Справа № 300/2850/21
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
"29" липня 2021 р. справа № 300/2850/21
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Могили А.Б.
секретаря судового засідання Фолизюк Р.В.,
представника позивача Щоголева О.Б.,
представника відповідача Державної фіскальної служби України Дубенка В.П.,
представника відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області Козак О.О.
розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Щоголев Олександр Борисович, до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання неправомірними, незаконними дій та бездіяльності, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на посаді, стягнення грошових компенсацій, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Щоголев Олександр Борисович, звернулася в суд із позовною заявою до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області в якій просить:
-визнати неправомірними та незаконними дії посадових осіб відповідачів щодо звільнення ОСОБА_1 з посади;
- визнати незаконним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 16.03.2021 №343-о про звільнення з посади та податкової міліції підполковника податкової міліції, заступника начальника управління начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Житомирській області ОСОБА_1 , наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 18.03.2021 №34-о "Про оголошення наказу Державної фіскальної служби України Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області;
- поновити з 18.03.2021 ОСОБА_1 на посаді;
- зобов`язати Державну фіскальну службу України запропонувати позивачу всі наявні вакантні посади у слідчих підрозділах не нижче посади заступника начальника управління начальника відділу, з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду, переважного права залишення на службі;
- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області внести зміни в трудову книжку щодо звільнення позивача (скасувати запис щодо наказу про звільнення);
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2020 та 2021 роки, не нарахування та невиплати грошової компенсації за витрати понесенні у вигляді добових для відрядження за період з 27.07.2020 по 11.02.2021, невиплати заробітної плати у вихідні та святкові дні за вказаний період; стягнення таких компенсацій;
-стягнути середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу;
-стягнути компенсації та моральну шкоду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.
Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.06.2021 заяву представника позивача адвоката Щоголева О.Б. про забезпечення позову повернуто без розгляду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 29.07.2021.
Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 забезпечено представникам відповідачів можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
У встановлений судом строк, відповідачі подали відзиви на позовну заяву.
Окрім цього, Головним управлінням ДФС у Житомирській області 26.07.2021, а Державною фіскальною службою України 28.07.2021 подано клопотання про закриття провадження у справі. Представники відповідачів вказують, що на момент відкриття провадження у цій справі, спірний наказ про звільнення ОСОБА_1 був скасований, про що позивач по справі була обізнана. З метою ознайомлення позивача із вказаним наказом, та наказом про його оголошення працівники ГУ ДФС у Житомирській області 09.06.2021, 02.07.2021 та 05.07.2021 безрезультатно намагалися ознайомити позивача, про що були складені відповідні акти, що свідчить про факт умисного ігнорування повідомлень ГУ ДФС у Житомирській області та небажання ознайомлюватися із наказами. Правові підстави для стягнення заявлених компенсацій відсутні, оскільки позивач фактично поновлена на роботі та здійснюється її табелювання. Посилаючись на норми ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України, вважають, що провадження у справі слід закрити.
В судовому засіданні представник позивача з приводу заявленого клопотання заперечив. Вказав, що відповідачі ігнорують трудове законодавство, а тому наказ про скасування наказу про звільнення може бути також скасований. Доказів направлення позивачу саме наказу від 20.05.2021 №785-о "Про скасування наказу ДФС від 16 березня 2021 року №343-о" немає, оскільки відсутній перелік документів вкладення поштового відправлення, як і відсутні докази про прочитання електронної пошти позивачем.
Представник відповідача Головного управлінням ДФС у Житомирській області в судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі підтримала з підстав викладених в ньому.
Представник відповідача Державної фіскальної служби України в судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі підтримав. Вказав, що порушення суб`єктом владних повноважень усунуті самостійно, позивач вважається такою, що перебуває у трудових відносинах із відповідачами, а тому провадження по справі підлягає закриттю.
Заслухавши думку представників сторін, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Наказом Державної фіскальної служби України від 16.03.2021 №343-о звільнено з посади та податкової міліції підполковника податкової міліції, заступника начальника управління начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Житомирській області Лихолат О.Я.
На думку позивача такий наказ є незаконним та підлягає скасуванню, а невиплата грошових компенсацій при звільненні позивача вчинена суб`єктами владних повноважень протиправно та підлягає відшкодуванню. Вказане слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства»).
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 4 Кодексу позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Гарантоване статтею 55 Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Водночас, як вбачається з обставин цієї справи, до моменту звернення позивача з цим позовом до суду, наказом Державної фіскальної служби України від 20.05.2021 №785-о "Про скасування наказу ДФС від 16 березня 2021 року №343-о", скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 , як такий що суперечить вимогам чинного законодавства України. Цим наказом також встановлено, що підполковник податкової міліції ОСОБА_1 вважається такою, що перебуває на посаді начальника управління-начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у Житомирській області з 19 березня 2021 (т.2, а.с.42-43).
