Справа № 120/4130/21-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

30 липня 2021 р. Справа № 120/4130/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

29.04.2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Шаргородської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вважає, протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття по суті рішення у формі розпорядчого документа за результатами розгляду її клопотання від 12.02.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку із чим, звернулась з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 05.05.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

28.05.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог.

08.06.2021 року представник позивача подав відповідь на відзив, у якому останній вважає доводи відповідача необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

В той же час, на адресу суду надійшла заява представника відповідача про приєднання до матеріалів справи рішення 10 сесії 8 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 28.05.2021 року №249, яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Спір між сторонами виник у зв`язку з протиправною, на думку представника позивача, бездіяльністю відповідача, як суб`єкта владних повноважень, яка полягає у не розгляді клопотання про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою.

Водночас, представник позивача, обираючи спосіб захисту порушених прав та інтересів позивача, просить суд зобов`язати відповідача на найближчому пленарному засіданні розглянути клопотання позивача від 12.02.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та прийняти рішення про надання дозволу або мотивовану відмову в його наданні.

Суд звертає увагу, що порядок безоплатної приватизації земельних ділянок врегульований положеннями статті 118 Земельного кодексу України.

Зокрема, частиною шостою цієї статті визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Таким чином, законом визначено конкретний (місячний) строк для розгляду уповноваженим органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування клопотання громадянина про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.02.2021 року позивач звернулась до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Не отримавши рішення, передбаченого частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, 29.04.2021 представник позивача звернувся до суду з адміністративний позов про оскарження бездіяльності Шаргородської міської ради.

Натомість, 28.05.2021 року відповідач розглянув клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою та прийняв рішення №249 про відмову у наданні такого дозволу.

Отже, встановлені судом обставини справи свідчать про недотримання відповідачем визначеного законом строку розгляду клопотання позивача, а відтак й допущення у зв`язку з цим протиправної бездіяльності.

Разом з тим, вже після пред`явлення позову до суду відповідач розглянув подане позивачем клопотання та прийняв одне з рішень, передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК України, що свідчить про усунення порушень, які стали підставою для звернення позивача з цим позовом.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Отже, для закриття провадження у справі з вищенаведених підстав необхідні дві обов`язкові умови: 1) виправлення суб`єктом владних повноважень тих порушень, що є предметом оскарження в суді; 2) відсутність підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що оскаржувані порушення відповідачем виправлені, а підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною після такого виправлення відсутні, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Вирішуючи питання про розподіл судових, суд виходить із наступного.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 132 КАС України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом від 08.07.2011 № 3674-VI.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону від 08.07.2011 № 3674-VI, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, для повернення сплаченої суми судового збору, позивачем до суду повинно бути подано відповідне клопотання, а тому судом при вирішенні питання про закриття провадження у справі, рішення про повернення сплаченої суми судового збору не приймається.

Що стосується відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Згідно з частини 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача надано Договір про надання правової допомоги №11/3 від 12.01.2021 року, опис юридичних послуг клієнту, Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги №11/3 від 12.01.2021 року, прибутковий касовий ордер №11/3 від 28.04.2021 року про здійснення оплати гонорару адвоката в сумі 20500 грн.

Заперечуючи проти стягнення зазначеної суми витрат на правничу допомогу, відповідач посилався на те, що представником позивача не належним чином враховано витрачений ним час на вчинення дій, пов`язаних із підготовкою та розглядом справи, так як написання позовної заяви, не займає такої кількості часу, яку зазначає представник позивача в акті прийому-передачі юридичних послуг.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат понесених позивачем на правничу допомогу суд доходить висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Однак, кількість часу витраченого адвокатом на вчинення окремих дій, а саме: зустріч та усна консультація з клієнтом, складання та підготовка клопотання від 12.02.2021 року, запитів про доступ до публічної інформації від 12.02.2021 року запиту від 17.03.2021 року, написання позовної заяви до Вінницького окружного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності щодо розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зобов`язання вчинити дії, написання клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного провадження, суд вважає завищеним, з огляду на наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Проаналізувавши надані у підтвердження витрат на професійну правничу допомогу описи юридичних послуг, наданих адвокатом позивачу та акти прийому-передачі таких послуг, а також подані ним документи на предмет співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд вважає, що заявлена позивачем сума не відповідає критерію розумності та співмірності.

Суд враховує, що дана адміністративна справа є справою незначної складності та з урахуванням сталої практики Верховного Суду у справах даної категорії не потребує значного часу для підготовки правової позиції. З огляду на зазначене час витрачений адвокатом на написання та підготовку позовної заяви, клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням сформованої позиції позивача у даній справі, на думку суду, є завищеним.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним є стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з розглядом даної справи, у розмірі 2000 грн.

Керуючись ст. 132, 238 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. за рахунок місцевого бюджету Шаргородської міської ради (вул.Героїв Майдану, 224, м.Шаргород, Вінницька область, код ЄДРПОУ 0436253)

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович