Справа № 420/10932/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/10932/20

Категорія: 106030000
Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.
Час і місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеського прикордонного загону на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправними дій, стягнення сум індексації, заборгованості та середнього заробітку і зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить:

1) визнати протиправними дії військової частини № НОМЕР_1 , оформлені архівними відомостями про виплачене грошове забезпечення за 2007-2014 роки та довідкою-розрахунком бухгалтерської служби в/ч НОМЕР_1 нарахування і виплати індексації за період січень 2015 - липень 2016 року, березень 2018 - лютий 2019 року, щодо нарахування і виплати ОСОБА_2 військової служби з 07.11.2006 року по 27.07.2016 року та з 01.08.2017 року по 19.03.2019 року, без застосування базового місяця листопада 2006 року, січня 2008 року, без врахування всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру;

2) визнати протиправною дію військової частини № НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати ОСОБА_2 грошового забезпечення з 01.03.2018 по 19.03.2019 без урахування 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, відповідно до п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";

3) стягнути з військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за періоди служби з 07.11.2006 року по 27.07.2016 року у розмірі 68 173,09 грн. з 01.08.2017 року по 19.03.2019 року у розмірі 82 065,35 грн.;

4) стягнути з військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії за період з 01.03.2018 по 19.03.2019 у розмірі 12 406,29 грн.;

5) стягнути з військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з 20.03.2019 по 15.10.2020 у розмірі 179 455,58 грн.;

6) зобов`язати військову частину № НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням

В обґрунтування позовних вимог з посиланням на положення ч.1 ст.2, ст.4, ст.9 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, ст. 8, ст. 13 Закону України Про оплату праці, п.1-1, п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078, п.1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації ДПСУ від 20.05.2008 р. № 425, лист Мінсоцполітики від 25.10.2017 р. №97/0/66-17, вказує, що відповідач всупереч Порядку № 1078 невірно визначив базові місяці для проведення індексації грошового забезпечення позивача. Згідно наданих архівних довідок та довідки-розрахунку індексації відповідачем застосовано базові місяці для розрахунку - квітень 2015 року, серпень 2015 року та березень 2018 року. Які базові місяці визначив відповідач за період з листопада 2006 року по січень 2015 року позивачу невідомо, так як цей період відповідач не зазначив в довідці-розрахунку індексації.

Вказує, що позивач з листопада 2006 року по липень 2016 року та з серпня 2017 року по лютий 2019 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 . Оклади військовослужбовцям за спірний період підвищувались наступними нормативними актами: постановою КМУ від 22.05.2000 № 829 Про грошове забезпечення військовослужбовців, яка діяла з травня 2000 року по січень 2008 року; постановою КМУ від 07.11.2007 № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, яка набрала чинності з 01.01.2008; постановою КМУ від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, яка набрала чинності з 01.03.2018 року.

Тому, на його думку, при розрахунку індексації позивача застосовуються наступні базові місяці: з листопада 2006 року - місяць зарахування на військову службу (листопад 2006 року); з січня 2008 року - січень 2008 року відповідно до постанови КМУ № 1294, якою було підвищено оклади військовослужбовцям; з березня 2018 року березень 2018 року відповідно до постанови КМУ №704, якою підвищено оклади військовослужбовців.

Зазначено, що відповідачем з 01.03.2018 до 19.03.2019 невірно розраховувались і виплачувались позивачу посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та інші надбавки, премії із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб без урахування мінімального порогу 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року відповідно до п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Дії відповідача з нарахування і виплати позивачу індексації грошового забезпечення в значно менших розмірах, ніж передбачено діючим законодавством, а також нарахування і виплату посадового окладу, окладу за військове звання, надбавок, премії, одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування мінімального порогу 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, позивач вважає неправомірними.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, позивач вказує, що за період служби позивачу невірно нараховувалась і виплачувалась індексація грошового забезпечення, невірно розраховані і виплачені посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавки, премія. Заборгованість з виплати індексації грошового забезпечення позивача за період служби в/ч 2138 складає 155 022,44 грн. Заборгованість з виплати грошового забезпечення позивача виходячи з 50% МЗП за період служби в/ч НОМЕР_1 складає 12 406,29 грн. Позивач вважає, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку з 20.03.2019 по день подання позову 15.10.2020 складає 179 455,58 грн. (9362,90: 30 днів х 575 днів).

Також, на думку позивача, відповідач має нарахувати і виплатити позивачу суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, недоплачених посадового окладу, окладу за і військове звання, надбавок, премії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправними дій, стягнення сум індексації, заборгованості та середнього заробітку і зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті за період з 01.01.2016 року по 27.07.2016 року та з 01.08.2017 року по 19.03.2019 року ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення із визначенням базового місяця січень 2016 року.

Зобов`язано військову частину № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 27.07.2016 року та з 01.08.2017 року по 19.03.2019 року з врахуванням раніше виплачених сум із застосуванням для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 27.07.2016 року та з 01.08.2017 року по 19.03.2019 року базового місяця січень 2008 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Одеський прикордонний загін подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог та постановити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом зазначено, що суд першої інстанції приймаючи судове рішення у справі не врахував, що до набрання чинності Постанови КМ України від 9 грудня 2015р. №1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів діяли положення, які визначали, що для встановлення базового місяця для обрахунку індексації враховувалися будь-які зміни у бік підвищення грошового забезпечення за рахунок його постійних складових. При цьому вказує, що у позивача з 2014 року по 2019 рік неодноразово змінювався розмір грошового забезпечення за рахунок основних його складових. Також зазначає, що першим базовим місяцем для обрахунку індексації був квітень 2014 року, у зв`язку з підвищенням посадового окладу, в подальшому базовим місяцем є березень 2018 року у зв`язку з прийняттям Постанови № 704.

Протокольною ухвалою суду від 27 липня 2021 року подальший розгляд справи вирішено проводити у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 07.11.2006 року по 27.07.2016 року та з 01.08.2017 року по 19.03.2019 року.

Наказом начальника 26 прикордонного загону Південного регіонального управління ДПСУ м. Одеса від 19.03.2019 № 98-ОС позивача виключено із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та знято з усіх видів забезпечення з 19.03.2019 року (а.с.18).

19.08.2020 року на адресу відповідача було направлено адвокатський запит № 103- 101/20 з проханням, зокрема, надати довідку про нараховане і виплачене позивачу грошове забезпечення із зазначенням всіх його складових помісячно щодо позивача за період його служби в Одеському прикордонному загоні, довідку-розрахунок нарахованих та виплачених сум індексації грошового забезпечення позивача за період його служби в Одеському прикордонному загоні, а також провести нарахування і виплатити ОСОБА_1 недоплачені з 01.03.2018 по день звільнення посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, інші доплати, надбавки виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року відповідно до приміток до Додатків 1, 14 постанови КМУ № 704 від 30.08.2017.

У відповідь на адвокатський запит відповідачем надано листа від 01.09.2020 № 14/7058, з яким було надано довідки-розрахунки індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2015 року по липень 2016 року та з березня 2018 року по лютий 2019 року, а також довідки про нараховане і виплачене грошове забезпечення за 2015 - 2019 роки.

Як стверджує позивач, згідно відповіді Галузевого державного архіву ДПСУ від 22.09.2020 № 1910/15/ш- 673 на запит позивача від 15.09.2020 надані копії карток грошового забезпечення позивача з 2007 по 2014 рік. З наданої відповідачем довідки-розрахунку виплаченої індексації та архівних відомостей про виплачене грошове забезпечення позивача за 2007-2014 роки вбачається, що індексація грошового забезпечення нарахована і виплачена відповідачем позивачу в значно менших розмірах, ніж передбачено діючим законодавством, так як невірно визначені базові місяці нарахування індексації, а також до розрахунку сум індексації не включено всіх складових грошового забезпечення позивача, які не мали разового характеру.

Вважаючи дії військової частини № НОМЕР_1 , оформлені архівними відомостями про виплачене грошове забезпечення за 2007-2014 роки та довідкою-розрахунком бухгалтерської служби в/ч НОМЕР_1 нарахування і виплати індексації за період січень 2015 - липень 2016 року, березень 2018 - лютий 2019 року, щодо нарахування і виплати ОСОБА_2 військової служби з 07.11.2006 року по 27.07.2016 року та з 01.08.2017 року по 19.03.2019 року, без застосування базового місяця листопада 2006 року, січня 2008 року, без врахування всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру та щодо нарахування і виплати ОСОБА_2 грошового забезпечення з 01.03.2018 по 19.03.2019 без урахування 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, відповідно до п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" протиправними, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи справу та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, прийшов до висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті за період з 01.01.2016 року по 27.07.2016 року та з 01.08.2017 року по 19.03.2019 року ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення із визначенням базового місяця січень 2016 року.

Водночас, зобов`язав військову частину № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 27.07.2016 року та з 01.08.2017 року по 19.03.2019 року з врахуванням раніше виплачених сум із застосуванням для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 27.07.2016 року та з 01.08.2017 року по 19.03.2019 року базового місяця січень 2008 року, оскільки доказів підвищення у період з 01 січня 2008 року по 01 березень 2018 року тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, до суду не надано.