Тобто до подання позивачем цього позову, суб`єкт владних повноважень Державна фіскальна служба України виправила оскаржуване порушення, скасувавши спірний в цій справі наказ та як свідчать матеріали справи повідомила про це позивача листом від 20.05.2021 №202/ЗПІ/99-99-08-01-14. Даний лист було скеровано позивачу у відповідь на її запит на отримання публічної інформації, на адресу електронної пошти, яку ОСОБА_1 вказала в цьому запиті (т.2, а.с.97-98).
Такого роду повідомлення було скероване позивачу і Головним управління ДФС у Житомирській області від 21.05.2021 №1510/7/06-97-08, та отримане ОСОБА_1 04.06.2021 (т.2, а.с.44). Повторне направлення такого повідомлення було скероване як поштовим зв`язком за адресою, що містилася в особовій справі так і на адресу електронної пошти позивача (т.2, а.с.45). Матеріали справи свідчать також про наміри Головного управління ДФС у Житомирській області наручно вручити позивачу наказ про скасування наказу про її звільнення, однак як підтверджують акти від 09.06.2021, 02.07.2021 та 05.07.2021 позивач ігнорувала такі спроби ГУ ДФС у Житомирській області та небажала ознайомлюватися з наказом (т.2, а.с.49-50).
Надаючи оцінку доводам відповідачів щодо вказаних обставин, суд виходить з такого.
За правилами пункту 2-4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, шляхом 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
При цьому вимога про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути заявлена в адміністративному позові виключно разом з вимогою про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, яка повинна бути спрямована на відновлення порушеного права.
З набранням чинності з 15.12.2017 Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції, законодавець передбачив нову підставу для закриття провадження у справі.
Зокрема, пунктом 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
З аналізу наведеної норми вбачається, що вона підлягає застосуванню у випадку, коли суб`єкт владних повноважень погодився з допущеними ним порушеннями та такі порушення були виправлені ним самостійно за власною ініціативою, що призвело до повного відновлення законних прав та інтересів позивача без необхідності визнавати протиправними рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
У Рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Тобто гарантоване статтею 55 Конституції України і конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає щоб стверджуване порушення було обґрунтованим.
Разом з тим, виходячи з завдань адміністративного судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин покликане забезпечувати ефективний захист прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, допустивши порушення, як про це вказують відповідачі, прийнявши наказ, що суперечить вимогам чинного законодавства України, суб`єкт владних повноважень має можливість виправити допущене ним порушення.
В цьому випадку мало місце скасування спірного в цій справі наказу та відновлення позивача на посаді, яку вона займала до звільнення. Отже, негативні наслідки були усунуті суб`єктом владних повноважень. У відповідності до статті 238 кодексу адміністративного судочинства України, провадження у даній справі підлягає закриттю.
Що стосується заявленої матеріальної шкоди, зокрема стягнення грошових компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2020 та 2021 роки, за витрати понесенні у вигляді добових для відрядження за період з 27.07.2020 по 11.02.2021, невиплати заробітної плати у вихідні та святкові дні за вказаний період, то як слідує з наказу Державної фіскальної служби України від 20.05.2021 №785-о "Про скасування наказу ДФС від 16 березня 2021 року №343-о" відповідач визначив провести перерахунок заробітної плати позивача.
Крім того позивач, перебуваючи на публічній службі в податковій міліції ДФС та займаючи посаду, не позбавлена права звернутися до ГУ ДФС у Житомирській області у порядку, визначеному Кодексом законів про працю України про перерахунок її оплати праці з врахуванням роботи у вихідні та святкові дні, повернення витрат внаслідок відряджень тощо.
Суд зазначає, вимоги про стягнення компенсацій, як і вимоги стягнення моральної шкоди, середнього заробітку за час вимушеного прогулу в силу пункту 23 пункту частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є похідними позовними вимогами, котрі не породжують прав і обов`язків без основної вимоги, задоволення таких залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги), по суті є взаємозалежними, пов`язаними між собою підставою виникнення та поданими доказами.
До того ж, частиною 5 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі.
Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Керуючись ст.ст. 180, 183, 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
Клопотання відповідачів про закриття провадження у справі задовольнити.
Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Щоголев Олександр Борисович, до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання неправомірними, незаконними дій та бездіяльності, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на посаді, стягнення грошових компенсацій, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
Повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.

Ухвала складена в повному обсязі 30.07.21.