Справа № 620/5796/20
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5796/20 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Строяновської О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Чернігівській області) про визнання протиправними дій при обчисленні пенсії за вислугу років із розрахунку 60% (а не 90%) від загальної суми розміру середньомісячної заробітної плати за відповідною (прирівняною) прокурорською посадою, із обмеженням максимального розміру пенсійних виплат за вислугу років та зобов`язання здійснити (у зв`язку з підвищенням складових заробітної плати прокурорським працівникам з 06 вересня 2017 року та з 11 вересня 2020 року), без обмеження максимального розміру, перерахунок (обчислення) та виплату пенсії за вислугу років, із розрахунку 90% від загальної суми розміру складових середньомісячної заробітної плати за відповідною (прирівняною) прокурорською посадою.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем при перерахунку пенсії незаконно зменшено відсоток (процент) розміру його пенсії з 86 до 60 та незаконно застосовано обмеження суми пенсії максимальним розміром.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо зміни (зменшення) при перерахунку процентного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 90% до 60% від місячної заробітної плати та обмеження пенсії максимальним розміром. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати з урахуванням підвищень за відповідною (прирівняною) прокурорською посадою, відповідно до вимог частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 13 грудня 2019 року та на підставі довідки прокуратури Чернігівської області про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, від 28 лютого 2020 року № 18-43, починаючи з 02 березня 2020, а також довідки Чернігівської обласної прокуратури про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, від 09 жовтня 2020 року № 21-223, починаючи з 01 жовтня 2020 року, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зауважує, що перерахунок пенсії позивача здійснено у відповідності до положень Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, які передбачають, що розмір пенсії становить 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати прокурора. Наголошує, що положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI встановлюють застосування обмежень розміра пенсій, призначених відповідно до законів, зазначених у статті 2 такого, у тому числі у разі проведення перерахунку розміра відповідних пенсій.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду - скасувати, з таких підстав.

Судом установлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та з 2005 року отримує пенсію за вислугу років у розмірі 90% заробітної плати.

27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки Чернігівської обласної прокуратури про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, від 09 жовтня 2020 року № 21-223 згідно рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р та рішення Великої палати Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 в розмірі 90 % без обмеження граничного (максимального) розміру, призначену відповідно до статті 501 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, з 01 жовтня 2020 року згідно частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

03 листопада 2020 року відповідачем прийнято рішення № 58, згідно якого позивачу здійснено перерахунок пенсії з 13 грудня 2019 року у зв`язку зі зміною оклада. Середньомісячний заробіток становить - 51366,38 грн, основний розмір пенсії від середнього заробітку - 30819,83 грн, загальний процент розрахунку пенсії від заробітку - 60 %, пенсію позивачу призначено у розмірі 16380,00 грн, тобто у максимальному розмірі.

06 листопада 2020 року відповідачем прийнято рішення № 58, згідно якого позивачу 27 жовтня 2020 року здійснено перерахунок пенсії з 01 жовтня 2020 року у зв`язку зі зміною оклада. Середньомісячний заробіток становить - 88946,49 грн, основний розмір пенсії від середнього заробітку - 53367,89 грн, загальний процент розрахунку пенсії від заробітку - 60 %, пенсію позивачу призначено у розмірі 17690,00 грн, тобто у максимальному розмірі (а.с.246 т.1)

Уважаючи такі рішення відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що із прийняттям Конституційним Судом України 26 березня 2020 року рішення №6-р/2020 позивач має право на перерахунок пенсії. При перерахунку, відповідач має керуватися положеннями статті 501 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, на підставі якої позивачу призначено пенсію. Застосування Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII протирічить положенням статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

На час призначення позивачу пенсії (2002 рік) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури визначалися статтею 501 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (до 15 липня 2015 року).

Відповідно до частини 1 цієї правової норми прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно із частиною 12 статті 501 Закону України № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина 17 статті 501 Закону України № 1789-ХІІ).

До статті 501 Закону України № 1789-ХІІ вносилися зміни Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI (далі - Закон України № 3668-VI), унаслідок яких наведена вище частина 17 статті 501 Закону України №1789-ХІІ з 1 жовтня 2011 року стала 18, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

14 жовтня 2014 року ухвалено Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ (далі - Закон України № 1697-VІІ).

У первинній редакції частина 12 статті 86 цього Закону мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Отже, первинна редакція наведеної правової норми та частина 17 (з 1 жовтня 2011 року - 18) статті 501 Закону України № 1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Розділ XII «Прикінцеві положення» Закону України № 1697-VІІ щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у тому числі й стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас з 15 липня 2015 року втратив чинність Закон України № 1789-XII (крім пункта 8 частини 1 статті 15, частини 14 статті 16, абзаца 1 частини 2 статті 462, статті 47, частини 1 статті 49, частини 5 статті 50, частин 3, 4, 6 та 11 статті 501, частини 3 статті 512, статті 53 щодо класних чинів).

