Справа № 495/3566/21
Суддя: Волкова Ю. Ф.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/3566/21

Номер провадження 2-а/495/57/2021

28 липня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про скасування постанови, закриття справи про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про скасування постанови серії БАБ № 933011 від 20 березня 2021 року, закриття відносно ОСОБА_1 справи про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

1.Стислий виклад позиції позивача.

20 березня 2021 року відносно ОСОБА_1 поліцейський Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старший сержант поліції Крецу К.А. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАБ № 933011, якою позивача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Згідно з постановою у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 933011 від 20 березня 2021 року, позивач ОСОБА_1 нібито, 20 березня 2021 року о 01 годині 55 хвилин по вулиці Миколаївській, 45 в місті Білгород-Дістровський, Одеської області, керував автомобілем марки «LEXUS ES-250», д/з НОМЕР_1 та не мав при собі (не пред`явив для перевірки) посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1 "а" ПДР України". Позивач з постановою не погоджується посилаючись на те, що обставини викладені в постанові не відповідають фактичним обставинам та вважає її такою, що винесена всупереч вимогам законодавства України, які регулюють відносини в сфері дорожнього руху, без всебічного та повного з`ясування всіх обставин справи, які потрібні для об`єктивного розгляду справи, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Зазначив, що стояв разом із ОСОБА_2 біля автомобіля марки «LEXUS ES-250», д/з НОМЕР_1 з вимкненим двигуном і ніяких дій щодо керування або експлуатації автомобілем не виконував, а тому не був суб`єктом правопорушення та не був зобов`язаний надавати для перевірки посвідчення водія. Крім того, позивач мав при собі посвідчення водія відповідної категорії. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, поліцейський Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старший сержант поліції Крецу К.А. не роз`яснив позивачу процесуальні права, передбачені статтею 268 КУпАП, в той час як позивач виявив бажання скористатись правовою допомогою адвоката, про що повідомив поліцейського та заявив відповідне усне клопотання, яке просив внести до оскаржуваної постанови. Однак, поліцейський Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Крецу К.А. не вжив жодних дій щодо надання позивачу можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Також позивачу не було роз`яснені положення статей 307, 308, 287-289 КУпАП, про що зазначено у постанові. Оскільки з моменту винесення постанови 20 березня 2021 року до дня звернення з адміністративним позовом до суду закінчились строки оскарження постанови у справі про адмінправопорушення, позивач просить поновити йому строк оскарження та скасувати постанову і закрити провадження у справі про адмінправопорушення, передбачене частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2. Вирішення питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Оскаржена постанова прийнята 20 березня 2021 року; копію постанови ОСОБА_1 надіслано рекомендованим листом 22 березня 2021 року.

Аналіз норм статті 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення і частини другої статті 291 цього ж Кодексу свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом 10 днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналогічна правова норма закріплена також у частині другій статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідно до приписів якої позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі може бути подано протягом 10 днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, при вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, вирішальним є факт отримання постанови у день її складання, фактична дата отримання.

Із встановлених судами обставин убачається, що позивач оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху в день її прийняття фактично не отримував. Відповідно до інформації, яка міститься у самій постанові, її копію ОСОБА_1 надіслано рекомендованим листом 22 березня 2021 року. Водночас до суду з даним позовом позивач звернувся 14 травня 2021 року, тобто із пропуском десятиденного строку звернення до суду.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач вказав, що із 02 квітня 2021 року по 15 квітня 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП " Білгорород-Дністровська ЦРЛ"; із 16 квітня 2021 року (станом на 14 травня 2021 року) - знаходився на стаціонарному лікуванні в поліклінічному відділенні Білгород-Дністровської міської багатопрофільної лікарні з діагнозом «Забій грудної клітини праворуч». Вказані обставини підтверджено копіями довідки від 01 квітня 2021 року, № 142 від 15 квітня 2021 року, від 16 квітня 2021 року (арк. спр. 25, 38).

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що строки для звернення до суду із даним позовом пропущено позивачем з поважних причин у зв`язку із чим підлягає поновленню.

3. Рух справи у суді.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 червня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 09 червня 2021 року, відкладено 16 липня 2021 року, 26 липня 2021 року.

4. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.

В судове засідання представник позивача, не з`явився, але надіслав до суду заяву в якій позов підтримує і просить справу розглядати без його участі та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином та в установлений строк був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у суді. Позиція відповідача щодо даного позову суду не відома, оскільки він не скористався своїм правом надання відзиву на вказаний позов. Неподання відзиву відповідачем розцінюється судом як визнання позову.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи, відповідно до частини першої статті 205 КАС України, тому відповідно до четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

5. Фактичні обставини справи. Застосовані правові норми.

5.1. З постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 933011 від 20 березня 2021 року, винесеної поліцейським Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Крецу Кузьмою Анатолійовичем вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Постановою встановлено, що 20 березня 2021 року о 01 годині 55 хвилин по вулиці Миколаївській, 45 в місті Білгород-Дістровський, Одеської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «LEXUS ES-250», д/з НОМЕР_1 (далі -ТЗ), не маючи при собі (не пред`явив для перевірки) посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1 "а" ПДР України.

5.2. Допитаний у судовому засіданні 16 липня 2021 року свідок ОСОБА_2 вказав, що перебуває із ОСОБА_1 у дружніх стосунках. Близько 01:30 год. 20 березня 2021 року знаходився разом із ОСОБА_1 біля будинку № 45 по вулиці Миколаївській міста Білгород-Дністровський: стояли на узбіччі дорого біля припаркованого ТЗ. Проїжджаючий повз екіпаж поліції зупинився біля них; працівник поліції повідомив про порушення правил дорожнього руху водієм припаркового ТЗ, оскільки машина має технічні несправності - відсутній задній бампер, почав вимагати у ОСОБА_1 посвідчення водія, реєстраційний документі на транспортний засіб.

Бирка заперечив наявність технічних несправностей автомобіля, пояснив, що на ТЗ відсутня лише декоративна (пластикова) накладка на бампер, а сам бампер, як деталь автомобіля, наявний.

У зв`язку із безпідставною перевіркою ОСОБА_1 відмовився надавати посвідчення водія, реєстраційний документі на транспортний засіб. Окрім того ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, куди і направився. Після його повернення поліцейські в машині разом із двома свідками оформляли якість документи; копії жодного із них Бирці не надали. На його прохання скористатись правничою допомогою під час розгляду адміністративної справи не відреагували. Транспортний засіб евакуювали на штрафмайданчик в м. Арциз.

Допитаний у судовому засіданні 16 липня 2021 року свідок ОСОБА_3 вказав, що 20 березня 2021 року близько другої години прибув до будинку АДРЕСА_1 . Побачив там ОСОБА_2 , працівників поліції; на узбіччі був припаркований ТЗ. Як йому стало відомо, ОСОБА_1 в цей час поїхав у медичний заклад для огляду. Працівник поліції на своєму службовому авто привіз двох свідків (працівників охоронної фірми). Адміністративні матеріали оформлялись в машині поліцейських (за відсутності ОСОБА_1 ); на його прохання копії документів йому не видали; не забезпечили можливості прибути адвокату для участі під час розгляду справи.

Також ОСОБА_3 зазначив, що посвідчення водія, реєстраційний документі на транспортний засіб у ОСОБА_1 були при собі, однак він їх не надав працівнику поліції у зв`язку із безпідставною перевіркою. Таку безпідставність ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що не керував ТЗ. Окрім того ОСОБА_3 у своїх показах зазначив, що ТЗ був обладнаний бампером, а висновок поліцейського про його відсутність є безпідставним (ТЗ не був обладнаний лише декоративною пластиковою накладкою на бампер).

5.3. Як визначено частинами першою-другою статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема показаннями свідків.

Показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (яких попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду, роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, приведено до присяги) під час вирішення даного адміністративного спору використані та оцінені як доказ у розумінні статті 72 КАС України.

5.4. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

5.5. Частина п`ята статті 14 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 2.1 «а» ПДР передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зеленакартка").

Частина перша статті 35 Закону України «Про національну поліцію» містить вичерпний перелік підстав для зупинки поліцейським транспортного засобу, серед яких: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу (пункти 1, 2 частини першої статті 35 Закону).

