Справа № 300/3281/21
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"29" липня 2021 р. справа № 300/3281/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Панікара І.В., розглянувши у порядку письмового провадження клоотання про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач при звільненні ОСОБА_1 з військової служби у запас протиправно не провів з ним повного розрахунку, а саме: не виплатив індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року. Позивач вказав, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року у справі № 300/3341/20 відповідач 07.04.2021 року нарахував та виплатив ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року. Вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України, зокрема, положення статті 117 Кодексу законів про працю України щодо виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником в день звільнення з роботи. З урахуванням викладеного позивач просить суд визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, а саме не виплати у день звільнення індексації грошового забезпечення та стягнути з відповідача на користь позивача середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплату індексації) за період із 07.06.2018 року по день фактичної виплати заборгованості індексації грошового забезпечення 07.04.2021 року терміном 1035 днів із розрахунку 416,68 грн.*1035 грн. = 431263,80 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, грошовових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 року № 44.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року відкрито провадження у даній справі, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.27-28).
22.07.2021 року представником відповідача на адресу суду подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 300/3281/21 з підстав пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду.
Суд, розглянувши клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та матеріали адміністративної справи, зазначає наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.06.2018 року № 105 позивача, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 08.05.2018 року № 34 з військової служби у запас за підпунктом б (за станом здоров`я), з 07.06.2018 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.12).
Вважаючи, що станом на день прийняття наказу від 05.06.2018 року про виключення зі списків особового складу відповідачем не проведено розрахунку у повному обсязі, а саме не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року у справі № 300/3341/21 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку-розрахунок про розмір невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 840,80 грн. сплаченого судового збору (а.с.16-24).

Як встановлено судом з матеріалів адміністративної справи, відповідно до рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року у справі № 300/3341/21, відповідачем 07.04.2021 року виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року в сумі 30898,50 грн. (а.с.15).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо несвоєчасної виплати при звільненні індексації грошового забезпечення, звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Частина друга статті 233 КЗпП України передбачає, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В аспекті спірних правовідносин суд дійшов висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а положення частини другої статті 233 КЗпП України стосуються виключно звернення до суду без обмеження будь-яким строком з позовом про стягнення саме заробітної плати.

Окрім того, суд враховує висновки Конституційного Суду України, викладені в рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012.

У цьому Рішенні Конституційний Суд України роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 30 січня 2019 року по справі № 910/4518/16, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норм спеціального процесуального закону.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, які належить йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а середній заробіток стягується за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, у цій категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 1.380.2019.003695.

При цьому, юридично значимими обставинами в межах спірних правовідносин є невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Встановлюючи своєчасність розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні, суд зазначає, що позивача звільнено із військової служби і виключено зі списків особового складу 07.06.2018 року, остаточний розрахунок з позивачем було проведено 07.04.2021 року.

Тобто, днем фактичного розрахунку з позивачем є 07.04.2021 року і саме з цього дня, на думку суду, необхідно обчислювати строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Водночас, з матеріалів справи видно, що позивач до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні звернувся лише 05.07.2021 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при відкритті провадження передчасно прийшов висновку, що вказану позовну заяву подано без порушення строку, установленого законом.

Згідно положень частини 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частин 3, 4 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача щодо застосування положень частин 3, 4 статті 123 КАС України є передчасним, оскільки в такому випадку позивач буде позбавлений права на подання до суду заяви про поновлення цього строку та подання доказів поважності причин його пропуску.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що в задоволенні клопотання відповідача необхідно відмовити, водночас, позовну заяву в порядку статті 171 КАС України залишити без руху.

Згідно частини 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:
1. В задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 300/3281/21 - відмовити.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків до п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Панікар І.В.