського ясла-садка №4 "Калинка", загальною площею 0,6546 га, за адресою: вул. Миру, буд.72, смт.Велика Лепетиха, Великолепетиської селищної ради на території Великолепетиського району Херсонської області. Кадастровий номер :01:001:0688 - 0,6546 га.

Згідно відповіді директора Великолепетиського ясла-садка №4 "Калинка" від 29.03.2021 № 18 рішенням третьої сесії Великолепетиської селищної ради VІІІ скликання від 24.12.2020 №76 затверджена технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки під ясла-садком № 4 "Калинка", загальною площею 0,6546 за адресою: вул. Миру (колишня Куйбишева), буд.72. На даний час оновлюється витяг з державного кадастру, після чого буде зареєстровано право на комунальну власність.

Зі змісту листа Великолепетиської селищної ради від 06.04.2021 № 02-39/432 слідує, що на даний час поступово здійснюється процес державної реєстрації об`єктів нерухомого майна (виготовлення технічних паспортів, очікування листів від регіонального Фонду державного майна України).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.04.2021 № 252754791 відсутні відомості про реєстрацію речового права на земельну ділянку, на якій розташований будинок Великолепетиського ясла-садка № 4 "Калинка" по вул. Миру, буд.72, смт.Велика Лепетиха Херсонської області.

Враховуючи невжиття заходів щодо оформлення права власності та права постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0,6546 га, на якій розташований Великолепетиський ясла-садок № 4 "Калинка", керівник Каховської окружної прокуратури Херсонської області звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Спеціальним законом, яким визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді є Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).

Частиною 3 статті 23 Закону № 1697-VII передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Ці міркування Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст.23 Закону № 1697-VII.

Відтак, суд вважає, що "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 806/1000/17, від 19.09.2019 р. у справі № 815/724/15, від 17.10.2019 р. у справі № 569/4123/16-а.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France), заява № 61517/00, пункт 27).

Суд звертав також увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Зокрема, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку думку: сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 р. № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.4 ч.2 ст.129 Конституції України).

Так, згідно ч.3 ст.23 Закону № 1697-VII прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч.4 ст.53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Системне тлумачення вказаних приписів дозволяє дійти висновку, що ст.53 КАС України вимагає вказувати в адміністративному позові, скарзі чи іншому процесуальному документі докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором.

Разом з тим, незгода суду з наведеним в адміністративному позові на виконання ч.4 ст.53 КАС України обґрунтуванням прокурора щодо визначеної ним підстави представництва, як і неподання прокурором доказів відсутності органів влади, які мають повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, не є підставою для залишення позову без розгляду.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі № 587/430/16-ц.

У справі, що розглядається, прокурор в адміністративному позові зазначив, що необхідність захисту інтересів держави у сфері охорони дитинства зумовлена тим, що внаслідок допущеної відповідачем бездіяльності не оформлено право власності та право постійного користування земельної ділянкою.

На думку суду, таке обґрунтування є сумісним з розумінням "інтересів держави" у зв`язку з наступним.

Так, у Преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 р.), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XII, зазначено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Статтею 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, відповідно до статті 28 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей.

Згідно ст.1 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р. № 2402-III забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Приписами ч.2 ст.4 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 р. № 2145-VІІІ визначено, що право на безоплатну освіту забезпечується: для здобувачів дошкільної та повної загальної середньої освіти - за рахунок розвитку мережі закладів освіти всіх форм власності та їх фінансового забезпечення у порядку, встановленому законодавством, і в обсязі, достатньому для забезпечення права на освіту всіх громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства, які постійно або тимчасово проживають на території України.

Відтак, обов`язок органів державної влади та місцевого самоврядування полягає у створенні, у межах визначених законом повноважень, умов для отримання дитиною освіти, забезпечення її доступності шляхом, зокрема, належного функціонування розгалуженої мережі навчальних закладів.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 р. у справі № 359/6814/17, від 18.10.2018 р. у справі № 822/3692/17, від 26.02.2019 р. у справі № 442/8337/17.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що у даній справі подання керівником Каховської окружної прокуратури Херсонської області позовної заяви мало на меті захист "інтересів держави".

Стосовно наявності підстав, визначених ч.3 ст.23 Закону № 1697-VII для представництва інтересів держави у суді, суд зазначає наступне.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, відповідно до ч.1 ст.12 ЗК України належить, зокрема: організація землеустрою; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

У позовній заяві прокурор стверджує, що Великолепетиська селищна рада не виконала покладені на неї повноваження з оформлення права власності та права постійного користування на земельну ділянку, на якій розташований Великолепетиський ясла-садок № "Калинка", площею 0,6546 га, що зумовлює передумови для зловживань щодо розпорядження майном, формує ризики для нормального функціонування цього закладу, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей та інтересів держави у сфері охорони дитинства. При цьому, як зазначив прокурор, орган, на який покладаються повноваження щодо забезпечення виконання органом місцевого самоврядування своїх зобов`язань у спірних правовідносинах, відсутній.

