Справа № 400/6042/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 липня 2021 р. № 400/6042/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, вул. Заводська, 1, с. Кам`яний Міст, Первомайський район, Миколаївська область, 55232,
про:визнання протиправним рішення від 13.07.2021 року № 6 та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Кам`яномостівської сільської рази Первомайського району Миколаївської області за № 6 від 13.07.2021 року «Про відмову в наданні дозволу на виділення земельної ділянки» щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га в межах території Кам`яномоствської сільської ради Первомайського району Миколаївської області;

- зобов`язати Кам`яномостівську сільську раду Первомайського району Миколаївської області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 відповідно до його заяви дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га в межах території Кам`яномоствської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

30 липня 2021 року позивачем разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Кам`яномостівській сільській раді Первомайського району Миколаївської області вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення стосовно земельної ділянки чи її частини, орієнтованою площею 2,0 га в межах території Кам`яномоствської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, щодо якої було подано заяву ОСОБА_1 щодо надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства до набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначив, що виключно до повноважень відповідача входить питання передання земельної ділянки у власність чи користування іншим особам. В тому числі надання дозволу на розроблення проектної документації із землеустрою, на підстві якої здійснюється формування земельної ділянки, її реєстрація в Державному земельному кадастрі з визначенням кадастрового номеру. Відтак за час перебування справи в суді та за час розгляду справи відповідач не обмежений у здійсненні своїх повноважень в цій частині та матиме можливість приймати рішення про надання дозволу на розроблення такої документації іншим особам та в подальшому затверджувати таку документаціюю та передавати ділянку у власність чи користування іншим особам. Що призведе до того, що позивач змушений буде в подальшому оскаржувати такі рішення відповідача з метою захисту своїх прав. При цьому змушений буде оспорювати речові права інших осіб, які виникатимуть на підставі таких рішень. Тому необхідним є забезпечення позову для недопущення такої ситуації.

Дослідивши доводи, викладені в заяві про забезпечення позову та матеріали, додані до неї, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 КАС України).

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Суд звертає увагу сторін на те, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.02.2019 року у справі 813/1631/14, надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки одній особі не є підставою для відмови в його наданні іншій особі.

Будь-які докази існування відповідних майнових прав на обрану земельну ділянку, так само, як і легітимних очікувань на виникнення таких прав на підставі рішення суду у цій справі, як у позивача так і в будь-якої іншої особи, якій, як стверджує позивач, відповідачем може бути надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, наразі відсутні.

Вищезазначене свідчить про те, що і доводи позивача про ймовірність порушення його права через існування можливості у відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою іншій особі є безпідставними, а посилання, на яких ґрунтуються такі доводи, за можливості одночасного надання дозволу на розробку проекту землеустрою кільком особам одночасно, які є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку, також не може бути прийняте судом до уваги як підстава для забезпечення позову, оскільки жодним чином не впливає на можливість виконання рішення суду у даній справі та не свідчить про необхідність вжиття додаткових способів захисту прав та інтересів позивача у разі прийняття судом рішення у даній справі на його користь.

Таким чином, бажаний позивачем спосіб забезпечення позову в даному випадку не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Доводи, викладені у заяві про забезпечення позову, мають лише характер особистих припущень, при цьому будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення чи реальні наміри відповідача вчинити дії щодо розпорядження земельною ділянкою, на яку претендує заявник, позивачем не надано, а судом, на підставі наявних матеріалів станом на час вирішення питання про забезпечення позову не встановлено.

При цьому, наявність очевидних ознак протиправності бездіяльності відповідача може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд відмовляє позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 150 - 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя О.В. Малих