Справа № 400/3946/21
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 р. № 400/3946/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056,

про:визнання дій протиправними та скасування постанови,

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі-відповідач) з урахуванням уточнених позовних вимог визнати протиправними дії щодо прийняття постанови від 08.12.2020 ВП №40683790 про стягнення виконавчого збору; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.12.2020 р. ВП № 63876191.

Позовну заяву мотивовано тим, що на виконанні в Інгульському відділі Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №40683790 з примусового виконання виконавчого листа №2-2556, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 08.02.2011 року у справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № від 12.05.2008 року у розмірі 12026,06 дол. США. 08.12.2020 р. державним виконавцем прийнято постанову про повернення зазначеного вище виконавчого листа стягувачу без виконання на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (за заявою стягувача) та постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 9639,53 грн. ВП №40683790. 09.12.2020 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №63876191 з примусового виконання постанови від 08.12.2020 про стягнення виконавчого збору. Враховуючи, що державний виконавець не стягнув з боржника на користь стягувача у примусовому порядку суму, зазначену у виконавчому листі, позивач вважає, що у виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений в спірній постанові та прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження №63876191.

Ухвалою від 22.06.2021 р. відкрито провадження у справі з особливостями розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ (ст. 287 КАС України) та запропоновано відповідачам надати відзиви на позовну заяву.

08.07.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, оскільки відповідачем вчинялися виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, проводилася перевірка майнового стану боржника та її доходів, на які може бути проведено звернення стягнення, виносилась постанова про арешт майна боржника, здійснювались запити до державних органів щодо наявності у боржника доходів, відкритих рахунків, майна. А тому, вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена відповідно до вимог Закону.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На виконанні в Інгульському відділі Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №40683790 з примусового виконання виконавчого листа №2-2556, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 08.02.2011 року у справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № від 12.05.2008 року у розмірі 12026,06 дол. США, еквівалент у національній валюті 95322,16 грн., а також 953,22 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на ІТЗ, а в сього на загальну суму 96395,38 грн.

08.12.2020 р. державним виконавцем прийнято постанову про повернення зазначеного вище виконавчого листа стягувачу без виконання на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (за заявою стягувача).

Також, 08.12.2020 виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 10% від суми, що підлягала примусовому стягненню.

09.12.2020 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №63876191 з примусового виконання постанови від 08.12.2020 про стягнення виконавчого збору в розмірі 9639,53 грн. винесену в рамках виконавчого провадження №40683790.

Позивач вважаючи такі дії та рішення відповідача протиправним звернувся до суду для захисту своїх порушених прав та законних інтересів.

За визначенням статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини другої статті 18 наведеного Закону виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частиною п`ятою статті 26 наведеного Закону визначено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно частини першої статті 27 Закону N 1404-VIII в редакції, чинній станом на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2013 № 40683790, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону N 1404-VIII в редакції, чинній станом на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2013 № 40683790 виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

І лише з набранням чинності 28.08.2018 Законом України від 03.07.2018 N 2475-VIII, частина друга статті 27 Закону N 1404-VIII почала визначати, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону N 1404-VIII в діючій редакції виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Приписами статей 40, 42 наведеного Закону передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Частиною третьою статті 40 цього Закону встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону України №1404-VIII на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких ч. 1 ст. 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Отже, з аналізу вищенаведених норм Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній до 28.08.2018) слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Як уже зазначалось, з 28.08.2018 частину другу статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» змінено, (Законом України №2475-VIII від 03 липня 2018 року) та визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Таким чином, з урахуванням редакцій Закону України «Про виконавче провадження», які були чинними у період існування заборгованості позивача, база обрахунку виконавчого збору змінювалась.

Так, у період до 28.08.2018 розмір виконавчого збору становив - 10 відсотків фактично стягнутої суми, тоді як у період після 28.08.2018 розмір виконавчого збору складав - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм Закону №1404-VIII слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, якщо такі заходи призвели до виконання рішення.

Тому, при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2020 старшим державним виконавцем Степанець-Лосєвою М.С. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №4068379 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з надходженням письмової заяви стягувача. У цей же день вказаним старшим державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 40683790 та 09.12.2020 постанова про відкриття виконавчого провадження № 63876191 з виконання зазначеної постанови.

Як уже зазначалось, положення статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній у період до 28.08.2018) зменшували відповідальність позивача, як боржника, у порівнянні з нормами статті 27 вказаного Закону (у редакції, чинній з 28.08.2018), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми що підлягає примусовому стягненню.

Таким чином, з урахуванням того, що зміни внесені Законом №2475-VIII від 03 липня 2018 року погіршили становище боржника, а також те, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва від 08.02.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № від 12.05.2008 року у розмірі 12026,06 дол. США, суд вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі №420/769/19, від 22 січня 2021 року у справі №400/4023/19, від 21 січня 2021 року у справі №640/3430/19, від 12 серпня 2020 року у справі № 1340/5053/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 400/878/20 і Суд не знаходить підстав для відступу від неї під час розгляду цієї справи.

Статтею 2 Закону N 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначене дає підстави для висновку, що державний виконавець, приймаючи постанову про стягнення виконавчого збору, не врахував принципу пропорційності, спрямованого на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються.

Судом уже зверталась увага, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

З огляду на наведене, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

За наведених обставин, суд оцінюючи дії відповідача, дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 08.12.2020 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №40683790.

Оскільки суд дійшов висновку про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 08.12.2020 №40683790, відповідно, підлягає визнанню протиправною та скасуванню постанова від 09.12.2020 про відкриття виконавчого провадження № 63876191.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до ч. 1ст. 139 КАС Українипри задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255, 287, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ) - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо прийняття постанови від 08.12.2020 ВП №40683790 про стягнення виконавчого збору.

2. Визнати протиправними та скасувати постанови Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ) від 08.12.2020 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №40683790 та від 09.12.2020 року про відкриття виконавчого провадження №63876191.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.) судового збору, сплачений квитанцією від 01.06.2021 №0.0..1.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційні скарги на рішення у справах, визначених статтею 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд.

Суддя В. С. Брагар