Справа № 640/4118/20
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року м. Київ № 640/4118/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Невмержицькій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державного секретаря Кабінету Міністрів України Бондаренка В.В.

про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Бігунець І.М.,

представника відповідача - Крижановської І.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Державного секретаря Кабінету Міністрів України Бондаренка Володимира Валерійовича (далі - відповідач), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду скарги на висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державного службовця категорії "Б" Секретаріату Кабінету Міністрів України, затвердженого наказом Державного секретаря Кабінету Міністрів України від 26.11.2019 №200;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державного секретаря Кабінету Міністрів України від 26.11.2019 №200 щодо затвердження висновку результатів оцінювання службової діяльності ОСОБА_1 , посада - генеральний директор Директорату територіального та місцевого розвитку.

На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він не погоджується із результатами проведення оцінювання його службової діяльності на посаді генерального директора Директорату територіального та місцевого розвитку, що відбулося 26.11.2019, у зв`язку із порушеннями, що мали місце у частині проведення оцінювання (на всіх його етапах) та у зв`язку з необ`єктивністю виставленої йому оцінки. Позивач вважає, що допущені процедурні порушення, також суттєво впливають на результати оцінювання, а саме оцінювання було спрямовано на створення необґрунтованих "штучних" підстав для звільнення його із займаної посади.

Позивачем зазначено, що етапи по визначенню завдань і ключових показників оцінювання результатів службової діяльності проведено з суттєвими порушеннями законодавчо визначених вимог Типового порядку проведення оцінювання. В результатах виконання завдань відсутнє (по кожному завданню) детальне обґрунтування виставленої оцінки. Позивач стверджує, що відповідач порушив законодавчо визначені вимоги щодо проведення оцінювання та не надав відповіді на подану скаргу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі №640/4118/20 без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти позовних вимог, зазначивши, що підставами негативної оцінки позивача стало, зокрема, систематичне доопрацювання матеріалів до робочих поїздок Прем`єр-міністра України іншими відповідальними працівниками, не надано пропозицій для забезпечення реалізації нового етапу децентралізації влади та реформи місцевого самоврядування, не забезпечено проведення належних перевірок стану виконавської дисципліни в місцевих державних адміністраціях. Детальне обгрунтування результатів оцінювання ОСОБА_1 викладено в додатку до нього.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій вказано, що доводи відповідача, які викладені на у відзиві, на думку представника позивача, є простим переписуванням норм законодавчої бази, без жодних належних обґрунтувань та відповідач намагається поєднати різні етапи (ознайомлення із результатами виконання завдань та ознайомлення з висновком про оцінювання) проведення оцінювання в одне. Проте, за своєю суттю вони є різними і не можуть ототожнюватися.

Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що твердження позивача про незаконність оскаржуваного наказу Державного секретаря Кабінету Міністрів України є надуманими та спростовуються наданими доказами у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2020 позовну заяву в адміністративній справі №640/4118/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного секретаря Кабінету Міністрів України Бондаренка Володимира Валерійовича про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення - залишено без розгляду, з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 ухвалу Окружного адміністративного суду міста від 03 грудня 2020 року - скасовано, а справу направити до Окружного адміністративного суду міста для продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2021 продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в адміністративній справі №640/4118/20 та визначено, що справа буде розглядатись без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2021 задоволено клопотання представника позивача та вирішено подальший розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи №640/4118/20 по суті з викликом сторін. Встановити сторонам строк для подання додаткових доказів по справі із дотриманням приписів статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивачем подано додаткові пояснення, в яких вказано, що про відповідь на скаргу він дізнався з тексту відзиву на позовну заяву та наголошено, що він не отримував жодної відповіді на свою скаргу та у доводах відповідача відсутні дані про дату та номер поштового відправлення відповіді на скаргу, що ускладнює можливість перевірити інформацію про надсилання/не надсилання листа-відповіді.

Представником відповідача також подано додаткові пояснення, в яких зазначено, що згідно із частиною четвертою статті 9-1 Закону України «Про державну службу» інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення. Також вказано, що у зв`язку із навмисним ухилянням позивача від ознайомлення із оскаржуваним наказом Державного секретаря Кабінету Міністрів, та відповідно до вимог статті 9-1 Закону України «Про державну службу» наказ був доведений до відома ОСОБА_1 поштою на адресу, яка зазначена в його особовій справі.

В судовому засіданні 22.07.2021 позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні з підстав наведених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, су

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Державного секретаря Кабінету Міністрів від 16.08.2018 №312-к ОСОБА_1 призначено на посаду генерального директора Директорату територіального та місцевого розвитку Секретаріату Кабінету Міністрів. Вказана посада віднесена до посад державної служби категорії "Б". (а.с.38 т.1)

Наказом державного секретаря Кабінету Міністрів України від 01.10.2019 №147 «Про заходи щодо організації оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Секретаріату Кабінету Міністрів України категорії «Б» і «В», відповідно до вимог статті 44 Закону України "Про державну службу" та Порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2017 №640 визначено провести у строк з 01.10.2019 по 02.12.2019 оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Секретаріату Кабінету Міністрів України категорії «Б» і «В» за списком, що додається та затверджено відповідні заходи для цього. (а.с.104 т.1)

Оцінювання результатів службової діяльності генерального директора Директорату територіального та місцевого розвитку Секретаріату ОСОБА_1 у 2019 році проводилось 26.11.2019 заступником Державного секретаря Кабінету Міністрів ОСОБА_2 , який є куратором названого Директорату відповідно до розподілу обов`язків. За результатами оцінювання позивач отримав негативну оцінку (а.с. 111-125 т.1).

Наказом державного секретаря Кабінету Міністрів України від 26.11.2019 №200 затверджено висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державного службовця категорії «Б» Секретаріату Кабінету Міністрів України (в якості підстави вказано результати виконання завдань). Згідно з вказаним висновком, оцінка результатів службової діяльності ОСОБА_1 на посаді генерального директора Директорату територіального та місцевого розвитку визначена як «негативна». (а.с. 126 т.1).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що наказом Державного секретаря Кабінету Міністрів України від 29.11.2019 №718 ОСОБА_1 звільнено з посади генерального директора Директорату територіального та місцевого розвитку Секретаріату 02.12.2019 у зв`язку з отриманням ним негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності.

Не погоджуючись з наказом Державного секретаря Кабінету Міністрів України від 26.11.2019 №200 "Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державного службовця категорії "Б" Секретаріату Кабінету Міністрів України" 14.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до суб`єкта призначення із відповідною скаргою, в якій просив переглянути та скасувати висновок, затверджений наказом державного секретаря Кабінету Міністрів України від 26.11.2019 №200 в частині негативного оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 . (а.с. 131-138 т.1).

Проте, за посиланням позивача, відповіді на його скаргу відповідачем надано не було.

Таким чином, не погоджуючись з такими діями відповідача щодо нерозгляду його скарги на висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності затвердженого Наказом Державного секретаря Кабінету Міністрів України від 26.11.2019 №200, а також не погоджуючись з наказом від 26.11.2019 №200 щодо затвердження висновку результатів оцінювання службової діяльності, позивач звернувся з даним позовом до адміністративного суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Стосовно позовних вимог в частині нерозгляду скарги ОСОБА_1 від 14.01.2020 на висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державного службовця категорії "Б" Секретаріату Кабінету Міністрів України затвердженого Наказом Державного секретаря Кабінету Міністрів України від 26.11.2019 №200, суд зазначає наступне.

Як вбачається з Результатів виконання завдань державної служби, за результатами оцінювання позивач отримав негативну оцінку, про що останній був обізнаний в той же день 26.11.2019, що підтверджується його особистим підписом та наданими зауваженнями. (а.с. 111-125 т.1)

Наказом Державного секретаря Кабінету Міністрів України від 26.11.2019 №200 затверджено висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності ОСОБА_1 з негативною оцінкою (а.с. 126 т.1).

Відповідно до розписки, як додатку до наказу від 26.11.2019 №200 (а.с. 127 т.1) ОСОБА_1 з ним ознайомився 17.12.2019, що підтверджується його підписом з зазначенням, що з висновком та результатами позивач не погоджується в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про державну службу" у разі порушення наданих цим Законом прав або виникнення перешкод у реалізації таких прав державний службовець у місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про це, може подати керівнику державної служби скаргу із зазначенням фактів порушення його прав або перешкод у їх реалізації.

