Справа № 400/4599/21
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 липня 2021 р. № 400/4599/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брагар В. С., розглянувши клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна,6, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.03.2020 № 6, № 6, № 6, № 6,

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головне управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.03.2020 № 6, № 6, № 6, № 6.

Ухвалою суду від 29 чевня 2021 р. відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 28.07.2021.

21.07.2021 року від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивач звернувся з пропуском строку звернення до суду. Вказує, що спірні податкові повідомлення-рішення направлені позивачу 23.03.2020 та отримані ним 24.04.2020, а до суду звернувся лише у червні 2021 року. Вказані обставини свідчать про те, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України. Посилається на практику Верховного Суду у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 та просить позов залишити без розгляду.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав заявлене клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, просив його задовольнити.

Вирішуючи клопотання суд керується таким.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом першим частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Нормою, що регулює питання застосування строків звернення до адміністративного суду з позовами про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень є приписи пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у відповідності до якого з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Статтею 102 Податкового кодексу України встановлено строк давності тривалістю 1095 днів.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено.

Водночас відповідач своє клопотання обґрунтовує правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, в якій Верховний Суд зазначив, що відступає від висновку про застосування норми права щодо строку звернення до суду в частині того, що положення пункту 56.18 статті 56 ПК України є спеціальними щодо приписів статті 122 КАС України, а тому незалежно від використання платником податків права на адміністративне оскарження такий строк становить 1095 днів.

Суд, розглядаючи клопотання відповідача зазначає, що у розглядуваній постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 Верховний Суд сформулював свою правову позицію саме щодо випадків, коли податкове повідомлення-рішення спочатку було оскаржене платником в адміністративному порядку, і лише після розгляду скарги контролюючим органом вищого рівня відбулося звернення з позовом до суду.

Водночас Верховний Суд у цій постанові прямо не зазначив, якими є і як обчислюються строки звернення до суду у разі, якщо платник податків зі скаргою в адміністративному порядку не звертався.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, у даній справі, що розглядається, до подання позовної заяви не проводилася процедура адміністративного оскарження.

Крім того, суд зазначає, що предметом спору у справі, що розглядається є рішення контролюючого органу, яке пов`язане з визначенням грошових зобов`язань.

Суд зазначає, що клопотання відповідача про залишення позову без розгляду обґрунтоване лише постановою Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19.

При виборі і застосуванні норми права до вказаних спірних правовідносин суд не може враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, оскільки Верховний Суд вирішував правове питання застосування норм права в частині строку звернення до суду з вимогами про скасування податкових повідомлень-рішень після використання процедури адміністративного оскарження, а у цій справі позивач досудовим порядком врегулювання спору не скористався.

Крім того суд враховує, що вказана зміна у тлумаченні закону (знову ж слід наголосити строку звернення до суду з вимогами про скасування податкових повідомлень-рішень після використання процедури адміністративного оскарження) виникла після прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та подачі позову до суду, позивач розраховував на можливість оскарження таких рішень протягом 1095 днів, а тому для нього зміна судової практики не була передбачувальною.

Будь-яка доцільність зміни попередніх підходів до застосування норм права, які регулюють питання строку звернення до суду в податкових правовідносинах, може бути виправдана виключно у випадку необхідності вдосконалення діючого законодавства та у випадку, коли такі зміни не породжують правову невизначеність та не погіршують становища платників податків.

Так, положеннями податкового законодавства закріплено правило вирішення сумнівів на користь платника податків (тобто принцип in dubio pro tributario), яке покликано забезпечувати реалізацію однієї з ознак верховенства права - правової визначеності, а саме: можливість платника податків чітко розуміти та передбачати правові наслідки вчинюваних дій яке має фундаментальне значення для правильності його застосування.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі Щокін проти України Європейський суд дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, зокрема, у зв`язку з тим, що національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника - платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Крім цього, Європейська Комісія за демократію через право (Венеціанська Комісія) у Доповіді щодо верховенства права від 04.04.2011 № 512/2009 зазначила, що однією з складових верховенства права є правова визначеність; вона вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість (передбачуваність) ситуацій та правовідносин, що виникають.

Наведені вище норми Європейського правозастосування були імплементовані в податкове законодавство України.

На законодавчому рівні таке правило закріплено у підпункті 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, відповідно до якого податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах, зокрема, як презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Вказане вище правило також продубльовано в пункті 56.21 статті 56 Податкового кодексу України.

Положеннями податкового законодавства закріплено правило вирішення сумнівів на користь платника податків (тобто принцип in dubio pro tributario), яке покликано забезпечувати реалізацію однієї з ознак верховенства права - правової визначеності, а саме: можливість платника податків чітко розуміти та передбачати правові наслідки вчинюваних дій має фундаментальне значення для правильності його застосування.

Верховний Суд у постанові від 18.06.2018 у справі № 805/1146/17-а чітко вказав на те, що позивачем строк звернення у 1095 днів не пропущений, оскільки скарга на спірне податкове повідомлення-рішення не подавалася, а отже, підстав для застосування місячного строку позовної давності, передбаченого пунктом 56.19 статті 56 ПКУ, немає.

У постанові КАС ВС від 26.11.2020 не зазначено про відступ від правової позиції, викладеної у постанові від 18.06.2018.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини у справі та висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.06.2018 у справі № 805/1146/17-а, суд дійшов висновку, що відповідачем за конкретними обставинами у цій справі не доведено підстави залишення позову без розгляду, тому у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду слід відмовити.

З огляду на викладене, позивач звернувшись до суду із цим позовом не пропустив строку звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 240, 241-246, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Миколаївській області про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя В. С. Брагар