Справа № 420/686/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/686/20

Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

рішення суду першої інстанції прийнято у

м. Одеса, 19 березня 2021 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог Чорноморський підрозділ Одеської обласної енергопостачальної компанії, Чорноморський підрозділ АТ «Одесаобленерго», про визнання протиправним та скасування припису,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року Комунальне підприємство «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області (надалі КП «МУ ЖКГ» Чорноморської міської ради Одеської області, позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог Чорноморський підрозділ Одеської обласної енергопостачальної компанії, Чорноморський підрозділ АТ «Одесаобленерго», з урахуванням уточненої позовної заяви, про визнання протиправними та скасування припису Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 20.12.2019р. №1188 "Про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих)", постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №402 від 26.12.2019р. по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протягом 2013-2018 років, на підставі наданих позивачу планових розрахунків, рішеннями виконавчого комітету Чорномосрької міської ради Одеської області було: -встановлено економічно обґрунтовані тарифи (рішення від 18.02.2013 року №20 «Про встановлення тарифів для населення на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, які надаються КП «МУЖКГ»); -скориговано тарифи за трьома статтями витрат: 1) вартість послуг з вивезення твердих побутових відходів; 2) зростання мінімальної заробітної плати; 3) рост ціни за 1 кВт електроенергії (рішення від 23.03.2017 року №89 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області Одеської області від 18.02.2013 року №20 «Про встановлення тарифів для населення на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, які надаються КП «МУЖКГ»); -встановлено економічно обґрунтовані тарифи (рішення від 21.12.2017 року №422 «Про встановлення тарифів для населення на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, які надаються КП «МУЖКГ»). Тарифи формувались відповідно до вимог Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Так згідно частини 2 пункту 2 Порядку, тарифи на послуги розраховуються окремо за кожним будинком, залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватись. Тому в 2017 році для розрахунку витрат з енергопостачання ліфтів було використано фактичні показники приладів обліку електричної енергії за попередній базовий 2016 рік січень - грудень, за формулою, що відповідає п.23 Порядку (розрахунок№1). Відповідач вказав, що при детальному описі виявленого порушення та в Додатку №1 до Акту №5542 від 17.12.2019 р., не враховано те, що протягом 2013 - 2018 років обсяг електроенергії на ліфти, врахованої з тарифів на утримання будинку та прибудинкової території по вул. Олександрійська, 24, менше ніж КП «МУЖКГ» сплатило ПАТ «Одесаобленерго» згідно виставлених рахунків, які формуються на підставі фактичних показників приладу обліку (розрахунок №2). Розрахунок було надано посадовим особам Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, проте, дані розрахунків до відома взято не було. За таких обставин, а також посилаючись на те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року, у задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства "Міське управління житлово-комунального господарства" Чорноморської міської ради Одеської області відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, КП «Міське управління ЖКГ» Чорноморської міської ради Одеської області подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що тарифи формувались відповідно до вимог Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Посилаючись на вимоги ч.2 п. 2 Порядку, зазначає, що тарифи на послуги розраховуються окремо за кожним будинком, залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватись. Тому, в 2017 році для розрахунку витрат з енергопостачання ліфтів було використано фактичні показники приладів обліку електричної енергії за попередній базовий 2016 рік (січень-грудень), за формулою, що відповідає п. 23 Порядку. При цьому, згідно з главою 3 пункт 3.2. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 21.06.1996 року (чинною на час встановлення тарифів) «відповідальною за технічний стан засобів обліку є організація, на балансі якої вони перебувають, або оператор засобів комерційного обліку (електропередавальна організація або інша організація) на підставі відповідного договору». Засоби обліку електричної енергії на живлення ліфтів, зокрема по вул.Олександрійська, 24, знаходились на балансі ПАТ «Одесаобленерго» в особі Чорноморського відділення РЕМ. При детальному описі виявленого порушення та в Додатку №1 до Акту №5542 від 17.12.2019 року, не враховано те, що протягом 2013 - 2018 років обсяг електроенергії на ліфти, врахованої в тарифі на утримання будинку та прибудинкової території по вул. Олександрійська, 24, менше ніж КП «МУЖКГ» сплатило ПАТ «Одесаобленерго» згідно виставлених рахунків, які формуються на підставі фактичних показників приладу обліку (розрахунок №2). Розрахунок було надано посадовим особам Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, проте, данні розрахунків до відома взято не було. Відповідно до ст.20 Закону України «Про ціни та ціноутворення», за результатами проведеного розрахунку, за період з 2013 року по 28.02.2019 рік, між нарахованими для населення в тарифі витратами на енергопостачання ліфтів, та фактично сплаченими КП «МУЖКГ», згідно виставлених ПАТ «Одесаобленерго» рахунками, підстави для нарахування необґрунтовано отриманої додаткової виручки відсутні.

03.06.2021 року (вхід. №12054/21) від відповідача у справі до суду надійшов відзив на скаргу, у якому зазначено про хибність доводів апелянта, у зв`язку із чим відповідач просить залишити скаргу без задоволення мотивуючи тим, що вимоги апеляційної скарги в частині визнання протиправною та скасування постанови №420 від 26.12.2019р. задоволенню не підлягають, оскільки вказані позов у цій частині ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2021р. було залишено без розгляду на підставі ст. 248 КАС України. В апеляційному порядку вказана ухвала суду першої інстанції оскаржена не була. Стосовно вимоги апелянта про визнання протиправним та скасування припису від 20.12.2019р. № 1188, відповідач у справі звертає увагу на те, що КП «МУ ЖКГ» було розраховано тариф на послуги утримання будинків та прибудинкових територій у розмірі 5,12 грн. замість економічно обґрунтованого 4,46 грн. (різниця 0,66 грн. за кВ.м.), на підставі підвищення мінімальної заробітної плати, збільшення вартості обслуговування ліфтів, вартості послуг з вивезення побутових відходів та включення до переліку послуг також витрат технічного обслуговування та поточного ремонту мереж електропостачання та електрообладнання. Отже, позивачем було порушено вимоги щодо формування державних (регульованих) цін, у зв`язку з чим й було прийнято спірний припис. Апелянтом на думку відповідача, не наведено жодних аргументів та посилань, які б підтверджували неправильність чи неповноту дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

Відповідно до ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності від усіх учасників справи клопотань про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у період з 04.12.2019р. по 17.12.2019р. посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на підставі наказу від 03.12.2019р. №5795 та направлення на перевірку від 03.12.2019р. №5191 проведено позапланову перевірку дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін КП «МУЖКГ» (а.с.33-39 т.2).

У ході проведення перевірки встановлено, що при формуванні тарифу на послугу з утримання будинку та прибудинкової території для багатоквартирного будинку по вул.Олександрійська, 24 м. Чорноморськ до статті витрат з енергопостачання для ліфтів була включена електроенергія для одного ліфта з розрахунку на місяць в обсязі 850,86 кВт/год (30631 кВт/год на рік/12 місяців/3 ліфта) за фактичними даними 2016 року, замість економічно обґрунтованого обсягу 267.0 кВт/год (9612 кВт/год на рік/12 місяців/3 ліфта), розрахованого на підставі фактичних даних показників приладу обліку електричної енергії за попередній (базовий) період (з ІІІ кварталу 2016р. до ІІІ кварталу 2017р.), внаслідок чого застосовувався тариф у розмірі 5,12 грн. замість економічно обґрунтованого - 4.46 грн. за 1 кв. метр у місяць з урахуванням ПДВ (для квартир другого поверху і вище без прибирання сходових кліток). Сума додатково отриманої КП «МУЖКГ» виручки склала 40 195,12 грн.

20.12.2019р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області складено припис №1188, яким викладено вимогу до КП «МУЖКГ»: повернути мешканцям будинку по вул. Олександрійська24 м. Чорноморськ нараховану плату у розмірі 40 195,12грн. (а.с.45-46 т.2).

Вважаючи акт перевірки, припис та постанову по справі про адміністративне правопорушення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що припис від 20.12.2019р. №1188, яким викладено вимогу КП «МУЖКГ» повернути мешканцям будинку по вул.Олександрійська, 24 м. Чорноморськ нараховану плату у розмірі 40 195,12 грн., є правомірним та не підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Виходячи з визначення наведеного у статті 1 цього Закону, істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором;

Згідно з частиною 3 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення визначає Закон України "Про ціни та ціноутворення" від 21.06.2012 року №5007-VI (надалі - Закон №5007-VI).

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону №5007-VI законодавство про ціни і ціноутворення ґрунтується на Конституції України та складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Податкового кодексу України, законів України "Про природні монополії", «Про захист економічної конкуренції", цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Державна цінова політика є складовою частиною державної економічної та соціальної політики і спрямована на забезпечення: 1) розвитку національної економіки та підприємницької діяльності; 2) протидії зловживанню монопольним (домінуючим) становищем у сфері ціноутворення; 3) розширення сфери застосування вільних цін; 4) збалансованості ринку товарів та підвищення їх якості; 5) соціальних гарантій населенню в разі зростання цін; 6) необхідних економічних гарантій для виробників; 7) орієнтації цін внутрішнього ринку товарів на рівень цін світового ринку (ч. 1 ст. 4 Закону №5007-VI).

Відповідно до положень статті 13 Закону №5007-VI державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом:

1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів);

2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Між тим, частиною 1 статті 16 Закону №5007-VI визначено, що органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.

Згідно із частиною 2 статті 16 Закону №5007-VI повноваження та порядок діяльності уповноважених органів, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються цим Законом, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та іншими законами.

Основними функціями уповноважених органів є: 1) виконання контрольно-наглядових функцій за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; 2) здійснення державного спостереження у сфері ціноутворення; 3) запобігання порушенням у сфері ціноутворення (ч. 1 ст. 18 Закону №5007-VI).

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 19 Закону №5007-VI уповноважені органи мають право надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»

Як встановлено ч. 1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підставами для здійснення позапланового заходу є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності).

У відповідності до ч.6 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.

Згідно частин 7-8 статті 7 Закону № 877, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Згідно статті 8 Закону № 877, орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом; надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; застосовувати санкції до суб`єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.

Законом України «Про ціни і ціноутворення» визначено основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

Формування ціни - механізм визначення рівня ціни товару, відповідно до пунктів 5 та 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про ціни та ціноутворення».

Застосування ціни - продаж (реалізація) товару за встановленою ціною, відповідно до пунктів 5 та 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про ціни та ціноутворення».

Відповідно до частини 2 статті 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення» державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ЕГ на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

Стаття 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги.

Механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги (далі - виконавці), суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями (далі - субпідрядники), органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках) визначений Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869.

Тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - тариф на послуги) є сукупною (загальною) вартістю надання таких послуг, розрахованою на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість або єдиного податку.

Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг, згідно з додатком до цього Порядку (пункт 2 «Загальна частина» Порядку № 869).

Як встановлено колегією суддів, рішенням виконавчого комітету Чорноморської міської ради від 21.12.2017 р. №422 були встановлені тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення, які надаються КП «МУЖКГ»(а.с.113-114 т.1).

Згідно кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території по вул. Олександрійська,24 КП «МУЖКГ» затверджено тариф у розмірі 5,12 грн. за 1 кв.м. у місяць з урахуванням ПДВ (для квартир другого поверху і вище з прибиранням сходових кліток), які з 06.01.2018 були введенні в дію наказом Підприємства від 02.01.2018 року №2(а.с.153).

Водночас, підставою для встановлення тарифів було підвищення мінімальної заробітної плати, збільшення вартості обслуговування ліфтів та вартості послуг з вивезення побутових відходів. До переліку послуг також включені витрати з технічного обслуговування та поточного ремонту мереж електропостачання та електрообладнання, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2015 р. № 515.

Разом з тим, пунктом 23 Порядку №869 встановлено, що витрати з енергопостачання для ліфтів (Ве) визначаються за формулою

Ве = (Не х Те х Кл + Н) : Пзл, де Не - середня кількість електроенергії для одного ліфта з розрахунку на місяць; Те - тариф на 1 кВт· електроенергії.

Таким чином, як вірно вказав суд першої інстанції у своєму рішенні, витрати з енергопостачання для ліфтів (Ве) визначаються, із розрахунку середньої кількості електроенергії для одного ліфта з розрахунку на місяць.

При цьому, згідно даних акту перевірки, КП«МУЖКГ» при формуванні тарифу на послугу з утримання будинку та прибудинкової території для багатоквартирного будинку по вул. Олександрійська, 24 до суми витрат з енергопостачання для ліфтів була включена електроенергія для одного ліфта з розрахунку на місяць в обсязі 850,86 кВт/год (30631 кВт на рік/12/3 ліфта за фактичними даними 2016 року).

Однак, згідно з розрахунку електричної енергії на підставі фактичних даних показників приладу обліку електричної енергії КП «МУЖКГ» за попередній базовий рік (рік, що передує плановому періоду, до якого розраховується тариф) з ІІІ кварталу 2016 року по ІІІ квартал 2017 року (додаток до акту перевірки) економічно обґрунтованим обсягу є обсяг 267 кВт/год (9612 кВт/год на рік/12 місяців/3 ліфта) (а.с.41 т.2)

Згідно додатку №1 до акту №5542 від 17.12.2019 року «Розрахунок необґрунтовано отриманої додаткової виручки за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, які надавало КП «МУЖКГ» за період з 06.01.2018 року по 28.02.2019 року економічно обґрунтований тариф з 06.01.2018 року по 28.02.2019 року складала 4,46 кв.м./кВ.м. в місяць, замість застосованого 5,12 грн./кв.м. в місяць та з урахуванням загальної площі квартир, яка з другого поверху за адресою АДРЕСА_1 складає 4743,60 кв.м., сума додатково отриманої виручки за спірний період склала 40 195,12 грн.(а.с.40 т.2).

Вказані обставини апелянтом жодним чином спростовані не були ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду справи.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що припис від 20.12.2019р. №1188, яким викладено вимогу до КП «МУЖКГ» повернути мешканцям будинку по АДРЕСА_1 нараховану плату у розмірі 40 195,12грн., є правомірним та не підлягає скасуванню.

Апелянтом не наведено жодних аргументів та доводів у підтвердження неправильності чи неповноти дослідження доказів і встановлення обставин у даній справі.

З приводу вимоги апеляційної про визнання протиправною та скасування постанови ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області від 26.12.2019р. № 402 по справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів наголошує апелянту на тому, що відповідно до ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2021року по справі № 420/686/20, за клопотанням представника ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області позов у цій частині було залишено без розгляду на підставі ст. 240 КАС України. Апеляційну скаргу на вказану ухвалу КП «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області у встановленому КАС України порядку та строки не подано.

Враховуючи вказане, у цій частині апеляційний суд критично оцінює вимоги та доводи апелянта.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Аргументи та доводи сторін вивчені апеляційним судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року у справі № 420/686/20 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.