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (далі - Закон України № 76-VIII), яким, зокрема, частину 18 статті 501 Закону України № 1789-ХІІ (діяла до 15 липня 2015 року) та частину 20 статті 86 Закону України № 1697-VІІ (набрала чинності 15 липня 2015 року) викладено у новій редакції, відповідно до якої умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Прийняття зазначеного Закону, як убачається із пояснювальної записки до його законопроекта, було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей держави дії положень окремих законів України, створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2015 року, в Україні жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Законів України «Про прокуратуру».

Законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01 січня 2015 року делегував Кабінету Міністрів України.

13 грудня 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини 20 статті 86 Закону України № 1697-VII ухвалив рішення № 7-р(II)/2019, яким:

- визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 20 статті 86 Закону України № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

- положення частини 20 статті 86 Закону України № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

До того ж Конституційний Суд України установив такий порядок виконання цього рішення:

- частина 20 статті 86 Закону України № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина 20 статті 86 Закону України № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Отже, з моменту прийняття зазначеного рішення правові підстави для проведення перерахунку пенсій, призначених на підставі Закону України №1789-ХІІ, визначені положеннями частини 20 статті 86 Закону України № 1697-VII.

Тим часом, із прийняттям Закону України № 1697-VII запроваджений новий порядок розрахунку заробітної плати прокурорів.

Так, відповідно до положень статті 81 цього Закону, посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом, визначеним у частині 4 цієї правової норми.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин, питання розміра заробітної плати прокурора, так само як і розміра його пенсійного забезпечення, врегульовані положеннями Закону України № 1697-VII, колегія суддів приходить до висновку, що правові підстави для застосування положень Закону України №1789-ХІІ у відповідній частині відсутні.

Відмінний підхід призведе до нерівного становища осіб, яким пенсійне забезпечення призначено за Законом України №1789-ХІІ, та осіб, яким таке забезпечення призначено за діючим Законом.

Як убачається із матеріалів справи, довідки про розмір заробітної плати від 28 лютого 2020 року та 09 жовтня 2020 року видані саме не підставі положень Закону України №1697-VII.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з твердженням відповідача, що проведення перерахунку на підставі таких довідок має здійснюватись виходячи з процентного розміра пенсії, встановленого положеннями статті 86 Закону України №1697-VII.

Надаючи оцінку доводам сторін про наявність підстав для застосування обмеження граничного розміра пенсії при проведенні перерахунку на підставі довідок про розмір заробітної плати від 28 лютого 2020 року та 09 жовтня 2020 року, колегія суддів уважає за необхідне зазначити таке.

Так, обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI (далі - Закон України №3668-VI).

Приписи статті 2 цього Закону, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, визначають, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У свою чергу, згідно частини 18 статті 86 Закону України №1697-VII у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIIІ (далі - Закон України №911-VIII), яка набрала чинності з 01 січня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно абзаца 1 пункта 2 розділа ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону України №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин 2 та 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Системний аналіз наведених норм у своєму взаємозв`язку дає підстави для висновку, що вказані норми Закону України №3663-VI стосуються виплат пенсії, призначеної до 01 жовтня 2011 року, та розмір якої на час призначення перевищував встановлений цим Законом її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.

Таким чином, указану норму не можна тлумачити як підставу для скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності Законом України №3668-VI. У даному випадку ця норма не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.

Наведені у пункта 2 розділа ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону України №3668-VI норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо).

Отже, положення цього пункта спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням Закону України №3668-VI щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли підлягати звуженню. У зв`язку з цим приписи цього пункта, а саме - усі його чотири абзаци, застосовуються у системному зв`язку між собою.

Таким чином, пункт 2 у контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Його аналіз дає підстави для висновку, що метою вказаної норми є деталізація умов дії положень статті 2 цього Закону лише щодо категорії пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом та перевищує встановлений максимальний розмір пенсії.

Також, колегія суддів уважає за необхідне зазначити, що тлумачення пункта 2 у контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом України №3668-VI , 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб другої групи, без застосування до них положень пункта 2, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

Такий підхід відповідно до пункта 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06 вересня 2012 року №5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

При цьому, звертає на себе увагу факт, що норми пункта 2 є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності Законом України №3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у його статті 2).

Норми статті 2 Закону України №3668-VI кореспондуються з положеннями частини 3 статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІI.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України №3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Як убачається зі встановлених у справі обставин, внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний. Відтак, оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку у період дії загальної норми частини 1 статті 2 Закону України №3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Положення Закону України №3668-VI та частина 3 статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Отже, на переконання судової колегії, твердження позивача про відсутність правових підстав для застосування обмеження пенсії при проведенні її перерахунку на підставі довідок про розмір заробітної плати від 28 лютого 2020 року та 09 жовтня 2020 року, є помилковим.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24 червня 2020 року у справі №580/234/19.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до пункта 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і ухвалити нове судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що зумовило неправильне вирішення справи.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року скасувати в частині задоволення позову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька