Справа № 580/4171/21
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року справа № 580/4171/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (18002, м. Черкаси, вул. Благовісна, 269/105) до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в якому просить стягнути 60661,11грн. адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця особами з інвалідністю у 2020 році та 776,32грн. пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

29.06.2021 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач не вжив заходів щодо створення робочих місць та працевлаштування осіб з інвалідністю, а отже обов`язок по виконанню нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідачем не виконано, що є порушенням статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, у зв`язку з чим до відповідача застосовані адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця для осіб з інвалідністю, а також накладено пеню за простроченням сплати адміністративно-господарських санкцій.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, надав суду письмовий відзив на позов у якому зазначив, що згідно зі ст. 18 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні у 2020 році було виділено та створено 1 робоче місце для працевлаштування інваліда, своєчасно надано інформацію про наявність вакансій, а з 10.07.2020 працевлаштовано особу з інвалідністю 3 групи, що підтверджується відповідним звітами та копією трудової книжки. На підставі наведеного відповідач вважає, що вжив усі необхідні заходи для працевлаштування інвалідів, а тому адміністративно-господарські санкції та пеня за їх невчасну сплату розраховані протиправно.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Матеріалами справи встановлено, що фізична особа підприємець ОСОБА_1 , як суб`єкт господарювання ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований 18.01.2001 за видом діяльності «Надання допоміжних послуг у лісовому господарстві».

23.02.2021 вх. №2575 фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 до Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів подано звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю, форми №10-ПОІ, згідно даних якого середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлено інвалідність, працевлаштована позивачем в кількості 1 особа.

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_2 , ОСОБА_2 з 13.07.2020 прийнятий на роботу підсобним робітником у відповідності до наказу ФОП ОСОБА_1 №12 від 10.07.2020.

При чому, ОСОБА_2 згідно довідки акта огляду МСЕК №2 серії 12ААБ №470818 з 14.01.2020 при повторному огляді підтверджена 3 група інвалідності.

Однак, листами №633/01-27 від 23.03.2021, №1015/01-27 від 13.05.2021, №2109/01-27 від 15.06.2021 відповідача повідомлено про необхідність належного виконання вимог Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, оскільки у звіті форми №10-ПОІ від 23.02.2021 вх. №2575 та звітах ЄСВ наявні розбіжності про правлаштування особи з інвалідністю.

Листом №24.01.16/138 від 24.05.2021 Кам`янська районна філія Черкаського обласного центру зайнятості повідомила, що протягом 2020 року відповідачем інформація про попит на робочу силу (вакансії) з відміткою про необхідність працевлаштування осіб з інвалідністю форми №3-НП відповідачем не подавалася.

На підставі додатку до листа Головного управління ДПС у Черкаській області №7/ЗПІ/23-00-24-0115 від 09.02.2021 позивачем розроблений розрахунок адміністративно-господарських санкцій. Згідно з наданим розрахунком, сума адміністративно-господарських санкцій складає 60661,11грн., сума пені складає 776,32грн. і на час розгляду справи вказані кошти не сплачені.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 2 ст. 19 Конституції України державні органи, органи місцевого самоврядування та їх службові і посадові особи зобов`язані діяти виключно в межах та спосіб, визначені законом.

Згідно з підп. 1 п. 5 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів (далі Фонд), затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 14.04.2011 №129, Фонд відповідно до покладених на нього завдань координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів, у тому числі щодо збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів; обліку зазначених сум адміністративно-господарських санкцій та пені.

Законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами, є Закон України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні № 875-XII від 21.03.1991 (далі - Закон № 875-XII).

Частиною 1 ст. 19 Закону № 875-XII визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Обов`язок підприємства, установи, організації, фізичної особи, які використовують найману працю, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, встановлений ч. 3 ст.18 Закону № 875-ХІІ.

Відповідно до ч. 11 ст. 19 вказаного Закону, норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону.

Отже, на законодавчому рівні імперативно визначено єдиний норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів та порядок його обчислення.

Згідно відомостей, які містяться у звіті відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2020 рік поданого позивачу вбачається, що: - середньооблікова чисельність штатних працівників особового складу відповідача становить 18 осіб; - середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлено інвалідність 1 працівник; - кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону № 875 - 1 особа.

Крім того, дані звіту про працевлаштування особи з інвалідністю узгоджуються з записом трудової книжки НОМЕР_2 та довідки акта огляду МСЕК №2 серії 12ААБ №470818.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем протягом 2020 року виконано обов`язок про працевлаштуванню осіб з інвалідністю, а тому підстави для застосування штрафних санкцій відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-ІV (далі ГК України) адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків, можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання.

Частинами 1-2 ст. 218 ГК України передбачають, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, враховуючи зазначену норму, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб`єкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

Оскільки позивачем працевлаштовано особу з інвалідністю у 2020 році, а відповідачем доказів, які б свідчили про те, що відповідач відмовляв у працевлаштуванні інвалідам, суду не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та поданих матеріалів, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи є необґрунтованими, а вимоги такими, що не належать до задоволення.

Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, відшкодування витрат, понесених позивачем зі сплати судового збору, не передбачено.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя П.Г. Паламар