Водночас, матеріали справи містять Акт від 29.11.2019 (а.с. 128 т.1), складений працівниками Департаменту кадрового забезпечення Секретаріату Кабінету Міністрів України, в якому зазначено, що 29 листопада 2019 року ОСОБА_3 в 12 год. 45 хв. в присутності ОСОБА_4 зателефонувала (номер моб. НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 , генеральному директору Директорату територіальногі та місцевого розвитку Секретаріату Кабінету Міністрів України стосовно необхідності зайти в кім. 559 та ознайомитись під особистий підпис з наказам від 26 листопада 2019 року №200 «Про затвердження висновку щодо оцінюванні результатів службової діяльності державного службовця категорії «Б» Секретаріату Кабінету Міністрів України» та від 29 листопада 2019 року №718-к «Про звільнення ОСОБА_1 », на що він пообіцяв зайти після обідньої перерви.

Також в акті зазначено, що працівниками Департаменту кадрового забезпечення Секретаріату Кабінету Міністрів України повторно зателефоновано з 15-55 до 16-00 за телефонами: міський 403-32-10 внутрішній 79-05 та моб. НОМЕР_1 та 16-40 внутрішній 79-05 проте слухавку ОСОБА_1 не брав. Станом на 16:45 год. 29 листопада 2019 року ОСОБА_1 в кім. 559 Департаменту кадрового забезпечення не з`явився.

Також в матеріалах справи наявний лист Секретаріату Кабінету Міністрів України від 29.11.2019 №28331/0/2-19 про надіслання ОСОБА_1 копії наказу від 26.11.2019 №200 поштою, за адресою вказаною в особовій справі позивача, проте на адресу відповідача конверт повернувся неврученим 30.12.2019 з відміткою пошти "за закінченням встановленого строку зберігання". (а.с.130 т.1)

Згідно з статті 9-1 Закону України "Про державну службу" доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Державний службовець при вступі чи проходженні державної служби зобов`язаний повідомити службу управління персоналом про його засоби електронної пошти чи інші засоби телекомунікаційного зв`язку з ним з метою їх використання для доведення до відома державного службовця інформації або документів.

Інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення.

З матеріалів справи вбачається, що 14.01.2020 до відповідача від ОСОБА_1 надійшла скарга Вх.№ 41-К-000774/26П на наказ від 26.11.2019 №200 про затвердження висновку. (а.с. 131-138 т.1)

Листом державного секретаря Кабінету Міністрів України Бондаренка Володимира від 27.01.2020 №41-К-000774/26П-1 позивачу було повідомлено, що підстави для утворення у Секретаріаті комісії для перевірки викладених у скарзі позивача фактів відсутні, оскільки відповідні документи доведені до відома позивача в установленому Законом порядку без порушення встановлених строків.

Таким чином, враховуючи у сукупності: особистий підпис ОСОБА_1 26.11.2019 на Результатах виконання завдань державної служби за результатами оцінювання (а.с. 127 т.1); Акт від 29.11.2019 (а.с. 128 т.1); лист Секретаріату Кабінету Міністрів України від 29.11.2019 №28331/0/2-19 (а.с. 130) про надіслання ОСОБА_1 копії наказу від 26.11.2019 №200 поштою, а також приписи частини 9-1 Закону України "Про державну службу", суд приходить до висновку, що початок перебігу місячного строку на оскарження наказу від 26.11.2019 №200 у позивача розпочався 02.12.2019 та закінчувався 03.01.2020.

Отже, позивачем було подано скаргу з пропуском місячного строку, у зв`язку з чим відповідачем було правомірно та обґрунтовано листом від 27.01.2020 повідомлено про відсутність підстав для утворення комісії для викладених у скарзі фактів з огляду на пропуск місячного строку на подання скарги.

Таким чином, зважаючи на викладене, позовні вимоги в цій частині є недоведеними та не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині скасування наказу від 26.11.2019 №200 щодо затвердження висновку результатів оцінювання службової діяльності ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (в редакції Закону України від 25 вересня 2019 року №117-IX).

Згідно з частиною другої статті 1 Закону України "Про державну службу" державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про державну службу" правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Оцінювання результатів службової діяльності визначено статтею 44 Закону України "Про державну службу", відповідно до якої результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри.

Оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку, а також показників, визначених у контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу. Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", здійснюється суб`єктом призначення.

Державного службовця ознайомлюють з результатами оцінювання його службової діяльності під підпис протягом трьох календарних днів після проведення оцінювання. Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.

За результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням.

У разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону та з ним розривається контракт про проходження державної служби (у разі укладення).

Висновок, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, може бути оскаржений державним службовцем у порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.

Державний службовець має право висловити зауваження щодо оцінювання результатів його службової діяльності, які долучаються до його особової справи.

Державні службовці, які отримали відмінні оцінки за результатами оцінювання службової діяльності, підлягають преміюванню відповідно до цього Закону.

Порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України. Керівник державної служби в апараті органу законодавчої та судової влади може проводити оцінювання результатів службової діяльності державних службовців з урахуванням особливостей проходження державної служби в апараті таких органів.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про державну службу" державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також:

1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця;

2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців;

3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.

Підстави, порядок проведення щорічного оцінювання службової діяльності державного службовці категорії "Б", а також процедура оскарження його результатів, визначаються Законом України "Про державну службу", постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Типового порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців" від 23.08.2017 №640, в редакції від 10.07.2019 (далі - Типовий порядок), Методичними рекомендаціями НАДС "Щодо визначення результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", затвердженими наказом НАДС від 29.08.2018 №208-18, в редакції від 24.09.2019 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до пункту дев`ятого Типового порядку оцінювання проводиться поетапно: - визначення завдань і ключових показників; - визначення результатів виконання завдань; - затвердження висновку (крім випадків, коли жодне із визначених завдань не підлягає оцінюванню).

Згідно пункту дванадцятому Типового порядку завдання і ключові показники для державного службовця на наступний рік визначаються у грудні року, що передує звітному.

Як зазначалося вище, наказом Державного секретаря Кабінету Міністрів від 16.08.2018 №312-к ОСОБА_1 призначено на посаду генерального директора Директорату територіального та місцевого розвитку Секретаріату Кабінету Міністрів (категорія "Б").

Отже, оскільки позивача призначено на займану посаду в серпні 2018 року, то відповідно до пункту дванадцятого Типового порядку завдання і ключові показники результативності, ефективності та якості службової діяльності ОСОБА_1 визначені відповідно в грудні 2018 року на 2019 рік.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог статті 44 Закону України "Про державну службу" та Порядку №640, Державним секретарем Кабінету Міністрів України прийнято наказ від 01.10.2019 №147, в якому визначено строки оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Секретаріату Кабінету Міністрів категорії "Б" і "В" та затверджено відповідні заходи для цього. Визначення результатів виконання державними службовцями Секретаріату відповідних завдань проводилися на підставі ключових показників результативності, ефективності та якості їх службової діяльності (ключові показники), визначених в установленому порядку, а також дотримання ними загальних правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції.

Оцінювання результатів службової діяльності генерального директора Директорату територіального та місцевого розвитку Секретаріату ОСОБА_1 у 2019 році проводилось 26.11.2019 заступником Державного секретаря Кабінету Міністрів ОСОБА_2 , який є куратором названого Директорату відповідно до розподілу обов`язків. За результатами оцінювання позивач отримав негативну оцінку.

Частиною третьою статті 44 Закону України "Про державну службу" встановлено, що оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу.

Отже, ОСОБА_1 будучи генеральним директором Директорату територіального та місцевого розвитку Секретаріату оцінював результати службової діяльності підлеглих працівників Директорату та при цьому його оцінювання проводилося заступником Державного секретаря Кабінету Міністрів ОСОБА_2 , який є куратором названого Директорату відповідно до розподілу обов`язків.

Тобто, отримання працівниками Директорату позитивних та відмінних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності, не є підставою отримання позитивної або відмінної оцінки генеральним директором Директорату ОСОБА_1 , оскільки посадові обов`язки та завдання працівників Директорату та генерального директора суттєво різняться.

За наведених обставин, суд вважає недоречними посилання позивача у позовній заяві, як на підставу позову, на відсутність доган та дисциплінарних стягнень у підлеглих працівників Директорату.

Разом з тим, згідно із пунктом 1 Положення про Директорат територіального та місцевого розвитку Секретаріату Кабінету Міністрів (далі - Директорат), затвердженого Державним секретарем Кабінету Міністрів України В.В. Бондаренком від 14.06.2018, Директорат територіального та місцевого розвитку є структурним підрозділом Секретаріату Кабінету Міністрів. Діяльність Директорату спрямовується, координується та контролюється Державним секретарем Кабінету Міністрів або заступником Державного секретаря Кабінету Міністрів згідно з визначеним розподілом повноважень.

Відповідно до пункту 7 названого Положення Директорат очолює генеральний директор, який призначається на посаду та звільняється з посади Державним секретарем Кабінету Міністрів України.

Згідно із пунктом 11 Положення генеральний директор здійснює керівництво діяльністю Директорату і несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань, відповідає за своєчасне проходження і опрацювання документів, стан діловодства в Директораті.

Таким чином, відповідальність за якість виконання покладених на Директорат завдань несе саме генеральний директор Директорату.

Згідно пункту 36 Типового порядку визначення результатів виконання завдань державним службовцем, на якого покладено виконання обов`язків за посадою державної служби категорії "А", "Б" або "В", здійснює керівник вищого рівня по відношенню до посади державної служби, яку він займає.

Відповідно до пункту 41 Типового порядку висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", в якому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка, за формою згідно з додатком 5 затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення. У разі коли жодне із завдань державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", не підлягає оцінюванню, висновок не затверджується. Відповідні відомості зазначаються в особовій картці такого державного службовця.

Відповідно до пунктів 2, 3 та 4 розділу 4 Методичних рекомендацій безпосередньому керівнику рекомендується виставляти бали у значенні від "0" до "4" або "Не підлягає оцінюванню" окремо за кожне завдання відповідно до критеріїв виставлення балів, визначених у додатку 4 до Типового порядку.

У формі щодо визначення результатів виконання завдань у графі "Обґрунтування" безпосередньому керівнику рекомендується аргументувати виставлені ним бали. Наприклад, якщо безпосередній керівник не згоден із досягнутим результатом, який зазначено державним службовцем у формі щодо результатів виконання завдань, такому керівнику рекомендується обґрунтувати незгоду. Якщо державний службовець успішно виконав завдання і безпосередній керівник виставив бал у значенні "4", рекомендується, зокрема, зазначити, до яких документів державним службовцем вносилися пропозиції щодо їх удосконалення.

За результатами розрахунку середнього бала безпосередньому керівнику рекомендується поставити позначку в графі "Оцінка" та заповнити графу "Обґрунтування оцінки", коротко аргументуючи, чому державний службовець отримав відмінну, позитивну або негативну оцінку.

Відповідно до Додатку 4 Типового порядку критерії виставлення балів виставляються бали:

- "0" - Завдання не виконано або під час його виконання порушено вимоги законодавства у сфері запобігання корупції;

- "1" - Завдання виконано частково, результати не можуть бути використані через необхідність суттєвого доопрацювання, до виконання завдання державний службовець підійшов формально, чим нівелював практичну цінність отриманого результату, або завдання виконане з демонстрацією неспроможності одночасного забезпечення на належному рівні і своєчасного виконання посадових обов`язків, або під час виконання такого завдання порушено вимоги правил етичної поведінки, або процес досягнення результату чи сам результат мав негативний відгук з боку користувачів, споживачів, співвиконавців, керівництва тощо;

- "2" - Завдання виконано, але з порушенням строку виконання та/або із залученням до виконання завдання інших осіб (під час виконання роботи державний службовець потребував надання зразків документів, допомоги у виробленні алгоритму роботи, аналізі нормативно-правових актів, суттєвому коригуванні проектів документів, проявляв низьку самостійність, недостатність знань нормативно-правових актів, вимог до підготовки службових документів, потребував нагадувань і високої міри контролю з боку керівника тощо);

- "3" - Завдання виконано своєчасно, результат якого повною мірою можна використати в роботі. Робота проводилась ефективно з дотриманням правил етичної поведінки;

- "4" - Завдання виконано своєчасно (завчасно), результат високої якості, його досягнуто з високим ступенем самостійності (за необхідності командної роботи), ініціативності, робота проводилась ефективно, з дотриманням правил етичної поведінки. Під час виконання завдання державним службовцем вносилися пропозиції щодо інших документів або їх удосконалення.

З матеріалів справи вбачається, що за виконання 1-го завдання позивачу було виставлено "1" бал, в обґрунтування якого зазначено, що "завдання виконано частково, результати потребували доопрацювання, до виконання службовець підійшов формально".

За виконання 2-го завдання позивачу було виставлено " 1" бал, в обґрунтування якого зазначено, що "завдання виконано частково, результати потребували доопрацювання, до виконання службовець підійшов формально".

За виконання 3-го завдання позивачу було виставлено " 3" бали, в обґрунтування якого зазначено, що "завдання виконано своєчасно, результати можливо використати".

