Справа № 240/4899/21
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м. Житомир справа № 240/4899/21

категорія 112050000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панкеєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області про визнання протиправним та скасування пункту рішення, стягнення коштів, встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2.1. рішення комісії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які мають право на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення №2 від 11.03.2021 в частині ОСОБА_1 ;

- стягнути з виконавчого комітету Житомирської міської ради на його користь 1 643 208 (один мільйон шістсот сорок три тисячі двісті вісім) гривень 71 коп, згідно п.1.11. рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які мають право на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення №9 від 13.07.2020.

В обґрунтування позову вказано, що позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни II групи та має відповідне посвідчення. Рішенням Житомирської міської ради №374 від 17.04.2019 позивача було взято на квартирний облік, включення до списків першочергового та позачергового одержання жилих приміщень і упорядкування черги за місцем проживання. Рішенням комісії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які мають право на виплату грошової компенсації та належні для отримання жилі приміщення №2 від 11.03.2021 відмовлено позивачу в призначенні грошової компенсації. Вказане рішення позивач вважає протиправним, а тому просив позов задовольнити.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Від відповідача у строк, визначений ч.5 ст.162, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на позовну заяву. По змісту відзиву просять відмовити у задоволенні позову у зв`язку з тим, що відповідно до пункту 2 рішення комісії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які мають право на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення від 31.03.2021 №4 позивачу призначено виплату вказаної компенсації.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю внаслідок війни II групи та має відповідне посвідчення Серії НОМЕР_1 від 12.02.2019 (а.с.16-17).

Листом від 06.05.2019 №41 виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області повідомив позивачу про взяття його на квартирний облік рішенням від 17.04.2019 №374 (а.с.18-20).

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області ОСОБА_1 призначено грошову компенсацію за належні житлові приміщення в розмірі 1626395,25 грн (а.с.21-22).

Рішеннями комісії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які мають право на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення від 21.05.2020 №7 та від 11.03.2021 №2 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні грошової компенсації (а.с.23-24).

Рішенням комісії виконавчого комітету Житомирської міської ради від 13.07.2020 №9 повторно призначено грошову компенсацію ОСОБА_1 в розмірі 1643208,71 грн (а.с.25-26).

Рішенням комісії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які мають право на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення від 11.03.2021 №2 відмовлено в призначенні грошової компенсації ОСОБА_1 , внесено зміни до пунктів 1.11. та 1.19. рішення комісії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які мають право на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення від 13.07.2020 №9 (а.с.52-56).

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 719 "Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей".

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 719 "Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей" затверджено Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей; Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей.

Згідно п.7 ч.2 ст.7 Закону № 3551-ХІІ до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах.

Пунктом 18 статті 13 Закону № 3551-ХІІ визначено, що особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги, як позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 214 від 28.03.2018 затверджено Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей та Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей.

Пунктом 1 Порядку та умов визначено механізм надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей загиблих учасників бойових дій на території інших держав, визначених в абзаці першому пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", для осіб з інвалідністю I-II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у таких державах, визначених пунктом 7 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та які потребують поліпшення житлових умов (далі - субвенція) і перебувають на обліку за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української РСР станом на 1 січня 2018 року.

Пунктом 1 Порядку виплати грошової компенсації визначено умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей загиблих учасників бойових дій на території інших держав, визначених в абзаці першому пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", для осіб з інвалідністю I-II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у таких державах, визначених пунктом 7 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та які потребують поліпшення житлових умов (далі - грошова компенсація) і перебувають на обліку за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української РСР (далі - квартирний облік) та на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр).

Згідно із п.5 Порядку виплати грошової компенсації за поданням структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, міських, районних у містах рад за рішенням виконавчого комітету міської, районної в місті (в разі її утворення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м.Києві держадміністрації утворюються комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації (далі - комісія).

До складу комісії входять представники виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, структурних підрозділів районних, районних у м.Києві держадміністрацій з питань соціального захисту населення, економіки, фінансів, квартирного обліку, капітального будівництва, всеукраїнських громадських об`єднань ветеранів (за їх згодою).

Пунктом 6 Порядку виплати грошової компенсації визначено, що до повноважень комісії належить: перевірка наявності в особи статусу члена сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, та статусу особи з інвалідністю; визначення категорії особи як члена сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла; перевірка складу сім`ї особи з інвалідністю; перевірка наявності документів про взяття на квартирний облік членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, та особи з інвалідністю; перевірка факту спільного або окремого проживання членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, які мають право на грошову компенсацію; прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації; визначення розміру грошової компенсації; перевірка наявності майнових прав на нерухоме майно членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, та особи з інвалідністю, а також всіх членів родини, на яких розраховується грошова компенсація, або відчуження такого майна протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про виплату грошової компенсації.

Відповідно до п.7 Порядку виплати грошової компенсації заява про призначення грошової компенсації подається членом сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, особою з інвалідністю (далі - заявник) або його (її) законним представником чи уповноваженою особою до органу соціального захисту населення за місцем перебування на квартирному обліку (далі - орган соціального захисту населення) особисто.

Згідно із п.п. 10, 11, 12, 13 Порядку виплати грошової компенсації орган соціального захисту населення протягом п`яти робочих днів з дати прийняття заяви з усіма необхідними документами обстежує матеріально-побутові умови заявника, про що складає акт за формою, встановленою Мінсоцполітики. Після складення акта обстеження матеріально-побутових умов заявника орган соціального захисту населення не пізніше ніж через три робочі дні (у випадку, визначеному в пункті 22 цього Порядку, - не пізніше ніж через 10 робочих днів) вносить комісії подання про виплату грошової компенсації. Комісія протягом п`яти робочих днів з дня надходження подання розглядає його по суті та в присутності заявника або його законного представника чи уповноваженої особи приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової компенсації. За наявності письмового клопотання комісія може розглядати питання щодо призначення або відмови в призначенні грошової компенсації за відсутності заявника або законного представника чи уповноваженої особи. У разі відсутності такого клопотання та/або неявки зазначених осіб розгляд відповідного питання переноситься на наступне засідання комісії.

Пунктом 15 Порядку виплати грошової компенсації визначено, що комісія приймає рішення про відмову в призначенні грошової допомоги заявнику з таких підстав: 1) загиблий не належав до осіб, статус яким установлено відповідно до пунктів 2, 13 - 15 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 2) особа з інвалідністю не належить до осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, та одержала інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, що пов`язані з перебуванням у таких державах; 3) заявник не належить до членів сім`ї загиблого, визначених у пункті 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 4) заявник не перебуває на квартирному обліку з урахуванням вимоги, визначеної у пункті 9 цього Порядку; 5) категорія заявника як члена сім`ї загиблого є нижчою, ніж категорія, до якої належить інший член сім`ї загиблого, в разі одночасного подання ними заяви про отримання грошової компенсації; 6) категорія заявника як члена сім`ї загиблого є нижчою, ніж категорія, до якої належить інший член його сім`ї, який вже отримав житло або грошову компенсацію, - до виплати грошової компенсації всім членам сімей загиблих, які перебувають на обліку в Реєстрі та мають першочергове право на таку виплату; 7) заявнику вже надавалося житло або вже виплачувалася грошова компенсація як члену сім`ї загиблого та особі з інвалідністю I-II групи із числа учасників бойових дій на території інших держав.

Як попередньо встановлено судом, позивача рішенням відповідача від 17.04.2019 №374 поставлено на квартирний облік.

В подальшому рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області ОСОБА_1 призначено грошову компенсацію за належні житлові приміщення в розмірі 1626395,25 грн (а.с.21-22).

Рішеннями комісії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які мають право на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення від 21.05.2020 №7 та від 11.03.2021 №2 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні грошової компенсації (а.с.23-24).

Рішенням комісії виконавчого комітету Житомирської міської ради від 13.07.2020 №9 повторно призначено грошову компенсацію ОСОБА_1 в розмірі 1643208,71 грн (а.с.25-26).

Рішенням комісії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які мають право на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення від 11.03.2021 №2 відмовлено в призначенні грошової компенсації ОСОБА_1 , внесено зміни до пунктів 1.11. та 1.19. рішення комісії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які мають право на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення від 13.07.2020 №9 (а.с.52-56).

Відповідач обґрунтовуючи підстави відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 вказує на те, що рішенням комісії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які мають право на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення від 31.03.2021 №4 внесено зміни до рішення від 11.03.2021 №2, а саме виключено п.2. Другим пунктом рішення від 31.03.2021 №4 призначено грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення ОСОБА_1 в розмірі 1572627,51 грн (а.с.51).

Як свідчать матеріали справи, підставою відмови в призначенні грошової компенсації ОСОБА_1 рішенням від 11.03.2021 №2 стали внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2020 р. №353 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 719".

Відповідно до підпункту 9 пункту 15 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщеиия деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2020 №353 "Комісія відмовляє заявнику в призначенні грошової компенсації і таких підстав: 9) заявник та члени його сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію, володіють майновими правами на незакінчене будівництвом житло чи правом власності на нерухоме майно, в тому числі на житлове приміщення, що відповідає нормі жилої площі, визначеної статтею 47 Житлового кодексу Української РСР (крім житлового приміщення, яке зруйноване або стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях. Автономній Республіці Крим і м. Севастополі), або таке нерухоме майно було відчужено протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації».

Суд звертає увагу, що зміни внесені з 06.05.2020, тобто після отримання позивачем рішення про постановку на облік та виплату компенсації.

Тобто, на момент звернення позивача правових норм, що обмежують його право на отримання компенсації не існувало, а тому застосування постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2020 №353 до спірних правовідносин відповідачем є протиправним.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом1якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Неприпустимість зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є одним з аспектів загальновизнаного принципу правової визначеності як елемента принципу верховенства права, який відповідно до частини першої статті 8 Конституції України визнається і діє в Україні.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів закріплений також в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Аналогічні висновки, щодо незворотності дії норм Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" № 2475-VIII від 03.07.2018 висловлені Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 03.01.2020 у справі №240/11408/19.

Аналіз встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства дозволяє дійти висновку, що пункт 2.1. рішення комісії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які мають право на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення №2 від 11.03.2021 в частині ОСОБА_1 слід визнати протиправним.

Однак, з урахуванням встановленого судом факту внесення змін рішенням від 31.03.2021 №4 до рішення від 11.03.2021 №2, а саме виключення п.2, яким попередньо позивачу відмовлено у призначенні компенсації підстав для скасування такого рішення в частині судом не встановлено.

Вимога позивача про стягнення з виконавчого комітету Житомирської міської ради на його користь 1643208 (один мільйон шістсот сорок три тисячі двісті вісім) гривень 71 коп, згідно п.1.11. рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які мають право на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення №9 від 13.07.2020 відноситься до дискреційних повноважень.

Як встановлено судом, п.2.1. рішення комісії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які мають право на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення №4 від 31.03.2021 ОСОБА_1 призначено грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення в розмірі 1572627,51 грн (а.с.51).

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 відповідно до умов статті 15.Ь під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке надає певний адміністративному органу ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про неможливість втручання в дискреційні повноваження відповідача, а отже, не вбачає правових підстав для задоволення позовної вимоги в частині стягнення коштів в сумі 1643208,71 грн.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, відповідачем не доведено правомірність дій щодо відмови у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, а тому позов слід задовольнити частково.

Зважаючи на відсутність судових витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним пункт 2.1. рішення комісії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які мають право на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення №2 від 11.03.2021 в частині ОСОБА_1 .

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва