Справа № 947/21522/21
Суддя: Луняченко В. О.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/947/182/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого судді Луняченка В.О.

за участю секретаря Макаренко Г.В.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 2 взводу 5 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Парафіленко Дениса Юрійовича та Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності ,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 14.07.2021 року звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не у автоматичному режимі, серії ДО018 № 631453 від 03.07.2021 року , щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 850 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що винесена постанова не відповідає обставинам справи так як у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення який визначений у постанові.

Від Департаменту патрульної поліції надійшов відзив та матеріали відео фіксації правопорушення та розгляду адміністративної справи на місце виявленого правопорушення. У відзиві зазначено про категоричну незгоду із позовними вимогами у зв`язку із наявністю у діях правопорушника складу вищевказаного адміністративного правопорушення та дотримання вимог КУпАП інспектором при розгляді адміністративної справи та винесенні постанови.

Викликані у судове засідання сторони не звились , заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не відходило , тому у відповідності до вимог ч.1 ст. 205 КАС а також ч.3 ст. 268 КАС , справа розглядається на підставі наданих сторонами доказів і заяв по суті справи.

Як встановлено у судовому засіданні 03.07.2021 року в ході виконання службових обов`язків м, інспектором 2 взводу 5 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Парафіленко Д.Ю. ( далі інспектор ) за адресою : м. Одеса, вул. Таїрова, 52 , було зупинено транспортній засіб «Toyota Sequila реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та після розгляду адміністративної справи була винесена постанова серії ДО018 № 631453 від 03.07.2021 року , щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП, а саме порушення п. 9.2, 2.9.в Правил дорожнього руху : під час зміни напрямку руху не увімкнув світловий показник повороту та номерний знак був закритий стороннім предметом ( металевою сіткою).

Відповідно до ст. 8 Конституції Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Ст. 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення ( далі КУпАП) передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

За ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ( далі Конвенція ) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно із ч. 3 п. (b) ст. 31 Віденської Конвенції про право міжнародних договорів від 1969 року, ратифікованої Україною 14.05.1986 року, поряд з контекстом договору враховується наступна практика його застосування, яка встановлює угоду учасників щодо тлумачення. Крім того, відповідно до ст. 32 Конвенції питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Таким чином судом визнається обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів.

Ст. 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення ( далі КУпАП) передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, що унормовані в Постанові Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху», яку затверджено постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.

Згідно із частиною другою статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС ) визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно правової позиції викладеної Верховним Судом у постанові від 08.07.2020 по справі № 177/525/17 у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Правилами дорожнього руху України ( далі ПДД ) визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України ( п.1.1 ).

Пунктом 9.2 ПДД врегульовано, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.1

Пунктом 2.9в ПДД визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, з номерним знаком закритому іншими предметами чи забрудненому, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів.

За змістом частини шостої статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином предметом дослідження у даної справі є факт здійснення водієм початку руху, зупинки або перестроювання, поворот чи розворот на транспортнім засобі без подання при цьому сигналу світловим показником повороту відповідного напрямку, а також факт закриття номерного знаку стороннім предметом що не дає змоги чітко визначити символи з відстані 20 метрів.

З оглянутого відео файлу, який наданий співвідповідачем Департаментом патрульної поліції, вбачається рух транспортного засобу позивача по вулиці Таїрова у м. Одесі та початок переслідування транспортного засобу патрульним екіпажем після перетину автомобілем позивача перехрестя вул. Таїрова з Естонським провулком та вул. Марії Демченко.

Як вбачається з відео фіксації автомобіль «Toyota Sequila реєстраційний номер НОМЕР_1 постійно рухався впродовж вулиці Таїрова, яка має незначну ширину дозволяючи рух в двох напрямках по однієї смузі, без повороту на інші вулиці або провулки, без зупинок, нового початку руху, розворотів або обгону а тому є незрозумілим в якому саме моменті , на думку інспектора, було здійснено правопорушення. Вулиця Таїрова має незначні зміни напрямку але всі вони здійснюються впродовж одного напрямку путі однієї вулиці.

Таки чином суд вважає недоведеним наявність у діях водія порушення п. 9.2 ПДД.

Суд вважає встановленим що номерний знак зазначеного транспортного засобу укріплений металевою сіткою , але згідно вимог як п. 2.9в ПДД так і вимог ч.6 ст. 121 КУпАП сам по собі факт закриття номерного знаку стороннім предметом не є складом правопорушення без наявності іншої обов`язкової ознаки такого закриття - не можливості чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів.

Як вбачається з відео фіксації правопорушення а також відео фіксації розгляду адміністративної справи відстань з якої не має змоги чітко визначати символи номерного знаку інспекторами не вимірювалась, з відеореєстратора патрульного автомобіля символи чітко визначаються із значної відстані , але з якої саме встановити не можливо без використання вимірювальної техніки.

Враховуючи презумпцію невинуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності , саме на інспекторів патрульної поліції покладений тягар доведеності наявності складу правопорушення належними та допустимими доказами що у даному випадку не здійснено.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП є недоведеним що є підставою для визнання позову таким, що підлягає задоволенню а постанову про притягнення до адміністративної відповідальності такою що підлягає скасуванню як неправомірна.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 241-243,245,246,250,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Інспектора 2 взводу 5 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Парафіленко Дениса Юрійовича ( місце роботи УПП в Одеській області: 65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5 ) та Департаменту патрульної поліції місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3 ), про скасування постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не у автоматичному режимі, серії ДО018 № 631453 від 03.07.2021 року , щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 850 грн.

Закрити провадження по адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ч.6 ст. 121 КУпАП за події яки відбулись 03.07.2021 року у зв`язку із відсутністю у його діях складу правопорушення.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду, через Київський районний суд м. Одеси, апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя Луняченко В. О.