За виконання 4-го завдання позивачу було виставлено " 2" бали, в обґрунтування якого зазначено, що "завдання виконано, але із залученням до виконання інших осіб, документи потребували суттєвого виправлення, проявлено низьку самостійність та формальний підхід".

Отже, за результатами проведеної оцінки позивачу було виставлено середній бал "1.75".

Також, в Результатах виконання завдань в розділі "Обгрунтування оцінки" зазначено, що детальне обґрунтування додається, яке також залучено до матеріалів справи та містить більш детальний опис проведеної оцінки ОСОБА_1 . (а.с. 120, 122-125 т.1)

Наведене спростовує твердження позивача щодо відсутності належного обгрунтування визначення результатів виконання завдань суб`єктом оцінювання.

Як підтверджено матеріалами справи, після проведення оціночної співбесіди 26.11.2019 позивача було відразу ознайомлено з результатами виконання завдань, про що свідчить його особистий підпис із зазначенням дати та часу його ознайомлення. Разом з тим, позивачем викладено зауваження щодо результатів оцінювання. (а.с. 121 т.1).

У зв`язку із зазначеним та відповідно до статті 44 Закону України "Про державну службу" висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності ОСОБА_1 з негативною оцінкою затверджено наказом Державного секретаря Кабінету Міністрів України від 26.11.2019 №200.

Згідно з частиною шостою статті 44 Закону України "Про державну службу" у разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 Закону.

Відповідно до частини третьою статті 87 Закону України "Про державну службу" рішення про припинення державної служби з відповідних підстав суб`єкт призначення приймає у п`ятиденний строк з дня настання або встановлення відповідного факту.

З огляду на зазначене, наказом Державного секретаря Кабінету Міністрів України від 29.11.2019 №718 ОСОБА_1 звільнено з посади генерального директора Директорату територіального та місцевого розвитку Секретаріату Кабінету Міністрів України 02.12.2019 у зв`язку з отриманням ним негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності.

Щодо доводів позивача стосовно необґрунтованості оцінювання завдань та ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності керівника апарату, суд звертає увагу на те, що наведені вище положення Закону України "Про державну службу", Типового порядку та Методичних рекомендацій у своїй сукупності свідчать, що вирішення певного кола питань, в тому числі щодо виставлення результатів оцінювання, покладається на безпосереднього керівника, що проводиться з дотриманням принципів об`єктивності, достовірності, доступності та прозорості, взаємодії та поваги до гідності державного службовця та із залученням всіх учасників оцінювання.

Дискреційні повноваження безпосереднього керівника, який проводить оцінювання, дають можливість на власний розсуд (без узгодження) визначати зміст рішення або вибрати один із кількох варіантів рішення. Такі повноваження обумовлені певною свободою (вільним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законодавством, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Як випливає зі змісту Рекомендації R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

У зв`язку з цим, суд доходить висновку, що оцінювання виконання завдань, ключових показників позивача здійснюється заступником Державного секретаря Кабінету Міністрів Улютіним Д.В., який є куратором названого Директорату відповідно до розподілу обов`язків у межах власної дискреції, що визначається завданнями та функціями, покладеними на нього.

Суд, розглядаючи адміністративну справу по суті, не може перебирати на себе повноваження суб`єкта владних повноважень щодо реалізації покладених на нього завдань.

Таким чином, судом надано оцінку порушенням, які мали місце під час проведення оцінювання результатів діяльності позивача, однак позбавлений можливості надати оцінку його результатам службової діяльності. Суд звертає увагу, що в межах своїх повноважень не наділений компетенцією оцінювати діяльність державних службовців.

Суд також вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що в порушення Закону України "Про державну службу" відповідачем не було проведено повторного оцінювання, оскільки 25.09.2019 набули чинності зміни до Закону України "Про державну службу", внесені Законом України від 19.09.2019 № 117-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади", відповідно до яких проведення повторного оцінювання у разі отримання державним службовцем негативної оцінки статтею 44 Закону в редакції від 19.09.2019 не передбачено.

Отже, під час судового розгляду справи позовні вимоги не знайшли свого нормативного та документального підтвердження.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, довів правомірність свого рішення.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованими і задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги висновок суду про відмову у задоволенні позову, понесені позивачем витрати, пов`язані з розглядом справи, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30.07.2021.