Справа № 946/282/21
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 р.м. ОдесаСправа № 946/282/21

Головуючий в І інстанції: Присакар О.Я.

Дата та місце ухвалення рішення: 13.05.2021 р. м. Ізмаїл

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

за участю секретаря Коваль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Управління патрульної поліції в Одеській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття справи про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління патрульної поліції в Одеській області, в якому позивач просить: скасувати постанову серії ЕАН № 3632580 від 05.01.2021 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 травня 2021 року позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 3632580 від 05 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.01.2021 року лейтенантом поліції батальйону УПП роти УПП відділу організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Моісєєвою І.К. відносно ОСОБА_1 складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 3632580, якою, на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП, застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

З вищезазначеної постанови серії ЕАН № 3632580 від 05.01.2021 року вбачається, що 05.01.2021 року о 11:59:19 в м. Ізмаїлі по проспекту Суворова, 58 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом INFINITI FX37, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що в постанові серії ЕАН № 3632580 від 05.01.2021 року не зазначено, який саме пункт Правил дорожнього руху порушив позивач.

Також, суд першої інстанції зазначив, що на підтвердження факту зупинки позивачем транспортного засобу на перехресті, представником відповідача був наданий диск з відеозаписом з боді-камери поліцейського, з якого вбачається, як автомобіль INFINITI FX37 повільно рухається і зупиняється на вимогу патрульного поліцейського.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що відеозапис не містить даних на підтвердження зупинки позивачем транспортного засобу на перехресті.

При цьому, суд першої інстанції послався на те, що згідно відповіді Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області від 18.01.2021 року, відеозапис з камер автомобільного реєстратора службового автомобіля патрульної поліції Skoda Rapid, номерний знак НОМЕР_2 на синьому фоні, закріплений за екіпажем «Океан-8071» - відсутній.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не залучено жодного свідка або іншого учасника дорожнього руху, не надано належного та допустимого відеозапису, на якому було б відображено момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення, чи будь-яких інших доказів, передбачених ст. 251 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 3632580 від 05.01.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі КУпАП) передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржуваною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за допущене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, в оскаржуваній постанові відсутні будь-які посилання на порушення з боку позивача положень Правил дорожнього руху або інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, за що на останнього і накладається адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зазначені обставини жодним чином не оспорюються відповідачем в поданій апеляційній скарзі.

Разом з цим, як у відзиві на позовну заяву, так і в поданій апеляційній скарзі, відповідач вказує, що підставою для накладення на позивача адміністративного стягнення стали встановлені обставини щодо порушення останнім вимог пп. «ґ» п. 15.9 р. 15 Правил дорожнього руху - здійснення зупинки транспортного засобу на перехресті.

Колегія суддів зазначає, що згідно пп. «ґ» п. 15.9 р. 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, не надано жодного доказу, який би підтверджував факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення пп. «ґ» п. 15.9 р. 15 Правил дорожнього руху - здійснення зупинки транспортного засобу на перехресті.

Так, досліджуючи оскаржувану постанову, судом першої інстанції вірно встановлено, що у ній відсутні будь-які посилання, зокрема, на здійснення фіксації технічними засобами правопорушення, за яке на позивача накладено адміністративне стягнення цією постановою, та оскаржувана постанова взагалі не містить будь-яких додатків.

В свою чергу, під час судового розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем був наданий відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції.

Проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданими відповідачем до суду відеоматеріалами не зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення пп. «ґ» п. 15.9 р. 15 Правил дорожнього руху - здійснення зупинки транспортного засобу на перехресті.

Колегія суддів зазначає, що на наявних в матеріалах справи відеоматеріалах відображено, як інспектор патрульної поліції підходить до ряду автомобілів на проїжджій частині, одним з яких, як в подальшому вбачається, є автомобілем позивача, ТЗ позивача повільно рухається або розпочинає рух (неможливо встановити).

Також, на вказаних відеоматеріалах відображено процес розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Однак, за цими відеоматеріалами неможливо встановити, де саме позивачем здійснено зупинку свого транспортного засобу та чи взагалі здійснювалась саме зупинка транспортного засобу на перехресті.

Колегія суддів наголошує, що з цих відеоматеріалів не вбачається, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті, як то зазначено в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наведеним вище відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції, який надався до суду першої інстанції та з якого починаючи з 00 хв. 00 сек. по 00 хв. 02 сек. вбачається, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті, спростовуються змістом відеоматеріалів залучених до матеріалів справи та досліджених судами першої та апеляційної інстанцій. Колегія суддів зазначає, що наведеним відеозаписом, в тому числі, 02 сек. цього відео, на які посилається апелянт, не зафіксовано здійснення позивачем зупинки транспортного засобу на перехресті.

В свою чергу, будь-яких інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення учасниками справи до суду не надано.

Так, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не залучено жодного свідка або іншого учасника дорожнього руху, а згідно відповіді Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області від 18.01.2021 року, відеозапис з камер автомобільного реєстратора службового автомобіля патрульної поліції Skoda Rapid, номерний знак НОМЕР_2 на синьому фоні, закріплений за екіпажем «Океан-8071» - відсутній.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не надано доказів, що підтверджували б вчинення позивачем правопорушення, за яке на нього накладено адміністративне стягнення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність правомірності прийнятого рішення про накладення адміністративного стягнення та як наслідок наявність підстав для задоволення позову, скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 29.07.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька