Справа № 640/11468/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Парінова А.Б.,

за участю

секретаря судового засідання Вітчинкіної К.О.,

представників позивача Бови О.Ю.,

Петренка Д.О.,

представника відповідача Смикалова В.Р.,

представника третьої особи Яковченка Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» про визнання протиправною та нечинною постанови в частині, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», в якому позивач просив суд визнати протиправною та нечинною з моменту прийняття постанову НКРЕКП від 28.02.2020 №516 «Про затвердження Змін до Правил ринку» в частині змін доповнення пп. 3 п. 1.7.1. глави 1.7. розділу І Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправною та нечинною, з моменту набрання даним рішенням суду законної сили, постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних від 28 лютого 2020 року №516 «Про затвердження Змін до Правил ринку» в частині внесення змін до пункту 1.7.1 глави 1.7 розділу І Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних від 14 березня 2018 року №307, шляхом його доповнення новим підпунктом наступного змісту: « 3) учасник ринку не здійснив оплату послуги з передачі електричної енергії та/або з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління у строк понад 30 календарних днів з дати отримання акта приймання-передачі послуги.»; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг на користь акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» понесені останнім судові витрати у розмірі 2 102, 00 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг подала апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.03.2021 та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідач вказує, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права полягає в тому, що у підготовчому провадженні суд перейшов одразу до розгляду справи по суті без винесення ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті та без згоди на те сторін процесу, зокрема в матеріалах справи наявна письмова заява про заперечення щодо розгляду справи №640/11468/20 по суті день в день після закриття підготовчого провадження. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 25.02.2020 по справі №804/7736/17.

Відповідач вважає, що скасування постанови НКРЕКП від 28.02.2020 №516 «Про затвердження Змін до Правил ринку» в частині змін доповнення пп. 3 п. 1.7.1. глави 1.7. розділу І Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307 виходить за межі повноважень суду визначених статтею 242 КАС України, є грубим втручанням у дискреційні повноваження Регулятора, оскільки суд не вправі перебирати на себе компетенцію державного органу шляхом скасування постанов про внесення змін до нормативно-правових актів, що регулюють ринок електричної енергії, повноваження на що надано НКРЕКП законами України «Про ринок електричної енергії» та «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

Також, відповідач вказує, що порушення вказаним нормативно-правовим актом прав чи інтересів позивача не доведено, а фактичне поширення на АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» дії спірної постанови не може бути підставою звернення до суду.

Відповідач вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, зокрема невірного трактував законодавство у сфері енергетики та законодавство, якими керується у своїй діяльності Антимонопольний комітет України та дійшов передчасного висновку, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних змін до Правил ринку за відсутності погодження з боку Антимонопольного комітету України порушено положення ч. 2 ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» та ч. 4 ст. 20 Закону України «Про Антимонопольний комітет України.

Крім того, Антимонопольний комітет України листом від 27.02.2020 №128-29/02-2934 надав погодження проекту постанови.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» подало апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.03.2021 та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Третя особа вважає, що позивачем не наведено і судом першої інстанції не встановлено конкретних прав, свобод чи інтересів, що були порушені внаслідок прийняття відповідачем постанови №516 в частині оскаржуваних змін. Матеріали справи також не містять жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення прав, свобод чи інтересів позивача через доповнення пп. 3 п. 1.7.1 глави 1.7 розділу 1 Правил ринку чи понесення ним будь-яких майнових чи немайнових втрат, суттєвих змін в господарській діяльності чи настання будь-яких інших негативних правових наслідків лише через включення НКРЕКП спірного положення до Правил ринку.

Третя особа вказує, що Антимонопольний комітет України погоджує або навпаки не погоджує проекти нормативно-правових актів загалом, тобто як єдиного (цілого) документа, а не висловлюється окремо щодо кожної норми права у відповідному нормативно-правовому акті, як необґрунтовано зазначив суд першої інстанції.

Крім того, з абзацу 2 наявного у матеріалах справи листа від 27.02.2020 №128-29/02-2934 слідує, що Антимонопольний комітет України в цілому погодився з необхідністю внесення запропонованих змін до Правил ринку.

10.06.2021 та 14.06.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду від АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» надійшли відзиви на апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», в яких позивач просить відмовити в задоволенні апеляційних скарг, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Позивач вважає, що апелянти помилково розцінюють, що оскаржуваним рішенням суд втрутився в дискреційні повноваження НКРЕКП та наводять практику Верховного Суду, яка стосується інших правовідносин.

Позивач наголошує, що оскільки він є учасником ринку електричної енергії (виробником електричної енергії), то зміни до Правил ринку безпосередньо його стосуються та можуть бути оскаржені в судовому порядку. Крім того, після прийняття Змін до Правил ринку, третя особа постійно направляє на його адресу вимоги щодо сплати заборгованості за послуги з передачі електричної енергії, зокрема листи від 03.06.2020 №01/20083 та від 04.07.2020 №01/23969.

Позивач вказує, що він не оскаржує порядок притягнення учасників ринку до відповідальності у вигляді набуття статусу «Переддефолтний» та «Дефолтний», а оскаржує лише одну з підстав, за наявності якої учасник ринку набуває такий статус, та яка була запроваджена саме з прийняттям Змін до Правил ринку.

Позивач вважає, що лист Антимонопольного комітету України від 27.02.2020 №128-29/02-2934 підтверджує його правову позицію та беззаперечно свідчить про те, що вказані зміни не були погоджені у встановленому законом порядку.

Також, АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» вважає, що оскаржувані зміни є адміністративно-господарською санкцією, яка неправомірно встановлена відповідачем.

АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» звертає увагу, що наявність процедурних порушень чи форми прийнятих відповідачем рішень відповідно до практики Верховного Суду у справах №640/20691/18, №640/20692/18, №640/21401/18 є підставою для їх скасування.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.03.2021 та призначено справу до судового розгляду на 16.06.2021.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.03.2021 та призначено справу до судового розгляду на 16.06.2021.

В судове засіданні, призначене на 16.06.2021 прибули всі сторони у справі №640/11468/20 та клопотали про відкладення розгляду апеляційних скарг для надання можливості подати відповіді на відзив позивача або додаткові пояснення. Колегія суддів протокольною ухвалою розгляд справи відклала на 21.07.2021.

21.07.2021 в судовому засіданні представники сторін надали обґрунтування своєї правової позиції та клопотали про надання часу для викладення додаткових пояснень за результатами проведеного судового засідання. Протокольною ухвалою відкладено розгляд справи до 28.07.2021.

26.07.2021 від позивача до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення вх.№28973 та №28978. Такі пояснення в цілому повторюють правову позицію АТ «ДТЕК» «Захівденерго» у даній справі.

26.07.2021 від третьої особи до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли письмові пояснення. НЕК «Укренерго» звертає увагу, що в Антимонопольний комітет України на даний час не приймав рішення яким відповідача визнано винним у порушенні процедури погодження Змін до ринку, отже це є додатковим аргументом, що підтверджує відсутність процедурних порушень під час прийняття таких. Також третя особа вказує, що зміст згаданих вище листів до позивача стосується боргу лише за передачу електричної енергії та не вказують на існування боргу за позивачем щодо договорів про надання послуг з диспечерського управління. В іншому зміст письмових пояснень дублює правову позицію третьої особи, яка була озвучена в суді першої та апеляційцної інстанції.

27.07.2021 від відповідача до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення, в цілому повторюють правову позицію НКРЕКП у даній справі.

В судовому засіданні 28.07.2021, представники сторін підтримали свою правову позицію у даній справі та обґрунтували її відповідними поясненнями, правом подати додаткові пояснення не скористались.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг та відзивів на них, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307 затверджено Правила ринку (далі - Постанова №307 або Правила ринку).

28.02.2020 НКРЕКП прийнято постанову №516 «Про затвердження Змін до Правил ринку» (далі - Постанова №516 або Зміни правил ринку), якою, зокрема, пункт 1.7.1. глави 1.7. розділу І Постанови №307, доповнено:

« 1.7.1. Учасник ринку, крім ОСП, ОР та гарантованого покупця, набуває статусу «Переддефолтний» при настанні принаймні однієї з таких подій або обставин:

1) учасник ринку до 18:00 банківського дня, що є другим робочим днем після дати отримання на електронну адресу учасника ринку через систему управління ринком платіжного документа від АР, не здійснив відповідну оплату;

2) учасник ринку, який є СВБ, не надавав, не підтримував, не збільшував та не поновлював фінансові гарантії в необхідному обсязі відповідно до розділу VI цих Правил;

3) учасник ринку не здійснив оплату послуги з передачі електричної енергії та/або з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління у строк понад 30 календарних днів з дати отримання акта приймання-передачі послуги.

Не погоджуючись з пп. 3 п. 1.7.1. глави 1.7. розділу І Постанови №516, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, прийшов до висновку, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних змін до Правил ринку за відсутності погодження з боку Антимонопольного комітету України порушено положення ч. 2 ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» та ч. 4 ст. 20 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», що є підставою для визнання оскаржуваних змін до Правил ринку протиправними та, відповідно, нечинними.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Щодо наявності порушеного права позивача після прийняття оскаржуваних Змін до правил ринку, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 та ч. 2 ст. 46 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, а позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При цьому, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Обов`язковою умовою визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів рішенням суб`єкта владних повноважень.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення, що не дозволяє скаржитися щодо певних обставин абстрактно лише тому, що заявник вважає , що спірний пункт рішення начебто впливає на його правове становище. Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок.

Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. Для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність порушеного права позивача у даній справі з огляду на наступне.

Як вбачається з статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 №2019-VIII (далі - Закон №2019-VIII) учасниками ринку електричної енергії є виробники, електропостачальники, трейдери, оператор системи передачі, оператори системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець та споживачі, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є учасником ринку електричної енергії (виробником електричної енергії) та здійснює діяльність на підставі ліцензії, виданої згідно постанови НКРЕКП від 18.06.2019 №1074, і дані обставини не заперечені в суді апеляційної інстанції учасниками справи.

Предметом розгляду у даній справі є питання правомірності прийняття відповідачем Постанови №516 в частині доповнення п. 1.7.1. глави 1.7. розділу І Правил ринку, затверджених Постановою №307, підпунктом 3.

Підпункт 3 п. 1.7.1. глави 1.7. розділу І Правил ринку, затверджених Постановою №307 поширюється на невизначене коло осіб, тобто на усіх учасників ринку електричної енергії та є обов`язковим до виконання з огляду на статтю 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

За приписами ст. 30 Закону №2019-VIII, виробники продають та купують електричну енергію на ринку електричної енергії відповідно до положень цього Закону, правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії. Виробники електричної енергії мають право на здійснення експорту та імпорту електричної енергії.

Згідно із п.1.3.5 Постанови №307, кандидат в учасники ринку повинен мати діючі договори, зокрема, про надання послуг з передачі електричної енергії, що укладається згідно із Кодексом системи передачі.

Керуючись п.п. 5.2., 5.4., 5.5 Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309, укладення договорів про надання послуг з передачі електричної енергії є обов`язковою умовою надання Користувачам доступу до системи передачі. Оператор системи передачі (ОСП) укладає договір про надання послуг з передачі електричної енергії з Користувачем до набуття ним статусу учасника ринку електричної енергії відповідно до Правил ринку.

Позивачем укладено з ПрАТ НЕК «Укренерго» договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 04.05.2019 №0424-02013, а також договір про надання послуг з диспетчеризації (оперативно-технологічного) управління від 04.05.2019 №0424-03013. Наявність договору від 04.05.2019 №0424-03013 спростовує тезу третьої особи, що Зміни в правилах ринку стосуються позивача лише в частині надання послуг з передачі електричної енергії та не можуть бути оскаржені ним в частині внесених змін щодо послуг з диспетчеризації (оперативно-технологічного) управління.

Відповідно до пп. 5 п. 3 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 №1540-VIII (далі - Закон №1540-VIII) Для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор розробляє та затверджує нормативно-правові акти, зокрема:правила ринку, правила ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку та зміни до них відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

Згідно з п. 18 ч. 1 статті 4 КАС України нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Відповідно до ч. 2 статті 264 КАС України, право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Крім того, па підтвердження порушення прав позивача ним надано копії листів щодо сплати заборгованості за передачу електричної енергії, у випадку несплати якої позивач, у порядку встановленому відповідно до оскаржуваних змін до Правил ринку, набуде статусу «Переддефолтний», зокрема від 03.06.2020 №01/20083 та від 04.07.2020 №01/23969.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції з матеріалів справи та пояснень представників апелянтів встановлено, що позивач є учасником ринку електричної енергії та згадані Зміни до Правил ринку на нього, як і на інших учасників ринку електричної енергії, поширюються автоматично.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом, оскільки він є учасником правовідносин у яких буде застосовано оскаржуваний нормативно-правовий акт та вказані Зміни до Правил ринку зачіпають права та інтереси АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», відповідно до ч. 2 ст. 264 КАС України, а відповідні доводи представників апелянтів щодо зворотного є необґрунтованими.

Щодо дотримання відповідачем визначеного законом порядку прийняття оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами абз. 1 ч. 12 ст. 2 Закону №2019-VIII рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень, прийняті на виконання норм цього Закону, мають прийматися на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, відповідати меті, з якою повноваження надані, бути обґрунтованими, відповідати принципам неупередженості, добросовісності, розсудливості, пропорційності, прозорості, недискримінації та своєчасності.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 2 Закону №2019-VIII, основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема:

1) правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг;

2) правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку;

3) кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу;

4) кодексом комерційного обліку;

5) правилами роздрібного ринку;

6) іншими нормативно-правовими актами.

Правила ринку, кодекс системи передачі та кодекс комерційного обліку розробляються і адмініструються оператором системи передачі та затверджуються Регулятором.

Проекти правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, кодексів системи передачі та систем розподілу, кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку, інших нормативно-правових актів, що можуть вплинути на конкуренцію, підлягають погодженню з Антимонопольним комітетом України.

Антимонопольний комітет України надає Регулятору інформацію про результати розгляду проектів зазначених нормативно-правових актів протягом 10 днів, а в разі повторного погодження - протягом п`яти днів з дня їх надходження до Антимонопольного комітету України.

Згідно з п. 14 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет» від 26.11.1993 №3659-XII (далі - Закон №3659-XII) до повноважень Антимонопольного комітету України у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: надавати обов`язкові для розгляду рекомендації органам влади, органам місцевого самоврядування, органам адміністративно-господарського управління та контролю, суб`єктам господарювання, об`єднанням щодо припинення дій або бездіяльності, які містять ознаки порушень законодавства про захист економічної конкуренції, та усунення причин виникнення цих порушень і умов, що їм сприяють.

За приписами ч. 4 ст. 20 Закону №3659-XII передбачено, що органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані погоджувати з АМК України, його територіальними відділеннями проекти нормативно-правових актів та інших рішень, які можуть вплинути на конкуренцію, зокрема щодо створення суб`єктів господарювання, встановлення і зміни правил їх поведінки на ринку, або такі, що можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції на відповідних ринках, а також одержувати дозвіл Антимонопольного комітету України на концентрацію у випадках, передбачених законом.

Зважаючи на вказану норму, відповідач при прийнятті нормативно-правових актів, зокрема і правил ринку, зобов`язаний звернутись до Антимонопольного комітету України за відповідним погодженням.

Колегія суддів вважає, що при внесенні змін до правил ринку, Антимонопольний комітет України, як орган, який здійснює державний захист конкуренції у підприємницькій діяльності при погодженні проекту нормативно-правового акту, здійснює погодження як відповідної норми права, зокрема і у взаємозв`язку з актом в якій вносяться зміни, та у випадку якщо така норма може мати негативний вплив на конкуренцію, АМКУ відмовляє у її погодженні.

Доводи апеляційних скарг про те, що Антимонопольний комітет України може погодити або відмовити у погодженні виключно всього нормативно-правового акту в цілому, проте не може вчинити таких дій щодо частини нормативно-правового акту спростовуються змістом листа від 27.02.2020 №128-29/02-2934.

Дослідивши вказаний лист, колегія суддів встановила, що Антимонопольний комітет України, розглянувши питання про погодження проекту постанови НКРЕКП «Про затвердження Змін до Правил ринку», в цілому погоджується з необхідністю внесення змін до Правил ринку, спрямованих на спрощення процедури входження нових суб`єктів господарювання на організовані сегменти ринку електричної енергії та недопущення можливих зловживань та маніпуляцій на цих ринках, втім очевидним є те, що оскаржувані позивачем зміни не погоджені.

Зокрема, щодо пп. 3 п. 1.7.1 глави 1.7 Правил ринку, Антимонопольний комітет України зазначив наступне.

Враховуючи те, що основний дохід НЕК «Укренерго» (як ОСП) отримує від діяльності з передачі електричної енергії, надання цій компанії як Адміністратору розрахунків права усувати суб`єктів господарювання з будь-якого ринку електричної енергії або їх сегментів, може призводити до виникнення у НЕК «Укренерго» конфлікту інтересів при виконанні ним функцій диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, передачі електричної енергії, адміністратора розрахунків та адміністратора комерційного обліку та створювати зацікавленість у зловживанні цим правом з метою отримання необґрунтованого доходу.

При цьому, за наявності заборгованості за послуги з передачі електричної енергії у постачальників, в тому числі й постачальників універсальних послуг, надання їм статусу Дефолтного може призвести не тільки до припинення надання послуг з передачі електричної енергії споживачам, у яких є заборгованість перед зазначеним постачальником, а й переведення споживачів електричної енергії, які сумлінно сплачували за електричну енергію з урахуванням вартості послуги з її передачі, на Постачальника останньої надії. Це відповідно призведе до зростання вартості електричної енергії для цих споживачів та обмеження їх інтересів, що може призвести як до порушення п. 15 ч. 3 статті 33 Закону так і до порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях НЕК «Укренерго».

Згідно з п. 15 ч. 3 статті 33 Закону, оператор системи передачі зобов`язаний забезпечувати уникнення конфлікту інтересів при виконанні функцій диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, передачі електричної енергії, адміністратора розрахунків та адміністратора комерційного обліку згідно з програмою заходів з недопущення конфлікту інтересів, розробленою ним та погодженою Регулятором;

Антимонопольний комітет України зазначає, що відповідно до статті 10 Закону України «Про природні монополії» суб`єкти природних монополій зобов`язані, серед іншого, не чинити перешкод для реалізації угод між виробниками, що здійснюють діяльність на суміжних ринках та споживачами.

У підсумку Антимонопольний комітет України погодив проект постанови НКРЕКП «Про затвердження Змін до Правил ринку» за виключенням, зокрема, доповнення пп. 3 п. 1.7.1. глави 1.7 розділу І проекту Змін до Правил ринку.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваний позивачем в межах розгляду даної справи пп. 3 п. 1.7.1. глави 1.7 розділу І постанови НКРЕКП від 28.02.2020 №516 «Про затвердження Змін до Правил ринку» не погоджено АМКУ у передбаченому законом порядку. Крім того, Антимонопольний комітет України зазначив на можливі негативні наслідки таких змін, зокрема на те, що запропоновані зміни можуть призводити до виникнення у НЕК «Укренерго» конфлікту інтересів при виконанні ним функцій диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, передачі електричної енергії, адміністратора розрахунків та адміністратора комерційного обліку та створювати зацікавленість у зловживанні цим правом з метою отримання необґрунтованого доходу. Отже, запропоновані відповідачем зміни до правил ринку можуть негативно вплинути на конкуренцію у сфері забезпечення функціонування ринку електричної енергії.

Крім того, відповідно до п. 8 розпорядження Антимонопольного Комітету України, яким затверджено Положення про порядок погодження з органами Антимонопольного комітету України рішень органів державної влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, органів місцевого самоврядування щодо демонополізації економіки, розвитку конкуренції та антимонопольного регулювання від 01.04.1994 №4-р погодження рішень здійснюється грифом "Погоджено", який розміщують з лівого боку сторінки нижче реквізиту "Підпис" або на окремому аркуші погодження. У грифі погодження вказується посада особи, яка погоджує рішення, особистий підпис, його розшифровка і дата.

При наявності зауважень рішення не погоджується. Зауваження Комітету (відділення) повідомляються органу, що розробив рішення, в письмовій формі з відповідною аргументацією.

З ініціативи розробника рішення може бути проведено обговорення зауважень з метою узгодження розбіжностей.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду, що Національна комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг при прийнятті оскаржуваних змін до Правил ринку за відсутності погодження з боку Антимонопольного комітету України порушено положення ч. 2 ст. 2 Закону №2019-VIII та ч. 4 ст. 20 Закону №3659-XII, що є підставою для визнання оскаржуваних змін до Правил ринку протиправними та, відповідно, нечинними.

Щодо доводів апеляційних скарг про втручання суду першої інстанції в дискреційні повноваження відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.

Колегія суддів не заперечує, що прийняття певних нормативно-правових актів є виключними повноваженнями відповідача, втім деякі з таких актів, в силу приписів закону, мають бути погоджені Антимонопольним Комітетом України, отже відповідач не наділений повноваженнями за встановлених у цій справі обставин діяти на власний розсуд - зокрема приймати зміни до правил ринку без відповідного погодження, у цьому випадку існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду, що наявність у відповідача дискреційних повноважень щодо вирішення питань, урегульованих оскаржуваним нормативно-правовим актом, не наділяє його правом прийняття такого акту всупереч положенням чинного законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 264 КАС України суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.

Щодо доводів апеляційної скарги про несуттєвість процедурних порушень для оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18 та від 22.05.2020 у справі №825/2328/16.

Колегія суддів приходить до висновку, що у разі врахування відповідачем змісту листа Антимонопольного комітету України від 27.02.2020 №128-29/02-2934, зміни в оскаржуваному пункті Постанови №516 не мали бути прийняті.

Отже колегія суддів відхиляє доводи апелянтів що непогодження з Антимонопольного комітету України проекту змін до Правил ринку є формальним та не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення та вважає вірним висновок суду першої інстанції, що прийняття оскаржуваного нормативно-правового акту з порушенням процедури його прийняття, призвело до врегулювання правовідносин у сфері забезпечення функціонування ринку електричної енергії у такий спосіб, за якого зростає вірогідність негативного вплинути на конкуренцію у вказаній сфері з огляду на те, що запроваджені зміни можуть призводити до виникнення у НЕК «Укренерго», як у оператора системи передачі, конфлікту інтересів при виконанні ним функцій диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, передачі електричної енергії, адміністратора розрахунків та адміністратора комерційного обліку та створювати зацікавленість у зловживанні цим правом з метою отримання необґрунтованого доходу.

Надаючи оцінку доводам апеляційних скарг щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема закриття підготовчого провадження без письмової згоди сторін у справі та винесення оскаржуваного рішення в той самий день, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.05.2020 прийнято позовну заяву акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження на 30.06.2020 о 15:00.

30.06.2020 відповідачем до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва подано відзив на позовну заяву з додатками.

01.07.2020 позивачем подано до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва пояснення з додатками.

22.07.2020 позивачем подано до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва відповідь на відзив відповідача з додатками.

22.07.2020 розгляд справи відкладено, відповідно до довідки Окружного адміністративного суду міста Києва. Повістками про виклик сторони викликані у судове засідання на 28.07.2020 о 14:30.

Відповідно до довідки Окружного адміністративного суду міста Києва розгляд справи 28.07.2020 відкладено. Повістками про виклик сторони викликані у судове засідання на 04.08.2020 о 14:00.

04.08.2020 представником позивача подано до Окружного адміністративного суду міста Києва клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до довідки Окружного адміністративного суду міста Києва розгляд справи 04.08.2020 відкладено. Повістками про виклик сторони викликані у судове засідання на 25.02.2020 о 14:30.

В судовому засіданні 25.02.2021 у присутності сторін у справі судом першої інстанції до справи залучено третю особу: Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго». Також було поставлено питання про можливість закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду по суті, втім відповідач та третя особа заперечили та клопотали про відкладення розгляду справи для надання відповіді на відзив. У розгляді справи оголошена перерва та повістками про виклик сторони викликані у судове засідання на 15.03.2021 о 13:30.

10.03.2021 представником третьої особи подано до Окружного адміністративного суду міста Києва пояснення з додатками.

15.03.2021 в судовому засіданні представником відповідача подані додаткові пояснення та заява про заперечення закінчення підготовчого засідання через складність справи та неотримання надісланих завчасно додаткових пояснень НКРЕКП. Представник третьої особи також письмово заперечив проти закінчення підготовчого засідання та призначення розгляду справи по суті в цьому ж судовому засіданні, посилаючись на статті 180 та 181 КАС України. Позивач надав заяву відповідно до якої АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» вважає за можливе закінчити підготовче засідання та розглянути справу по суті 15.03.2021. в судовому засіданні у задоволенні клопотання про відкладення підготовчого засідання відмовлено, щодо закриття підготовчого провадження сторони не заперечили, щодо призначення розгляду справи 15.03.2021 представник відповідача та третьої особи заперечили. Судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та оголошено про початок розгляду справи по суті, під час якого сторонами були надані обґрунтування свої правових позицій у даній справі, задані питання, додаткові пояснення сторони не бажали надати, сторони виступили у судових дебатах, правом репліки не скористались, отже 15.03.2021 було оголошено вступну та резолютивні частину оскаржуваного рішення, повний текст якого виготовлено 26.03.2021.

17.03.2021 засобами поштового зв`язку до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли додаткові пояснення відповідача які були направлені на адресу суду, відповідно до штемпеля поштового відділення, 12.03.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підпункти 2 та 8 ч. 3 КАС України визначають такі основні засади (принципи) адміністративного судочинства як: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та розумність строків розгляду справи судом.

Згідно із п. 11 ч. 1 ст. 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Стаття. 44 КАС України визначає права та обов`язки учасників справи. Учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Керуючись приписами ст. 159 КАС України при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у визначених цим Кодексом випадках.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем до суду першої інстанції подано відзив вх..№89779/20 від 30.06.2020 та додаткові пояснення в судовому засіданні 15.03.2021, позивачем подано - пояснення вх.№90371/20 від 01.07.2020 та відповідь на відзив вх.№103319/20 від 22.07.2020, пояснення третьої особи вх.№36711/21 від 10.03.2021. Відтак колегія суддів констатує, що сторонами вчасно виконані всі приписи КАС України та надані відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; пояснення третьої особи щодо позову.

За приписами ст.. 173 КАС України підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі.

Завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Відповідно до ст. 180 КАС України Підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи.

У підготовчому засіданні суд: 1) оголошує склад суду, а також прізвища секретаря судового засідання, перекладача, спеціаліста, з`ясовує наявність підстав для відводів; 2) з`ясовує, чи бажають сторони вирішити спір шляхом примирення або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді; 3) у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви; 4) вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, заміну позивача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; 5) роз`яснює учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; 6) з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; 7) з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом, чи причини їх неподання; пропонує учасникам справи надати суду додаткові докази або пояснення; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових та електронних доказів за їх місцезнаходженням; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання; вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; 8) вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста; 9) за клопотанням учасників справи вирішує питання про забезпечення позову; 10) вирішує заяви та клопотання учасників справи; 11) направляє судові доручення; 12) встановлює строки для подання відповіді на відзив та заперечення; 13) встановлює строк для подання пояснень третіми особами; 14) встановлює строки та порядок врегулювання спору за участю судді за наявності згоди сторін на його проведення; 15) призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (засідань) для розгляду справи по суті; 16) встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються, під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання; 17) вирішує питання про колегіальний розгляд справи; 18) здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Якщо доданий до справи або наданий суду учасником справи для ознайомлення документ або інший доказ викликає обґрунтований сумнів у його достовірності, учасник справи може просити суд виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів або вимагати проведення експертизи.

Клопотання та заяви учасника справи з питань, визначених у частині третій цієї статті, подані після закриття підготовчого засідання, залишаються без розгляду, за винятком випадків, коли вони стосуються доказів, поданих після закриття підготовчого засідання.

Відповідно до ст.. 181 КАС України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.

Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених пунктами 1-3, 5 частини другої статті 205 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни позивача, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 180 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

У зв`язку із заміною неналежного відповідача, заміною позивача, залученням співвідповідача такі особи мають право подати клопотання про розгляд справи спочатку не пізніше двох днів з дня вручення відповідної ухвали. Якщо таке клопотання не буде подане у вказаний строк, суд продовжує розгляд справи.

У зв`язку зі вступом у справу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, така особа, а також інші учасники справи мають право подати клопотання про розгляд справи спочатку не пізніше двох днів з дня вручення їм відповідної ухвали. Якщо таке клопотання не буде подане у вказаний строк, суд продовжує розгляд справи.

Якщо розгляд справи у випадках, визначених цим Кодексом, починається спочатку, суд призначає та проводить підготовче засідання спочатку в загальному порядку, крім випадку ухвалення рішення про колегіальний розгляд справи, коли підготовче засідання проводиться спочатку лише у разі, якщо суд дійшов висновку про необхідність його проведення.

Суд може оголосити перерву у підготовчому засіданні у разі необхідності, зокрема, у випадках: 1) необхідності заміни відведеного експерта, перекладача, спеціаліста; 2) невиконання учасником справи вимог ухвали про відкриття провадження у справі у встановлений судом строк, якщо таке невиконання перешкоджає завершенню підготовчого провадження; 3) неподання витребуваних доказів особою, яка не є учасником судового процесу; 4) необхідності витребування нових (додаткових) доказів.

Якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 180 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

У разі відкладення підготовчого засідання або оголошення перерви підготовче засідання продовжується зі стадії, на якій засідання було відкладене або у ньому була оголошена перерва.

Матеріалами справи підтверджено, що провадження у справі відкрито 29.05.2020, декілька разів судове засіданні було відкладено та в судовому засіданні 25.02.2021 після з`ясування питання про можливість закриття підготовчого провадження, таке не було закрито через заперечення сторін та у підготовчому засіданні оголошено перерву. Враховуючи вказану норму КАС України, строк розгляду справи у підготовчому засіданні був перевищений навіть станом на 25.02.2021. Колегія суддів не вбачає з матеріалів справи наявності підстав для застосування судом першої інстанції приписів ч. 2 ст. 181 КАС України, оскільки, як зазначалось вище, сторонами надані всі необхідні процесуальні документи, крім того оголошення перерви у підготовчому засідання є правом, а не обов`язком суду. Також, колегія суддів звертає увагу, що додаткові пояснення, подані представником відповідача в судовому засіданні 15.03.2021 залучені до матеріалів справи та взяті судом до уваги при винесенні оскаржуваного рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 183 КАС України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до ст. 192 КАС України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Стаття 193 КАС України встановлює, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Зважаючи на приписи статей 243 та 294 КАС України колегія суддів не вбачає, що ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судовогорозгляду у справі має бути обов`язково викладена окремим процесуальним документом та таку заборонено постановити протокольно в судовому засіданні.

Отже, колегія суддів відхиляє доводи апелянтів, щодо порушення судом першої інстанції процесуального права, а саме викладення ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті протокольною ухвалою, оскільки приписи КАС України не вимагають викладення ухвали саме такого змісту виключно у письмовій формі окремим докуметом у вигляді ухвали.

Крім того, суд апеляційної інстанції, через відсутність підстав, передбачених ч. 3 ст. 317 КАС України, не вбачає можливості щодо скасування рішення суду першої інстанції через порушення норм процесуального права.

Посилання представників апелянтів в апеляційних скаргах, поясненнях та додаткових поясненнях, поданих до суду апеляційної інстанції, на висновки Верховного Суду, викладені у відповідних його постановах, не свідчить про те, що суд першої та апеляційної інстанції не врахувавши такі при прийнятті судових рішень, допустив неправильне застосування норм матеріального прав або порушив норми процесуального права. Висновки судів не суперечать висновкам в зазначених справах з огляду на відмінність обставин в порівнянні з обставинами у цій справі.

Крім того, відповідно до п. 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формуються виходячи із конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права. При цьому під судовим рішенням в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, у яких є аналогічними предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Враховуючи вказані вище норми та висновки суду апеляційної інстанції у даній справі, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, та зазначає, що доводи апеляційних скарг не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 липня 2021 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

А.Б. Парінов