5.6. У межах розгляду даної адміністративної справи відповідачем не доведено (ані шляхом подачі відзиву на позов, також не надано жодних належних, достатніх доказів), а позивачем спростовано (доказами у формі показання свідків) факт зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 о 01:55 год. 20 березня 2021 року біля будинку АДРЕСА_1 . У момент виявлення працівниками поліції ТЗ, який міг мати технічні несправності, стояв на узбіччі, тобто не використовувався, а ОСОБА_1 не був водієм та суб`єктом вчинення правопорушення, пов`язаного із керуванням ТЗ, що має технічні несправності.

Відтак, суб`єктом владних повноважень працівником поліції у даному випадку не доведено і факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом о 01:55 год. 20 березня 2021 року біля будинку АДРЕСА_1 .

Суд звертає увагу, що складена за цією ж подією постанова про адміністративне правопорушення серії БАБ № 933012 від 20 березня 2021 року відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 121 КУпПА (керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється) скасована рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2021 року у справі № 495/3718/21 (судове рішення набрало законної сили).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 78 КАС України).

Таким чином, що у межах розгляду адміністративної справи № 495/3718/21 встановлено безпідставність початку поліцейського заходу, оскільки судовим рішенням у даній справі спростовано факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, що має технічні несправності.

Встановлені обставини є підставами для висновку про необґрунтованість поліцейського заходу (якому надається правова оцінка в межах розгляду даної справи) перевірка документів (посвідчення водія, реєстраційний документі на транспортний засіб).

5.7. Положеннями частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, саме відповідач зобов`язаний довести законність та обґрунтованість винесення ним постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем частини першої статті 126 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, при винесені постанови у справі про адміністративне правопорушення поліцейським Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Крецу К.А. не були з`ясовані вказані обставини, а також не надано суду будь-яких доказів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП.

Зокрема, судом береться до уваги пункт 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, згідно якого зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статті 238 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, поліцейським Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Крецу К.А. не наведено жодних доказів на підтвердження вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, зокрема фото-відео фіксації правопорушення, показання свідків чи інше.

Незважаючи на зазначені обставини, відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву, не представлено суду достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надано жодних документів (матеріалів), які стали підставою для прийняття рішення про притягнення позивача до відповідальності. В матеріалах справи взагалі відсутні будь-які показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, та які, в свою чергу, стверджували про вчинення позивачем вищеописаного адміністративного правопорушення.

Так, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

В матеріалах справи відсутні дані, що позивачу роз`яснювалися під час винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності його права, що являється грубим порушення особи на захист, і тягне за собою скасування постанови.

Як вбачається з пояснень представника позивача та матеріалів справи, відповідач при розгляді справи та винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП не з`ясував всіх фактичних обставин справи та грубо порушив права позивача, передбачені статтею 268 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Таким чином, недоведена вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення прирівнюється до доведеної невинуватості. Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

6. Висновки суду.

6.1. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП, не з`ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 280 КУпАП та не спростовано позицію позивача, а також судом не отримано доказів, які б свідчили про правомірність винесення рішення відповідачем.

6.2. Відповідно до пункту третього частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 126 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Відповідно до пункту першого частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 132 КАС України).

Отже за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 454 грн, сплачений відповідно до квитанцій № 71086 від 03 червня 2021 року (арк. спр. 12). При цьому, 9 грн 27 коп. (заявлені позивачем до стягнення як відшкодування судового збору) є банківською комісією, тобто винагородою за здійснення банком банківської операції, не входять до складу судового збору, а отже до відшкодування не підлягають.

6.2. Представник позивача у судовому засіданні 16 липня 2021 року заявив про намір подати докази на підтвердження розміру понесених судових витрат, пов`язаних із розміром справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у порядку частини третьої статті 143 КАС України.

Суд звертає увагу, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина сьома статті 139 КАС України).

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку про призначення судового засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат (пов`язаних із розглядом справи) та встановлення позивачу строку для подачі відповідних доказів.

На підставі викладеного і керуючись статтями 2, 5, 6, 19, 20, 72, 77, 141, 286 КАС України, статтями 9, 122, 245, 251, 280, 283, 288, 289, 293 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про скасування постанови, закриття справи про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 933011 від 20 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області судовий збір у сумі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн).

Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, на 09:40 год. 10 серпня 2021 року, яке відбудеться у приміщені Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (вулиця Військової слави, 27, місто Білгород-Дністровський, Одеська область).

Встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, до 02 серпня 2021 року включно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.Ф. Волкова