Поряд з цим, прийшов до висновку, що відповідач у період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби, а саме з 08.11.2006 року по 10.10.2007 року, не здійснював виплату грошового забезпечення позивачу, а отже, підстав для індексації доходів позивача у вказаних період відповідно до вимог чинного законодавства у військової частини № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не було, а тому відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.

При цьому, вказав, що у період з 2009 року по 2015 рік у відповідача були відсутні підстави для нарахування і виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця січня 2008 року, оскільки розмір грошового забезпечення позивача неодноразово збільшувався за рахунок виплати премій, допомог на оздоровлення, винагород за бойове чергування, надбавок за виконання особливо важливих завдань, надбавок за вислугу років.

Також зазначив, що на думку суду, за відсутності нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 27.07.2016 року та з 01.08.2017 року по 19.03.2019 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, вимоги позивача про стягнення суми індексації, є передчасними.

При цьому, вирішуючи решту позовних вимог вказав, що оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону №1774-VІІІ не втратила чинності і має вищу юридичну силу за положення пункту 4 Постанови №704, у редакції до внесення змін, внесених Постановою №103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, у відповідача були відсутні правові підстави визначити позивачу у період з 01.03.2018 року по 19.03.2019 року розмір посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення 50 % розміру мінімальної заробітної плати.

Вивчивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.1 та ст.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами 2,3 статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ.

Статтею 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст.2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст.4 Закону).

Відповідно до ст.6 Закону №1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постановах від 19 липня 2019 у справі № 240/4911/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 815/2590/18, від 04 вересня 2020 року у справі № 120/2005/19-а.

Тобто, позивач має право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, а відсутність такого нарахування та невиплата індексації є порушенням вимог Закону № 1282-XII, Порядку № 1078.

Стосовно періоду порушеного права позивача у зв`язку з не нарахуванням та невиплатою індексації грошового забезпечення, то колегія суддів переглядає його в межах задоволених позовних вимог, які оскаржено апелянтом до суду апеляційної інстанції.

Так, колегія суддів зазначає. що спірними періодами є : 01.01.2016 року по 27.07.2016 року, 01.08.2017 року по 19.03.2019 року.

Водночас, в матеріалах справи міститься довідка № 12/1234 від 25.11.2020 року з якої вбачається, що позивач військову службу за контрактом в Одеському прикордонному загоні проходив з 11.10.2007 року по 26.07.2016 рік та з 02.08.2017 року по 19.03.2019 року, а отже періоди за які позивачу підлягає нарахування та виплата індексації грошового забезпечення є з 01.01.2016 року по 26.07.2016 року та з 02.08.2017 року по 19.03.2019 року.

На стадії апеляційного розгляду вбачається, що відповідач не заперечує право позивача щодо отримання належних йому сум індексації грошового забезпечення за оскаржуваний період, проте вказує на невірне тлумачення позивачем норм права в частині застосування базового місяця та вказує, що судом першої інстанції також невірно застосовано базовий місяць.

Щодо наявності правових підстав для застосування при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців як про те вказує позивач, січня 2016 року як про те зазначає суд першої інстанції чи квітня 2014 року як про те вказує апелянт, то колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалося, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, якою затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.

Внесеними змінами передбачено ряд новел в порядку проведення індексації грошових доходів населення. Зокрема, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови № 1013 від 09.12.2015 року місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування (пункт 5 Порядку № 1078). Крім того, якщо раніше базовий місяць (місяць підвищення) визначався у разі коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати, то після внесення змін - тільки у разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад).

У редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 року пункт 5 Порядку № 1078 викладено у такій редакції:

«У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.»

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу».

Також, згідно п. 10-2 Порядку № 1078 в редакції Постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Отже, починаючи з 01.12.2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.

Поряд із цим, колегія суддів зазначає, що відповідні зміни до Порядку № 1078 були внесені постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013).

Пунктом першим вказаної Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01.12.2015 року посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників.

При цьому, підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто, Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1- 3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців.

При цьому, зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018 року у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Отже, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто з 01.12.2015 року і включно до 01.03.2018 року, посадові оклади військовослужбовців не змінилися, а отже січень 2016 року не є базовим місяцем для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення.

Так, колегія суддів зазначає, що за період з 01.01.2016 року по 26.07.2016 рік та з 02.08.2017 року по 28.02.2018 року грошове забезпечення позивача підлягало індексації з урахуванням базового місяця квітня 2014 року, оскільки згідно копії особистих карток грошового забезпечення позивача, його грошове забезпечення було збільшено у квітні 2014 року з 740, 00 грн. до 1000.00 грн. та в подальшому до березня 2018 року посадовий оклад позивача був незмінний, про що вірно зазначено апелянтом.