З цього приводу суд зазначає, що особливістю органів місцевого самоврядування як суб`єктів владних повноважень є те, що кожен з таких суб`єктів, з урахуванням положень Конституції України, є самостійним, автономним та не знаходиться у підпорядкуванні жодного органу.

Таким чином, позови прокурора до органу місцевого самоврядування за загальним правилом подаються з такої підстави, як відсутність суб`єкта, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. У такій категорії справ орган прокуратури повинен лише довести, що оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень завдано шкоду інтересам держави.

При цьому інтереси держави, у тому числі охоплюють інтереси мешканців територіальної громади, зокрема, у таких сферах, як охорона здоров`я, благоустрій населених пунктів, оскільки відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Суд вважає, що такий підхід відповідає положенням ст.ст.5, 7 Конституції України, згідно з якими носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ; народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування; в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.10.2019 р. у справі № 569/4123/16-а.

За приписами ст.2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

З огляду на те, що прокурором у позовній заяві вказано, які саме інтереси держави порушено протиправною бездіяльністю органу місцевого самоврядування, та враховуючи, що відсутній орган, до компетенції якого належить здійснення нагляду за діяльністю органів місцевого самоврядування, суд вважає, що прокурором обґрунтовано підстави для захисту інтересів держави у суді в межах даного спору.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суду у постановах від 05.11.2019 р. у справі № 804/4585/18, від 05.03.2020 р. у справі № 520/6826/19, від 11.08.2020 р. у справі № 810/2903/18, від 01.06.2021 р. у справі № 0440/6514/18.

При вирішенні даного спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч.1, 5 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах, серед іншого, належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, заклади освіти, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Приписами ч.2 ст.24 Закону України "Про освіту" передбачено, що управління закладом освіти в межах повноважень, визначених законами та установчими документами цього закладу, здійснюють: засновник (засновники); керівник закладу освіти; колегіальний орган управління закладу освіти; колегіальний орган громадського самоврядування; інші органи, передбачені спеціальними законами та/або установчими документами закладу освіти.

Засновник закладу освіти або уповноважена ним особа, зокрема: затверджує кошторис та приймає фінансовий звіт закладу освіти у випадках та порядку, визначених законодавством; здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю закладу освіти. Засновник закладу освіти зобов`язаний забезпечити утримання та розвиток матеріально-технічної бази заснованого ним закладу освіти на рівні, достатньому для виконання вимог стандартів освіти та ліцензійних умов (ч.ч.2, 6 ст.25 Закону України "Про освіту").

Частинами 2, 5 статті 78 Закону України "Про освіту" визначено, що фінансування закладів, установ і організацій системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також інших джерел, не заборонених законодавством, субвенцій. Фінансування дошкільної та позашкільної освіти здійснюється за рахунок коштів державного та/або місцевих бюджетів, а також за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством. Держава може сприяти розвитку дошкільної та позашкільної освіти шляхом надання відповідних освітніх субвенцій.

До майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти відповідно до п.1 ч.1 ст.80 Закону України "Про освіту" належать нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо.

Матеріально-технічна база закладу дошкільної освіти згідно ч.1 ст.38 Закону України "Про дошкільну освіту" включає будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, інвентар, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інше. Майно закладу дошкільної освіти належить йому на правах, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 80 Закону України "Про освіту" визначено, що порядок, умови та форми набуття закладами освіти прав на землю визначаються Земельним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Положеннями ч.1 ст.92 ЗК України встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно п."а" ч.2 ст.92 ЗК України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки на підставі ч.1 ст.125 ЗК України виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV) є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов`язковою.

Частиною 1 статті 5 Закону № 1952-IV встановлено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Отже, речові права на нерухоме майно підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 12 ЗК України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад, до яких належить розпоряджання землями територіальних громад.

Частиною 1 статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб згідно з ч.1 ст.122 ЗК України.

За змістом п.34 ч.1 ст.26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: регулювання земельних відносин.

Управління закладами освіти, які належать територіальним громадам відповідно до пп.1 п."а" ч.1 ст.32 Закону № 280/97-ВР належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

З аналізу викладених норм вбачається, що управління об`єктами освіти, в тому числі прийняття рішень щодо оформлення речових прав на об`єкти комунальної власності, є обов`язком органу місцевого самоврядування.

Як встановлено судом, відповідно до Статуту Великолепетиського ясла-садка № 4 "Калинка", останній належить до комунальної власності Великолепетиської селищної ради, засновником якого є Великолепетиська селищна рада. Засновник здійснює фінансування закладу, його матеріальне забезпечення, надає необхідні будівлі з обладнанням і матеріалами, організовує будівництво і ремонт приміщень, їх господарське обслуговування.

За рішенням Великолепетиської селищної ради від 12.12.2000 № 159 будівлю ясла-садка № 4 прийнято у комунальну власність Великолепетиської селищної ради

Відповідно до п.2 рішення Великолепетиської селищної ради від 24.12.2020 № 76 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки комунальної власності для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти під об`єктом Великолепетиського ясла-садка №4 "Калинка", загальною площею 0,6546 га, за адресою: АДРЕСА_1 . Кадастровий номер :01:001:0688 - 0,6546 га.

Зі змісту листів Великолепетиського ясла-садка "Калинка" та Великолепетиської селищної ради слідує, що у користуванні ясла-садка перебуває земельна ділянка площею 0,6546 га, правовстановлюючі документи на яку відсутні.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в відсутні відомості про реєстрацію речового права на земельну ділянку, на якій розташований будинок Великолепетиського ясла-садка № 4.

Суд зазначає, що відсутність заходів щодо оформлення речових прав на земельну ділянку, на якому розташовано приміщення закладу дошкільної освіти, свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, що, зважаючи на цільове призначення таких об`єктів, порушує права користувачів цих об`єктів на безпечні умови функціонування і розвитку.

Таким чином, в порушення вимог земельного законодавства, положень Законів України "Про освіту", "Про дошкільну освіту", правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яку використовує Великолепетиський ясла-садок №4 "калинка", не оформлено, державну реєстрацію права власності та права постійного користування земельною ділянкою не здійснено.

Отже, Великолепетиська селищна рада, будучи засновником, суб`єктом, який здійснює управління цим закладом, відповідає за його матеріально-технічне забезпечення, виконує повноваження у земельній сфері щодо надання земельних ділянок у користування, здійснює контроль за додержанням земельного законодавства та законодавства в галузі освіти не виконала покладені на неї вищезазначеними нормами законодавства повноваження, не вжила необхідних дій для оформлення права власності та права постійного користування земельною ділянкою, на якій знаходиться Великолепетиський ясла-садок № 4 "Калинка", допустивши протиправну бездіяльність.

На підставі вищевикладеного, з огляду на наявність правових підстав для звернення прокурора із даним позовом та встановлену в ході розгляду даної справи протиправну бездіяльність відповідача, суд приходить до висновку що позовну заяву керівника Каховської окружної прокуратури Херсонської області належить задовольнити повністю.

Згідно ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів понесення позивачем вказаних судових витрат, підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Великолепетиської селищної ради Херсонської області (74502, Херсонська область, смт.Велика Лепетиха, вул.Соборна, 2, ) щодо невжиття заходів стосовно державної реєстрації права власності на земельну ділянку під будівлями та спорудами Великолепетиського ясла-садка №4 "Калинка" Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області, за адресою: вул. Миру, буд.72 смт.Велика Лепетиха Херсонської області, загальною площею 0,6546 га, кадастровий номер :001:0688.

Зобов`язати Великолепетиську селищну раду Херсонської області (74502, Херсонська область, смт.Велика Лепетиха, вул.Соборна, 2, ) вжити заходи щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку під будівлями та спорудами Великолепетиського ясла-садка №43 "Калинка" Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області, за адресою: вул. Миру, буд.72 смт.Велика Лепетиха Херсонської області, загальною площею 0,6546 га, кадастровий номер :001:0688.

Визнати протиправною бездіяльність Великолепетиської селищної ради Херсонської області (74502, Херсонська область, смт.Велика Лепетиха, вул.Соборна, 2, ) щодо невжиття заходів стосовно оформлення та державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою під будівлями та спорудами Великолепетиського ясла-садка №3 "Калинка" Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області, за адресою: вул. Миру, буд.72, смт.Велика Лепетиха Херсонської області, загальною площею 0,6546 га, кадастровий номер :001:0688.

Зобов`язати Великолепетиську селищну раду Херсонської області (74502, Херсонська область, смт.Велика Лепетиха, вул.Соборна, 2, ) вжити заходи щодо оформлення та державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою під будівлями та спорудами Великолепетиського ясла-садка №4 "Калинка" Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області, за адресою: вул. Миру, буд.72 смт.Велика Лепетиха Херсонської області, загальною площею 0,6546 га, кадастровий номер :001:0688.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 109040000