Справа № 640/13705/21
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 року м. Київ № 640/13705/21

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Шевченко Н.М., розглянувши в письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло-електро-сервіс» про стягнення боргу,

У С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (надалі по тексту також - позивач, ГУ ДПС у м. Києві) звернулось до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло-електро-сервіс» (надалі по тексту також - відповідач, ТОВ «Тепло-електро-сервіс»), в якому просить стягнути на користь Головного управління ДПС у м. Києві кошти з платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло-електро-сервіс» () на суму податкового боргу у розмірі 3 585 525,65 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем не сплачено узгоджених податкових зобов`язань у встановленому законодавством строк.

Відповідач не виклав своєї позиції щодо заявлених позовних вимог.

В судове засідання представник сторін не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

За приписами ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України).

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховую вищевказані приписи, клопотання позивача про здійснення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження, з урахуванням того, що неявка відповідача не перешкоджає подальшому розгляду справи, з огляду на відсутність необхідності подальшого розглядати справу у судовому засіданні, дана адміністративна справа розглядається в письмовому порядку.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Як зазначає позивач, станом на дату звернення до суду Відповідно до інтегрованої картки платника податків за ТОВ «Тепло-електро-сервіс» обліковується податковий борг у розмірі 3 585 525 ,65 грн, а саме з податку на додану вартість у розмірі 1 420 286,32 грн, з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 2 164 729,33 грн,, з адміністративного штрафу у розмірі 510,00 грн.

Так, зазначена сума податкового боргу з податку на додану вартість виникла на підставі донарахованих контролюючим органом сум податкових зобов`язань, згідно з прийнятих податкових повідомлень - рішень № від 23.01.2020; № від 23.01.2020; № від 23.01.2020; - № від 23.01.2020.

Так, відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України відповідачу винесено податкову вимогу 17393-13 від 13.10.2020.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 6.1 статті 6 ПК України визначено, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до нього Кодексу.

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.п.14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

З матеріалів справи судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення від 23.01.2020 № , № , № , № належним чином направлену відповідачу на зазначену адресу згідно з відомостями Єдиному державному реєстрів юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у відповідності до приписів п.42.2 ст.42 ПК України, що підтверджується копією чеку про направлення та конверту з повідомлення про неможливість вручення.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

При цьому, відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На адресу відповідача належним чином направлено податкову вимогу від 13.10.2020 № 17393-13 форми «Ю», що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями конверта про направлення.

Відповідачем у встановленому законодавством не оскаржувались спірні податкові вимоги, а в рамках даного спору підстави для надання оцінки обставинам відносно податкових вимог відсутні.

Відповідно до підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі (пункт 60.2 статті 60 ПК України).

Отже, враховуючи, що сума податкового боргу не погашена, вказана податкова вимога на час розгляду справи не відкликана.

Згідно з пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

Пунктом 95.3 ст.95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Отже, за відповідачем наявна заборгованостей з податку на додану вартість у сумі 1 420 286,32 грн, по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 2 164 729,33 грн, та по адміністративним штрафам та санкціям у сумі 510,00 грн не спростовано, а тому суд дійшов висновку, що позивачем повністю доведено обґрунтованість позовних вимог, отже податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств, податку на додану вартість та по адміністративним штрафам та санкціям підлягає стягненню в судовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Підстави для застосування ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України у суду відсутні.

Керуючись статтями 139, 241, 244, 246, 255, 257, 262, 293, 295-297 КАС України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративним позов Головного управління Державної податкової служби у м. Києві до Державного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло-електро-сервіс» про стягнення коштів задовольнити.

2. Стягнути на користь Головного управління Державної податкової служби у м. Києві кошти з платника податків ТОВ «Тепло-електро-сервіс» з рахунків у банках, що обслуговують такого платника, на суму податкового боргу у розмірі 3 585 525,65 гривень.

3. Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Позивач: Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, )

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Тепло-електро-сервіс» (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 44, код ЄДРПОУ 3669444)

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко