Справа № 420/6798/20
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6798/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання - Тригубенко Ю.Г.;

представника позивача - Щукіна О.С.;

представника відповідача - Білоконь Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Приморського районного відділу в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Приморського районного відділу в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якій просила (з урахуванням уточнень): визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 30 березня 2020 року про скасування рішення Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 27 червня 2006 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженка с. Михайлівка, Чимишлійського району, Республіки Молдова; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_1 ) відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області що виявилася у невидачі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженка с. Михайлівка, Чимишлійського району, Республіки Молдова; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_1 ) паспорта громадянина України для виїзду за кордон та зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області видати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженка с. Михайлівка, Чимишлійського району, Республіки Молдова; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_1 ) паспорт громадянина України для виїзду за кордон із врахуванням наступного висновку Одеського окружного адміністративного суду, отриманого за результатами розгляду справи № 420/6798/20 - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженка с. Михайлівка, Чимишлійського району, Республіки Молдова; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_1 ) постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року № 1543-XII; визнати протиправною бездіяльність Приморського районного відділу в. м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області що виявилася у невидачі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженка с. Михайлівка, Чимишлійського району, Республіки Молдова; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_1 ) паспорта громадянина України у формі ID-картки та зобов`язати Приморський районний відділ в. м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області видати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженка с. Михайлівка, Чимишлійського району, Республіки Молдова; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_1 ) паспорт громадянина України у формі ID-картки із врахуванням наступного висновку Одеського окружного адміністративного суду, отриманого за результатами розгляду справи № 420/6798/20 - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженка с. Михайлівка, Чимишлійського району, Республіки Молдова; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_1 ) постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року № 1543-XII; визнати протиправними дії Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в частині підготовки та спрямування до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області подання про скасування рішення Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 27 червня 2006 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженка с. Михайлівка, Чимишлійського району, Республіки Молдова; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_1 ) відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III та зобов`язати Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області утримуватися від дій щодо скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженка с. Михайлівка, Чимишлійського району, Республіки Молдова; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_1 ) через недотримання нею умов набуття громадянства України за територіальним походженням, встановлених ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. У 2020 році ОСОБА_1 були подані заяви-анкети до наступних територіальних підрозділів Державної міграційної служби України: про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області; про оформлення паспорту громадянина України у формі ID-картки до Приморського районного відділу в. м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області. 10 червня 2020 року Приморським районним відділом в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області ОСОБА_1 повідомлено, що рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України скасовано по підставах, передбачених ст.21 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III згідно Довідки Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про припинення громадянства України № 295206 від 30 березня 2020 року, у зв`язку з чим в оформленні документів відмовлено. При цьому паспорт громадянина України у ОСОБА_1 було вилучено Приморським районним відділом в. м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області для подальшого анулювання та знищення. З метою встановлення фактичних підстав за якими Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області скасувало оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Приморського районного відділу в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області було подано адвокатські запиті адвоката ОСОБА_3 від 24 червня 2020 року № 24/06/20 та від 25 червня 2020 року № 25/06/20 відповідно. Листом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 08 липня 2020 року № 5100.4.5-7054/51.1-20 надано часткову відповідь на адвокатський запит адвоката Щукіна О.С., що рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 30 березня 2020 року скасовано рішення Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 27 червня 2006 року про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням у зв`язку з неправдиво наданими відомостями щодо проживання на території України за адресою: АДРЕСА_1 з 1985-1986 роки. Будь-які інші запитані адвокатськими запитами адвоката Щукіна О.С. від 24 червня 2020 року № 24/06/20 та від 25 червня 2020 року № 25/06/20 документи з боку Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та його територіальних підрозділів надані не були. Позивач вважає, що оскаржуване рішення є протиправним та таким, що підлягає повному скасуванню.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Приморського районного відділу в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що до ГУ ДМС України в Одеській області звернулася ОСОБА_4 із заявою про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. ГУ ДМС України в Одеській області було здійснено перевірку факту належності ОСОБА_1 до громадянства України. Враховуючи відсутність підтвердження підстав для набуття громадянства України 22.12.2018 ГУ ДМС України в Одеській області було відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон у зв`язку з тим, що дані отримані з відомчих інформаційних систем, баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують інформацію, надану заявником. До Приморського РВ звернулася ОСОБА_4 із заявою про оформлення паспорта громадянина України. Приморський РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області надіслав на адресу Біляївського РВ ГУ ДМС України в Одеській області запит щодо вжиття необхідних заходів щодо поновлення заяви на видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 29.06.2006 (форма 1) у зв`язку з її відсутністю в процесі ідентифікації. Приморським РВ було направлено запит до ГУ ДМС України в Одеській області з метою перевірки належності до громадянства України ОСОБА_1 ГУ ДМС України в Одеській області було здійснено перевірку факту належності ОСОБА_1 до громадянства України. У ході проведеної перевірки підстав видачі паспорта ОСОБА_1 за зазначеним запитом встановлено наступне: 23.06.2006 ОСОБА_1 звернулася до ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області з заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням. В якості підстави для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням позивачем було вказано її проживання на території України (м. Біляївка) в 1985-1986 роках. Рішенням ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області від 27.06.2006 ОСОБА_1 визнано громадянкою України на підставі ст.8 Закону України «Про громадянство». 27.06.2006 ОСОБА_4 було видано довідку про реєстрацію особи громадянином України № 295206. В ході перевірки матеріалів справи щодо набуття громадянства України ОСОБА_1 було встановлено, що позивач оформлювала громадянство України на підставі проживання з 1985-1986 рр. за адресою: АДРЕСА_1 , однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази проживання за вказаною адресою. Враховуючи відсутність підтвердження підстав для набуття громадянства України Приморським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області було відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України у зв`язку з тим, що дані отримані з відомчих інформаційних систем, баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують інформацію, надану заявником. Відповідно до доповідної записки начальника Біляївського РВ Олександра Орлова від 25.03.2020 № 5127-199/5127.1-20, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обліками Біляївського РВ та органу реєстрації Біляївської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 , у період 1985-1986 роки зареєстрована не була. На підставі вищевикладеного, 30.03.2020 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення про скасування рішення ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області від 27.06.2006 про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що громадянство України набуто на підставі надання неправдивих відомостей.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що в порушення пункту 88 Порядку № 215 у ГУ ДМС України в Одеській області на момент прийняття оскаржуваного рішення та на даний час відсутній повний пакет документів, необхідний для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до ст.21 Закону України «Про громадянство України». Необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до ст.21 Закону України «Про громадянство України» є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства (у даному випадку ГУ ДМС України в Одеській області), факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України. Указані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Крім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

23.06.2006 року ОСОБА_1 звернулася до ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням у зв`язку з її проживанням на території України (м. Біляївка, Одеська обл.) в 1985-1986 роках.

Рішенням ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області від 27.06.2006 року ОСОБА_1 визнано громадянкою України на підставі ст.8 Закону України «Про громадянство».

27.06.2006 року ОСОБА_1 було видано довідку про реєстрацію особи громадянином України № 295206.

29.06.2006 року ОСОБА_1 була документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 зверталася до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Приморського районного відділу в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон та оформлення паспорта громадянина України.

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснило перевірку факту належності ОСОБА_1 до громадянства України.

Відповідно до листа Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 28.12.2019 року № 5127/1393-19 в ході перевірки матеріалів щодо набуття громадянства України ОСОБА_1 встановлено, що вона оформлювала громадянство України на підставі проживання з 1985-1986 рр. за адресою: АДРЕСА_1 , однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази такого проживання.

Відповідно до доповідної записки начальника Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 25.03.2020 року № 5127-199/5127.1-20, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обліками Біляївського РВ та органу реєстрації Біляївської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 , у період 1985-1986 роки зареєстрована не була.

Приморський районний відділ в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надіслав до Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області запит про вжиття необхідних заходів щодо поновлення заяви на видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 29.06.2006 року у зв`язку з її відсутністю в процесі ідентифікації.

Приморський районний відділ в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області також надіслав до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області запит щодо перевірки належності до громадянства України ОСОБА_1

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області листом від 12.03.2020 року рекомендувало відібрати пояснення ОСОБА_1 та надати документи підтверджуючі проживання на території України станом на 1985-1986 рр.

ОСОБА_1 надала до Приморського районного відділу в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області письмові пояснення, відповідно до яких станом на 1985-1986 рр. вона проживала за адресою: АДРЕСА_1 , у свого знайомого, документи на підтвердження реєстрації за вказаною адресою надано не було.

В зв`язку з вказаними обставинами 30.03.2020 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області винесло подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, яким скасувало рішення ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області від 27.06.2006 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що громадянство України набуто на підставі надання неправдивих відомостей.

Враховуючи відсутність підтвердження підстав для набуття громадянства України, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області відмовило ОСОБА_1 в оформленні та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Враховуючи відсутність підтвердження підстав для набуття громадянства України, Приморський районний відділ в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області відмовив ОСОБА_1 в оформленні та видачі паспорта громадянина України.

Згідно з п.73 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру.

Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися).

До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються заявником, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС.

Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України (у разі оформлення паспорта вперше із застосуванням засобів Реєстру).

Відповідно до п.44 постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 року № 152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру.

Пошук інформації в Реєстрі щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися).

У разі подання для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон паспорта громадянина України зразка 1994 року ідентифікація особи здійснюється, зокрема, за даними, що містяться в картотеках територіального підрозділу ДМС.

Якщо паспорт громадянина України зразка 1994 року був виданий територіальним підрозділом ДМС, до якого подано заяву-анкету, працівник територіального підрозділу ДМС порівнює дані особи та її фотозображення з даними, наведеними в заяві про видачу такого паспорта, та вклеєною до неї фотокарткою і сканує її із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.

У разі видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року іншим територіальним підрозділом ДМС для підтвердження видачі особі такого паспорта не пізніше наступного дня після приймання до розгляду заяви-анкети до такого територіального підрозділу ДМС надсилається запит за формою, встановленою МВС.

Перевірка за запитом проводиться протягом двох робочих днів після його надходження. Під час перевірки відомості, наведені в запиті, та фотозображення порівнюються з даними, наведеними в заяві про видачу такого паспорта, та вклеєною до неї фотокарткою. У графі «Службові відмітки» заяви про видачу паспорта проставляється відмітка із зазначенням реквізитів запиту та назви територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який здійснює оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта для виїзду за кордон.

За результатами перевірки надається відповідь територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, за встановленою МВС формою, а заява про видачу паспорта сканується до відомчої інформаційної системи ДМС.

У разі коли під час порівняння фотозображення із фотокарткою не встановлено тотожність зображеної на них особи або виявлено невідповідність відомостей, зазначених у запиті, даним, наведеним у заяві про видачу такого паспорта, про це повідомляється територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, для з`ясування обставин виникнення розбіжностей та вжиття додаткових заходів з ідентифікації особи. За наявної можливості територіальний підрозділ ДМС здійснює приведення написання імені особи, дати народження або місця народження, які містяться в заяві про видачу паспорта та в облікових документах територіального підрозділу ДМС, у відповідність з відомостями, які внесені до паспорта громадянина України та поданих документів заявника.

За результатами проведених перевірок, ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України (у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон вперше із застосуванням засобів Реєстру) працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення паспорта для виїзду за кордон або про відмову в його оформленні.

