Справа № 274/2993/21
Суддя: Корбут В. В.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 274/2993/21 Провадження № 2-а/0274/39/21
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
29.07.21 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд),
розглянувши у прядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовомОСОБА_1
дополіцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Жидачів) Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції Бурко Христини Михайлівни
проскасування постанови,
ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ № 072023 від 08.04.2021 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (далі Постанова), винесену поліцейським поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Жидачів) Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітаном поліції Бурко Христиною Михайлівною (далі Поліцейський Бурко Х.М.), якою до нього було застосовано штраф у розмірі 3 400,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закрити справу.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що Постанова є протиправною, він не вчиняв вказаного у ній адміністративного правопорушення, так як має право керувати транспортними засобами категорії В, С та С1.
Поліцейський Бурко Х.М. своєї позиції щодо позову у порядку, передбаченому нормами Кодексу адміністративного судочинства України, не повідомив.
Судом з`ясовано, що відповідно до Постанови 08.04.2021 р. о 23:30 ОСОБА_1 керував на 615 км автодороги Київ Чоп транспортним засобом марки Mercedes Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом без відповідної категорії С1, чим порушив підпункт "а" пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі ПДР), та скоїв адміністративні правопорушення, передбачене частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Цією ж Постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн.
Зі змісту позовної заяви вбачаться, що ОСОБА_1 не заперечує, що він 08.04.2021 р. о 23:30 керував на 615 км автодороги Київ Чоп транспортним засобом марки Mercedes Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , маючи посвідчення водія категорії В та С.
ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 16.12.2016 р. та дійсне до 16.12.2046 р., категорії В та С (а. с. 10).
Посилання ОСОБА_1 у позовній заяві на пункт 27 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 08.051993 р. № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 р. № 511), а саме на те, що категорії С1, С відповідає категорії С, є безпідставним, оскільки у цій нормі йдеться про те, що посвідчення водія, видане до набрання чинності Законом України від 24.09.2008 р. № 586-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", може бути обміняне на нове на умовах проведення обміну, визначених цим Положенням. При цьому в новому посвідченні водія зазначаються категорії: С1, С відповідає категорії С.
Однак, як було з`ясовано Судом вище, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія 16.12.2016 р., тобто після набрання чинності Законом України від 24.09.2008 р. № 586-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху".
Твердження ОСОБА_1 у позовній заяві про те, що він має право керувати транспортними засобами категорії С1, так як пройшов курс навчання керування такими транспортними засобами, що підтверджується довідкою № 2-2018 р., є безпідставним, оскільки у цій довідки зазначено, що вона не дає права керування транспортним засобом.
Більше того, це посилання взагалі не має значення для розгляду справи, оскільки наявність довідки не спростовує обставину того, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія категорії С1.
Згідно з підпунктом "а" пункту 2.1 ПДР визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не мав посвідчення водія категорії С1, то Суд вважає, що Постанова прийнята у відповідності до підпункт "а" пункту 2.1 ПДР та частини другої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обставини, наведені у позовній заяві, не є підставами для її скасування.
Частиною першою статті 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:
1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;
2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;
3) скасовує постанову і закриває справу;
4) змінює захід стягнення в межах, передбаченого нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Виходячи з вказаної норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та встановлених вище обставин, Суд приходить до висновку, що Постанова має бути залишена без змін, а позов ОСОБА_1 без задоволення.
Керуючись статтями 126, 251, 288, 289 та 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 242 246, 286, Кодексу адміністративного судочинства України,
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Жидачів) Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції Бурко Христини Михайлівни (Львівська область, м. Жидачів, вул. Садова, 4) відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня складення його у повному обсязі.

Суддя В.В. Корбут