Справа № 420/6287/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/6287/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості,-,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 року адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу.

Перевіривши додержання особою, яка подала апеляційну скаргу, вимог ст.ст. 295, 296 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без руху з таких підстав, оскільки до скарги не було додано документу про сплату судового збору та скаргу подано з порушенням строку, встановлення процесуальним законом для подання апеляційної скарги.

Водночас, до скарги апелянтом додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, обґрунтоване тим, що копію повного судового рішення суду першої інстанції вона отримала лише 23.04.2021р. Однак, у період з 08.04.2021р. та до дня подання апеляційної скарги, право на подання скарги вкрай ускладнилось тими обставинами, що відповідачка не є фахівцем в галузі права для оперативного та належного опрацювання матеріалів судової справи та підготовки відповідної скарги на судове рішення, а отримання професійної правничої допомоги, яка є платною за відсутності права скористатись безоплатною вторинною допомогою, з цього питання фактично унеможливилось арештом грошових коштів на банківських рахунках. Таким чином, як зауважує апелянт, вона вимушена була без достатніх знань, спеціалізації та навичок, опрацьовувати матеріали справи, відповідне процесуальне та матеріальне законодавство та готувати всі процесуальні документи.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2021р., у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, апелянту надано строк для усунення недоліків скарги, а саме: подати доказ сплати судового збору за подачу апеляційної скарги та обґрунтоване клопотання/заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Зазначеною вище ухвалою також було роз`яснено апелянту, що у разі не виконання вимог зазначеної ухвали, в частині надання доказу сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, відповідно до ст.169 КАС України, апеляційна скарга буде повернута скаржнику, а у разі невиконання вимог зазначеної ухвали в частині надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено, відповідно до вимог ст. 299 КАС України.

Ухвалу апеляційного суду від 13.07.2021р. апелянтом було отримано 16.07.2021р., що підтверджується електронним листом.

26.07.2021р. (вхід. №16031/21) від ОСОБА_1 на виконання зазначеної вище ухвали апеляційного суду надійшла заява про усунення недоліків скарги, клопотання про поновлення процесуального строку та квитанція про сплату судового збору у сумі 6928,50грн.

Так, в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення у даній справі, яке прийнято судом першої інстанції ОСОБА_1 зазначає, що про існування рішення суду від 07.12.2020р. їй стало відомо лише в квітні 2021 року вже на стадії його примусового виконання. Ознайомлення з матеріалами справи відбулось 23.04.2021р., про що свідчать матеріали справи. Відтак, як зауважує апелянт, строк на оскарження відповідного судового рішення сплинув 24.05.2021р. При цьому, далі заявниця зауважує, що її право на апеляційне оскарження вказаного рішення в період з 08.04.2021р. до дня фактичного подання скарги (23.06.2021) об`єктивно ускладнилось певними обставинами, а саме низькою якістю наявних у матеріалах справи копій документів (наданих позивачем в якості доказів), відсутність у суді спеціалізованих засобів копіювання матеріалів справ та використання власних застарілих засобів для копіювання документів. Крім того, ОСОБА_1 також вказує й на те, що вона не є фахівцем у галузі права та для належної підготовки своєї апеляційної скарги їй знадобилось двічі ознайомлюватись з матеріалами даної справи з 23.04 по 05.05.2021р. та 28.05.2021р., тобто в межах плину 30-денного строку для подання апеляційної скарги. Тобто, з 30 передбачених днів для підготовки скарги 19-ть днів заявниця очікувала надання судом фактичної можливості ознайомитись з матеріалами справи саме для належної підготовки відповідного оскарження.

Надаючи оцінку поданій заяві, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З матеріалів справи встановлено, що рішення суду першої інстанції прийнято 07.12.2020р. у письмовому провадженні без участі представників сторін.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження, встановлений ч. 1 ст. 295 КАС України сплинув 06.01.2021р.

Згідно з ч.2 ст.295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до вимог ч.3 ст.295 КАС України, строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч.2 ст.299 цього Кодексу.

Суддя-доповідач з`ясувавши обставини у межах вирішення питання щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення зауважує, що згідно наявних в матеріалах справи письмових доказів, підтверджується, що копію повного тексту рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2020р. апелянтом отримано 23.04.2021р.

Отже, з урахуванням зазначеного, строк на апеляційне оскарження з урахуванням вимог ч. 2 ст. 295 КАС України сплинув 24.05.2021р.

Однак, апеляційна скарга на судове рішення подана до суду лише 23.06.2021р., тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 295 КАС України майже на пів року, та по спливу місячного строку після закінчення строку, протягом якого відповідно до вимог ч. 2 ст. 295 КАС України, з моменту отримання копії повного судового рішення.

Розглядаючи подане клопотання про поновлення процесуального строку на подання апеляційної скарги, досліджуючи питання обґрунтованості причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі ОСОБА_1 , апеляційний суд зауважує, що відповідно до п.6 ч.5 ст.44 КАС України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Колегія суддів вважає за доцільне також вказати, що у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип resjudicata (принцип юридичної визначеності).

Враховуючи наведене процесуальна бездіяльність позивача та зволікання з поданням апеляційної скарги не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом певного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

В силу вимог ст. 129 Конституції України та ст. 8 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У розумінні ч.1 ст.121 КАС України, суд поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважність причин пропуску строку підлягає оцінці у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин.

Отже, для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати апеляційну скаргу.

В свою чергу, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Тобто, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

За визначенням ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

На думку колегії суддів, наведені скаржником у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження підстави не можуть бути визнані поважними, з огляду на те, що:

- у поданій заяві не зазначено жодних обставин, які є об`єктивно непереборними, такими, що не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою, і в жодному разі не дають право особі у будь-який необмежений час після спливу строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення;

- обставини, на які посилається позивач більшою мірою стосуються витраченого апелянтом тривалого часу на підготовку скарги, підготовку своєї правової позиції з огляду на відсутність юридичної оцінки, що на думку судової колегії не можуть бути визнані поважними підставами пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, з огляду на норми чинного законодавства.

При цьому, судова колегія також враховує, що нормами чинного законодавства кожній особі гарантується право на отримання правової допомоги, як платної так і безоплатної.

Крім того, апеляційний суд вважає обставини про які зазначає заявниця, зокрема необхідність ознайомлення з матеріалами справи у суді першої інстанції та тривалим часом витраченим на це, з огляду на погану якість документів, що містяться у справі, тощо, не є такими, що у розумінні процесуального закону можуть свідчити про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що перебіг строку для подання апеляційної скарги починається з моменту проголошення судового рішення або складання повного тексту рішення, та будь-яких винятків нормами КАС України не передбачено.

До того ж, колегія суддів враховує те, що фактично в матеріалах справи досить невелика кількість доказів, які надавались суду першої інстанції податковим органом та безпосередньо з якими знайомилась двічі апелянт.

Водночас, визначальним у даному випадку, на переконання апеляційного суду, є факт того, що апеляційну скаргу у даному випадку подано апелянтом з тривалим пропуском строку на апеляційне оскарження вперше.

Враховуючи усе зазначене у своїй сукупності, суд не вбачає підстав для визнання, викладених апелянтом у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи те, що зазначені апелянтом підстави щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження визнані апеляційним судом неповажними, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

З викладеного вбачається, що об`єктивні та поважні причини пропуску зазначеного строку відсутні, а тому підстав до поновлення пропущеного апелянтом строку суд не вбачає.

Поновлення апеляційним судом строку на апеляційне оскарження за встановлених фактичних обставин та по спливу значного за тривалістю терміну з моменту ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, буде суперечити принципу правової визначеності та ставитиме в нерівне становище сторін у справі.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно з частиною третьою статті 299 КАС України, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відтак, з огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 169, 295, 296, 299, 325, 328 КАС України, суд,

У Х В А Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 року у справі № 420/6287/20 відмовити та визнати неповажними причини пропуску такого строку.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.