Згідно з п.82 постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 року № 152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, закордонна дипломатична установа має право відмовити заявнику в оформленні або видачі паспорта для виїзду за кордон, якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) стосовно видачі паспорта для виїзду за кордон звернулася особа, яка не досягла 16-річного віку, або її законні представники/уповноважена особа, які не мають документального підтвердження повноважень на отримання паспорта для виїзду за кордон; 3) особа вже отримала два паспорти для виїзду за кордон, які є дійсними на день звернення (крім випадків, передбачених пунктом 22 цього Порядку); 4) заявник подав не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта для виїзду за кордон; 5) дані, отримані з відомчих інформаційних систем, баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують інформацію, надану заявником.

Відповідно до п.100 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) особа вже отримала паспорт (у тому числі паспорт зразка 1994 року), який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього; звернення для обміну протягом одного місяця до дати закінчення строку дії паспорта; непридатності для подальшого використання); 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію; 4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта; 5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта; 6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.

З урахуванням зазначеного, ну думку суду, за наявності вказаних обставин Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Приморський районний відділ в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області правомірно відмовили ОСОБА_1 в оформленні та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та паспорта громадянина України, а тому позов в цій частині позовних вимог не належить до задоволення.

Суд також враховує, що відповідно до п.101 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» заявник має право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими йому було відмовлено в оформленні чи видачі паспорта, а також згідно з п.83 постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 року № 152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» заявник має право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, закордонної дипломатичної установи, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими йому було відмовлено в оформленні чи видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про громадянство України» громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається за територіальним походженням.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама або хоча б один з її батьків, дід чи баба, повнорідні брат чи сестра народилися або постійно проживали до 16 липня 1990 року на території, яка стала територією України відповідно до ст.5 Закону України «Про правонаступництво України», а також на інших територіях, що входили до складу Української Народної Республіки, Західно-Української Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, що взяв зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про оформлення набуття громадянства України, а також її діти реєструються громадянами України.

Іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215.

Відповідно до п.п.76-79 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, органи внутрішніх справ приймають рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

Районне, районне у місті, міське управління або відділ МВС України, до якого подано документи щодо оформлення набуття громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, районне, районне у місті, міське управління або відділ МВС України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, начальник районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Подані заявником документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до головного управління МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі.

Головне управління МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів з питань громадянства вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон України «Про громадянство України» пов`язує набуття особою громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України, до якого документи були подані заявником. Районне, районне у місті, міське управління або відділ МВС України не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, начальник районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон України «Про громадянство України» пов`язує набуття особою громадянства України, а стосовно поновлення особи у громадянстві України також відсутні передбачені Законом України «Про громадянство України» підстави, за наявності яких поновлення у громадянстві України не допускається, начальник головного управління МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі або його заступник приймає рішення про оформлення набуття особою громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон України «Про громадянство України» пов`язує набуття особою громадянства України, начальник головного управління МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України.

Рішення про оформлення набуття особою громадянства України або про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України не пізніш як у тримісячний строк з дня надходження документів надсилається до районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України, до якого документи були подані заявником.

Районне, районне у місті, міське управління або відділ МВС України, до якого документи були подані заявником, не пізніш як у тижневий строк з дня надходження відповідного рішення повідомляє про нього заявника у письмовій формі. У разі прийняття рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України заявникові у письмовій формі повідомляються причини відмови.

З урахуванням зазначеного, суд погоджується з позивачем, що на момент прийняття Відділом громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 27.06.2006 року рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням було здійснено перевірку законності проживання на території України, з боку позивача не було допущено порушень при подачі документів для отримання дозволу та посвідки на постійне проживання в Україні, не було подано свідомо неправдивих відомостей, документи не містили недостовірних даних та не були підробленими, будь-яких підстав для відмови у наданні дозволу не було виявило, заперечень не висловлював та визнав позивача таким, що має право на оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, що мало наслідком надання довідки про реєстрацію особи громадянином України.