При цьому, колегія суддів зазначає. що укладення позивачем контратаку та проходження служби за цим контрактом з 02.08.2017 року, жодним чином не впливає на встановлення базового місяця, місяцем початку служби, оскільки за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремо взятого працівника не визначається індивідуально і, зокрема, для новоприйнятого працівника не залежить від дати прийняття його на роботу (пункт 10І Порядку), а встановлюється єдиним для всієї категорії працівників, об`єднаних єдиним спільним законодавчим актом останнього підвищення їх тарифних ставок (окладів).

Надалі, відповідно до абзацу другого пункту 5 та пункту 101 Положення, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації заробітної плати передбачено здійснювати з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифних ставок (окладів) за посадами, які займають працівники, а отже як вже зазначалося базовим місяцем у цей період є квітень 2014 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем протиправно не здійснено індексацію грошового забезпечення позивача з 01.01.2016 року по 26.07.2016 року та з 02.08.2017 року по 28.02.2018 року із визначенням базового місяця квітень 2014 року.

При цьому, виплата індексації грошового забезпечення позивача за вищевказані періоди повинна бути проведена з урахуванням раніше виплачених сум.

В подальшому у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якої змінено посадові оклади військовослужбовців. Базовим місяцем індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.03.2019 року буде березень 2018 року

Водночас, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року по грудень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%.

Разом з тим, у контексті спірних правовідносин необхідно звернути увагу на те, що питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку № 1078.

Так, відповідно до абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Так, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку № 1078.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, починаючи з березня 2018 року по листопад 2018 року індексація військовослужбовців не проводилася, адже не було перевищення порогу індексації 103% відповідно до даних Державної служби статистики України.

У грудні 2018 року позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення у розмірі 71,08 грн.

У січні 2019 року позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення у розмірі 71,08 грн.

А відтак, вимоги позивача щодо визнання протиправними дій щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.01.2019 року та зобов`язання нарахувати та виплатити таку індексацію задоволенню не підлягають з підстав викладених вище.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у лютому та березні 2019 року індексація грошового забезпечення позивачу нарахована, але не виплачена.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем у період з 01.02.2019 року по 19.03.2019 року позивачу, з урахування базового місяця березня 2018 року, було нараховано індексацію грошового забезпечення, водночас виплата такої індексації згідно матеріалів справи не проведено, а отже вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій щодо невиплати індексації грошового забезпечення та зобов`язання здійснити таку виплату у період з 01 лютого 2019 року по 19 березня 2019 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що обов`язок визначення наявності у позивача права на отримання визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) відповідно вимог до абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078 покладений на відповідача.

Так, згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02 червня 2006 року у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. …надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

В даному випадку, індексація належним чином не нарахована та не виплачена у повному обсязі позивачеві, а тому суб`єкт владних повноважень у межах наданих йому повноважень має виконати свій обов`язок по нарахуванню та виплаті індексації грошового забезпечення позивачу.

В даному випадку, вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 15 жовтня 2020 року (справа № 240/11882/19), а також постанови від 23 вересня 2020 року (справа № 620/3282/18).

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а тому суд апеляційної інстанції не надає йому правової оцінки в такій частині згідно ст. 308 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, ст.315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеського прикордонного загону задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року скасувати в частині:

Визнання протиправною бездіяльності військової частини № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті за період з 01.01.2016 року по 27.07.2016 року та з 01.08.2017 року по 19.03.2019 року ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення із визначенням базового місяця січень 2016 року.

Зобов`язання військову частину № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 27.07.2016 року та з 01.08.2017 року по 19.03.2019 року з врахуванням раніше виплачених сум із застосуванням для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 27.07.2016 року та з 01.08.2017 року по 19.03.2019 року базового місяця січень 2008 року.

В цій частині ухвалити нове рішення, яким:

Визнати протиправною бездіяльність військової частини № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті за період з 01.01.2016 року по 26.07.2016 року та з 02.08.2017 року по 28.02.2018 року ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення із визначенням базового місяця квітень 2014 року.

Зобов`язати військову частину № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 26.07.2016 року та з 02.08.2017 року по 28.02.2018 року з врахуванням раніше виплачених сум із застосуванням для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення базового місяця квітень 2014 року.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка полягає у невиплаті ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення з 01.02.2019 року по 19.03.2019 року.

Зобов`язати військову частину № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) виплатити ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2019 року по 19.03.2019 року .

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової частини № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті за період з 01.03.2018 року по 31.01.2019 року ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення та зобов`язання військову частину № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.01.2019 року відмовити.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 29 липня 2021 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова