Справа № 640/10060/21
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

27 липня 2021 року м. Київ № 640/10060/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., при секретарі судового засідання Моренко О.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Іноземної юридичної особи "Nibulon S.A. " про відвід судді в адміністративній справі:

за позовом Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз"

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

третя особа: Іноземна юридична компанія «Nibulon S.A.»

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача: Ковальчук В.В.

від відповідача: Юлдашев Ю.М.

від третьої особи: Васильєв А.О.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Іноземна юридична компанія «Nibulon S.A.» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

23.07.2021 Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) від представника Іноземної юридичної особи "Nibulon S.A. " надійшла заява про відвід головуючого судді Мазур А.С.

Заява обґрунтована тим, що під час ознайомлення представника із технічним записом судового засідання від 15.07.2021 йому стало відомо, що головуючий суддя Мазур А.С., розглядаючи клопотання відповідача про колегіальний розгляд справи та відмовляючи у його задоволенні, зробила висновок, який дає підстави представнику третьої особи сумніватися в неупередженості судді.

На думку представника іноземної юридичної особи «Nibulon S.A.», вищезазначений висновок судді А.С. Мазур може свідчити про те, що даний склад суду прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду даної справи, та/або про наперед сформоване ставлення даного складу суду до предмету спору і, ймовірно, до результату вирішення публічно-правового спору у даній справі по суті. Крім того, як на підставу для відводу, представник третьої особи посилався на те, що позивач, звертаючись до суду з позовом, здійснював дії маніпулятивного характеру, спрямовані на штучне визначення складу суду для розгляду його позову, що підтверджується його первісним зверненням до суду в межах адміністративної справи №640/9031/21.

Представник відповідача підтримав заяву про відвід судді.

Представник позивача вважає подану заяву необґрунтованою, крім того, заявником пропущено строк для заявленого відводу, оскільки представник про факт ймовірних підстав для відводу знав раніше, у першому випадку з моменту засідання по справі від 15.07.2021, у другому випадку з моменту відкриття провадження у дані справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу.

Отже, головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Так, згідно з практикою Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Як на підставу для відводу судді, заявник, зокрема, посилається на те, що суддя Мазур А.С., відмовляючи у задоволенні клопотання, зробила висновок, який свідчить про те, що фактично до вирішення справи по суті остання дійшла висновку про протиправність оспорюваних дій відповідача, що може вплинути на об`єктивність рішення по справі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи представника третьої особи щодо опосередкованості дій судді під час розгляду справи фактично зводяться до незгоди із процесуальними діями судді під час розгляду заявленого відповідачем клопотання про колегіальний розгляд справи.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу судді (частина четверта статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд вважає, що обставини, на які посилається заявник у заяві про відвід судді, не доводять наявності визначених процесуальним законом підстав, за яких суддя підлягає відводу.

Крім того, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Також другою підставою для відводу, представником третьої особи вказано на ймовірне зловживання представником позивача процесуальним правом на звернення до суду, що виявилося у маніпулятивних діях під час автоматизованого розподілу справ між суддями.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Аналогічного висновку дійшов також Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 14.07.2020 по справі № 826/11409/17.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що твердження заявника, на які він посилається, як на підставу відводу ґрунтуються на його власних припущеннях, а тому не можуть свідчити про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості судді.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Враховуючи те, що представник третьої особи у своїй заяві про відвід посилався на упередженість тверджень головуючого судді, заявлених у судовому засіданні 15.07.2021 та на маніпуляції позивача під час звернення із позовом до суду, що мали місце у квітні 2021 року, суд приходить до висновку, що заява про відвід не відповідає вимозі щодо обґрунтованості підстав заявляти відвід судді після спливу строку, встановленого частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись статтями 31, 36, 39, 40, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника Іноземної юридичної особи "Nibulon S.A. " про відвід головуючого судді Мазур А.С. визнати необґрунтованою.

Відповідно до статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передати заяву про відвід для вирішення іншим складом суду у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя А.С. Мазур