Відповідно до положень ст.21 Закону України «Про громадянство України» рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до ст.ст.8, 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Згідно з п.88 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи: а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України; б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Під час розгляду справи відповідачі не надали до суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України позивачем відповідно до статті 21 Закону України «Про громадянство України», що визначені п.88 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215.

Відповідно до п.96 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України. Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом «б» пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.

Згідно з п.97 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником. Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України. Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

З урахуванням зазначеного, рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником на підставі подання територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України, та документів, які передбачені підпунктом «б» пункту 88 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215.

Суд зазначає, що умовою для звернення особи до адміністративного суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб таких органів є наявність у позивача суб`єктивного переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

В свою чергу, порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею такого права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона може розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.

Тобто, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків такої особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

При цьому, виходячи з наведених вище положень законодавства, особа-позивач на власний розсуд визначає, чи порушені її права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Разом з цим, задоволення відповідних позовних вимог особи можливе лише в разі наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, при цьому така зміна відбувається з порушенням критеріїв правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, встановлених КАС України.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд звертає увагу, що гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

За таких обставин, само по собі подання територіального підрозділу Державної міграційної служби України про скасування рішення від 27.06.2006 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням позивачем відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» не свідчить про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України та не порушує права та інтереси особи, оскільки підлягає оцінці керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником в сукупності разом із документами, визначеними підпунктом «б» пункту 88 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, що в подальшому може бути підставою для прийняття рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Тобто, дії територіального підрозділу Державної міграційної служби України в частині підготовки та спрямування подання про скасування рішення від 27.06.2006 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням позивне в силу приписів Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, відповідають вимогам закону, а тому позов в цій частині позовних вимог не належить до задоволення.

Як вже було зазначено судом вище, фактичною підставою для скасування рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України визначено те, що нею надані неправдиві відомості щодо проживання на території України за адресою: АДРЕСА_1 , з 1985-1986 роки.

Відповідно до Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України підставами для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України згідно зі ст.21 Закону України «Про громадянство України» стало надання ОСОБА_1 неправдивих відомостей, які були подані для набуття громадянства України, а саме довідки Біляївської міської ради Одеської області від 31 березня 2006 року № 1012 про проживання ОСОБА_1 у м. Біляївка Одеської області у 1985-1986 роках.

Суд погоджується з позивачем, що не може вважатися свідомим поданням ОСОБА_1 неправдивих відомостей, які були подані для набуття громадянства України, а саме довідки Біляївської міської ради Одеської області від 31 березня 2006 року № 1012 про проживання ОСОБА_1 у м. Біляївка Одеської області у 1985-1986 роках, оскільки ОСОБА_1 не є особою, що складала та засвідчувала дану Довідку.

Під час розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 набула громадянство України згідно рішення Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 27.06.2006 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням на підставі п.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», прийнятого за результатами перевірки відповідності оформлення ОСОБА_1 документів з питань громадянства вимогам законодавства України та підтвердження наявності фактів, з якими Закон України «Про громадянство України» пов`язує набуття особою громадянства України. Посадовими особами Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області досліджувалися та перевірялися наступні документи: заява ОСОБА_1 про оформлення набуття громадянства України від 23.06.2006 року із доданими документами, на якій містяться погоджувальні та затверджуючи підписи Інспектора Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Начальника Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, в. о. Начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області; паспорт громадянина СРСР на ім`я ОСОБА_1 ; посвідка на постійне проживання в Україні на ім`я ОСОБА_1 ; свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_1 ; свідоцтво про одруження на ім`я ОСОБА_1 ; свідоцтво про народження на ім`я доньки ОСОБА_1 ; довідка Біляївської міської ради Одеської області від 31.03.2006 року № 1012 про проживання ОСОБА_1 у м. Біляївка Одеської області у 1985-1986 роках; довідка Виконкому Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області про місце реєстрації ОСОБА_1 ; довідка ЗОШ І-ІІІ ступенів № 56 Управління освіти Одеського міськвиконкому МО України про навчання доньки ОСОБА_1 ; зобов`язання ОСОБА_1 від 23.06.2006 року про припинення іноземного громадянства; декларація ОСОБА_1 від 23.06.2006 року про відмову від іноземного громадянства.

На думку суду, скасування рішення Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 27.06.2006 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» у зв`язку з тим, що громадянство України набуто на підставі надання неправдивих відомостей, є необґрунтованим та безпідставним.

Суд вважає, що відповідач порушив свій обов`язок щодо всебічності та повноти отримання необхідної інформації з різних, передбачених законодавством джерел, необхідної для вирішення питання щодо скасування відповідного рішення про оформлення набуття громадянства України.

Посилання відповідача, що позивач набув громадянство України на підставі надання неправдивих відомостей були зроблені без врахування всіх обставин та без належного обґрунтування. Суд також враховує, що подані позивачем документи разом з заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням були достовірними, не підробленими та чинними.

Під час розгляду справи відповідач не надав суду доказів про існування інших підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України позивачем, що передбачені Законом України «Про громадянство України» та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215.

Суд зазначає, що факт набуття громадянства України за територіальним походженням та видачі позивачу в 2006 році довідки про реєстрацію особи громадянином України свідчить про те, що уповноваженими на те органами було проведено перевірку та підстави для визнання її громадянином України за територіальним походженням, будь-яких порушень виявлено не було.

З урахуванням зазначеного, фактично відповідач за наявності тих самих обставин, що слугували підставою для набуття громадянства України за територіальним походженням позивачем, без встановлення будь-яких винних дій з боку позивача, прийняв рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

Суд вважає, що відповідачем не дотримано одного з елементів критерію «необхідності у демократичному суспільстві», а саме принципу пропорційності, який, в свою чергу, вимагає встановлення балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, що призвело до негативних наслідків для позивача за відсутності будь-якої вини останнього.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово робив визначення критерію «необхідності у демократичному суспільстві». Так, за практикою Суду при визначенні питання «необхідності у демократичному суспільстві» держави користуються певною свободою розсуду, межі якої залежать від сфери, що вступає в конфлікт з гарантованим правом.

Європейський суд з прав людини оцінює пропорційність обмежень, застосованих до права на повагу до сімейного життя, по відношенню до легітимної мети, якої прагнуть досягти сторони при застосуванні таких обмежень. Тому, будь-яке непропорційне втручання з боку держави у фундаментальне право передбачене ст.8 Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод не буде вважатися необхідним у демократичному суспільстві.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критерію необхідності у демократичному суспільстві, оскільки для позивача та членів його сім`ї має наслідком повну зміну способу життя родини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає в Україні за адресою: АДРЕСА_2 , із 15.03.1997 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із громадянином України ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 , видане 08.09.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, має доньку - громадянку України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 , видане 08.09.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області.

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 10.07.2014 року державним нотаріусом Шостої державної нотаріальної контори Пенчевим К.Л. та зареєстрованим в реєстрі за № 4-902, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 .

Суд звертає увагу, що навіть якщо в 2006 році рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням позивачем прийнято через помилку або зловживання посадових осіб суб`єкта владних повноважень, тому перекладати тягар вкрай негативних наслідків такої помилки або зловживання на особу (позивача у справі) є неприпустимим.

Європейський суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Таким чином, рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 30.03.2020 року про скасування рішення Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 27.06.2006 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» є протиправним та належить до скасування.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.ч.3-4 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65014, ідентифікаційний код 37811384), Приморського районного відділу в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Канатна, 101в, м. Одеса, 65039), Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Успенська, 2, м. Біляївка, Біляївський р-н., Одеська обл., 67602), про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 30.03.2020 року про скасування рішення Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 27.06.2006 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України».

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору відповідно до задоволених вимог в розмірі 840,80 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення складено 30 липня 2021 року.

Суддя М.М. Кравченко