Справа № 200/9458/20-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2021 р. Справа№200/9458/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

12 жовтня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області (далі відповідач, Управління), надісланий на адресу суду 07 жовтня 2020 року, в якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про розмір призначеної ОСОБА_1 пенсії та про відмову у здійсненні перерахунку;

- зобов`язати Управління провести розрахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 14 лютого 2018 року у розмірі відповідно до ст. 27, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розрахувавши середньомісячний заробіток застосувавши відомий розмір заробітної плати позивача, коефіцієнти його заробітної плати та стажу, показник середньої заробітної плати за 2016-2017 роки у розмірі 5 377,90 грн, з проведенням розрахунку відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії, починаючи з 14 лютого 2018 року, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми позивача, починаючи з 14 лютого 2018 року до їх фактичної виплати, з дотриманням норм Закону про те, що пенсія позивача не може бути меншою за мінімум, встановлений Законом.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

19 жовтня 2020 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі № 200/9458/20-а; відмовив у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; задовольнив клопотання позивача та витребував у відповідача докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони повідомлені належним чином в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач здійснив розрахунок його пенсії з порушенням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме розмір пенсії не відповідає вимогам ст. 27, ч. 2 ст. 40 цього Закону, під час обчислення середньомісячного заробітку не застосований відомий розмір заробітної плати позивача, коефіцієнти його заробітної плати та стажу, показник середньої заробітної плати за 2016-2017 роки у розмірі 5 377,90 грн, не проведений розрахунок щоквартального підвищення розміру пенсії тощо.

Позивач вважає рішення відповідача таким, що порушує його право на отримання належного розміру пенсії, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Відповідач доводить, що на виконання рішення суд від 21 лютого 2019 року по справі №200/14545/18-а призначив позивачу пенсію за віком з 14 лютого 2018 року виходячи з кількості страхового стажу, який складає 27 років 00 місяців 06 днів, з урахуванням наданих позивачем довідок про заробітну плату, із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2016-2017 роки у розмірі 5377,90 грн.

У червні 2019 року позивачу виплачена пенсія в сумі 23 881,54 грн, починаючи з 14 лютого 2018 року.

Відповідач зазначає, що розмір пенсії позивача складає: з липня 2019 року по листопад 2019 року 1 564,00 грн; з грудня 2019 року по червень 2020 року 1 638,00 грн; з липня 2020 року по листопад 2020 року 1 712,00 грн.

Нарахування та виплата пенсії проводяться у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що пенсія призначена без врахування довідок про заробітну плату та розрахунку коефіцієнтну його заробітної плати. Просив задовольнити позовні вимоги.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який перед виїздом на постійне проживання до Ізраїлю проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області (ідентифікаційний код: 23346787) зареєстроване як юридична особа 12 липня 1994 року, про що свідчать відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідач перебуває в стані припинення; на час розгляду справи судом державна реєстрація Управління як юридичної особи не проведена.

03 квітня 2017 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Управління з заявою про призначення пенсії.

Листом від 17 квітня 2017 року № 41/К-22-19-01 Управління повідомило позивачеві про відмову в призначенні пенсії.

Позивач не погодився з такими діями Управління та оскаржив їх в судовому порядку.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 29 листопада 2017 року Управління зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з 03 квітня 2017 року.

14 лютого 2018 року з метою сприяння пенсійному органу у виконанні його обов`язків ОСОБА_1 через свого представника подав відповідачу оригінали усіх документів, необхідних для призначення пенсії.

Однак 22 лютого 2018 року Управління прийняло рішення № 36, яким відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії з підстав ненадання трудової книжки, при цьому відповідачем зазначено, що за копією виписки з трудової книжки трудовий стаж не зараховується. Крім цього, підставою для відмови у призначенні пенсії слугував факт неподання документа про місце проживання у м. Краматорську Донецької області.

Позивач не погодився з цим рішенням та оскаржив його в судовому порядку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року по справі № 200/14145/18-а визнано протиправним та скасовано рішення Управління від 22 лютого 2018 року № 36 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; Управління зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 лютого 2018 року про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 свідчать, що позивач перебуває на обліку в Управлінні, де отримує пенсію за віком, призначену відповідно до

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області, де отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням страхового стажу 27 років 00 місяців 06 днів; коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,27000; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ((324/100*12)*1) - 0.27000.

Як свідчить рішення Управління від 10 травня 2019 року № 36 про призначення пенсії, ОСОБА_1 призначена пенсія за віком з 14 лютого 2018 року.

Під час призначення пенсії з 14 лютого 2018 року по 30 червня 2018 року її розмір був визначений виходячи з таких показників:

коефіцієнт стажу 0,27000 324 місяці,

коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 0,27000,

розмір пенсії за віком (ст. 27) (4 466,88 грн х 0,27000) 1 206,06 грн,

загальний розмір пенсії 1 206,06 грн,

доплата до мінімальної пенсійної виплати (1 373,00 грн) 166,94 грн,

місяць підвищення розміру пенсії 01 січня 2018 року,

загальний розмір пенсії за віком 1 373,00 грн.

з 01 липня 2018 року по 30 листопада 2018 року:

розмір пенсії за віком (ст. 27) (4 466,88 грн х 0,27000) 1 206,06 грн,

загальний розмір пенсії 1 206,06 грн,

доплата до мінімальної пенсійної виплати (1 435,00 грн.) 228,94 грн,

місяць підвищення розміру пенсії 01 липня 2018 року,

розмір пенсії з надбавками 1 435,00 грн;

з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року:

розмір пенсії за віком (ст. 27) (4 466,88 грн х 0,27000) 1 206,06 грн,

загальний розмір пенсії 1 206,06 грн,

доплата до мінімальної пенсійної виплати (1 497,00 грн) 290,94 грн,

місяць підвищення розміру пенсії 01 грудня 2018 року,

розмір пенсії з надбавками 1 497,00 грн;

з 01 січня 2019 року по 30 червня 2019 року:

розмір пенсії за віком (ст. 27) (4 466,88 грн х 0,27000) 1 206,06 грн,

загальний розмір пенсії 1 206,06 грн,

доплата до мінімальної пенсійної виплати (1 497,00 грн) 290,94 грн,

місяць підвищення розміру пенсії 01 грудня 2018 року,

розмір пенсії з надбавками 1 497,00 грн;

з 01 липня 2019 року по 30 листопада 2019 року:

розмір пенсії за віком (ст. 27) (4 466,88 грн х 0,27000) 1 206,06 грн,

загальний розмір пенсії 1 206,06 грн,

доплата до мінімальної пенсійної виплати (1 497,00 грн) 290,49 грн,

місяць підвищення розміру пенсії 01 грудня 2018 року,

розмір пенсії з надбавками 1 497,00 грн;

з 01 грудня 2019 року довічно:

розмір пенсії за віком (ст. 27) (4 466,88 грн х 0,27000) 1 206,06 грн,

доплата до пенсії при неповному стажі (ст. 28 ч. 2) 57,54 грн,

розмір пенсії за віком при неповному стажі (ст. 28 ч. 2) 1 263,60 грн,

загальний розмір пенсії 1 263,60 грн,

доплата до мінімальної пенсійної виплати (1 497,00 грн) 233,40 грн,

місяць підвищення розміру пенсії 01 грудня 2018 року,

розмір пенсії з надбавками 1 497,00 грн.

Як свідчить наявний в матеріалах пенсійної справи розрахунок заробітку для обчислення пенсії, під час призначення пенсії за віком ОСОБА_1 . Управління врахувало довідки про заробітну плату за 1992-1996 роки та виходило з таких показників:

загальний страховий стаж в одинарному розмірі: 27 р. 0 м. 6 д. 324 м.;

загальний страховий стаж після 01.07.2000: 0 р. 0 м. 0 д. 0 м.;

дата вводу заробітку: 14 лютого 2018 року;

середній заробіток за 2 попередні роки: 5 377,90 грн (за 2016, 2017 роки);

останній місяць врахованої зарплати: 31 березня 1996 року;

максимальна дата оптимізації: 31 березня 1996 року;

сума коефіцієнтів заробітної плати: 49.83591 (до оптимізації);

сума коефіцієнтів заробітної плати: 49.83591 (після оптимізації);

кількість місяців заробітної плати: 60 (до оптимізації);

кількість місяців, виключених оптимізацією: 0;

кількість місяців заробітної плати: 60 (після оптимізації);

індивідуальний коефіцієнт для обчислення: 0.83060 (до оптимізації);

страховий стаж за місяці врахованої заробітної плати: 60.00000

індивідуальний коефіцієнт для обчислення: 0.83060 (після оптимізації);

середньомісячний заробіток для обчислення: 4466.88000.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Згідно зі ст. 25 Закону № 1058 коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = См * Вс / (100% * 12), де:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим частини третьої статті 24 цього Закону, - 0,85.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону № 1058 розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлено ст. 40 Закону № 1058, яка підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами, в редакції, чинній на дату, з якої позивачу призначено пенсію, тобто станом на 14 лютого 2018 року.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону № 1058 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс * (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою:

Зв = З + Зд, де:

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). У разі якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати;

Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, і яка визначається за формулою:

Зд = Д:Т*100%, де:

Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону, або додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу).

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) за періоди сплати страхових внесків за застрахованих осіб, зазначених у пунктах 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону та за періоди, які включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, враховується мінімальний розмір заробітної плати.

Питання індексації та перерахунку пенсії регулюються ч. ч. 2 та 3 ст. 42 Закону № 1058, які не зазнавали змін з часу, з якого позивачу призначена пенсія.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058 для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Згідно з ч. 3 ст. 42 Закону № 1058 тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 1058, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Суд зазначає, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року у справі № 1-42/2011).

В рішенні у справі № 1-4/2018 Конституційний Суд України зазначив, що держава, виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей, має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. Тобто у разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Проте держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб, яка безпосередньо пов`язана з обов`язком держави за будь-яких обставин забезпечувати достатні умови життя, сумісні з людською гідністю.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини.

У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що, з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини.

У рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Суду від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).

Європейський суд з прав людини у рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Суд встановив, що Управління призначило ОСОБА_1 пенсію за віком з 14 лютого 2018 року.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що, за висновком позивача, під час призначення пенсії не були враховані показники його заробітної плати; не враховані вимоги законодавства стосовно мінімального розміру пенсій; не врахований показник середньої заробітної плати, дійсний на момент перерахунку пенсії; не виконано перерахунку відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення пенсії; не проведено індексацію тощо.

Перевіривши дії та рішення Управління на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що під час призначення ОСОБА_1 пенсії за віком Управління забезпечило дотримання вимог ст. 47, ст. 40 Закону № 1058.

Так, позивачу призначена пенсія за віком відповідно до положень Закону № 1058.

При призначенні пенсії Управління врахувало довідки про заробітну плату ОСОБА_1 та середній заробіток за 2 попередні роки (за 2016, 2017 роки) 5 377,90 грн, що підтверджено наявними у справі письмовими доказами.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1058 мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначного законом.

У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічні виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

У 2018 році були встановлені такі розміри прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність: з 1 січня 2018 року 1 373 грн; з 1 липня 1 435 грн; з 1 грудня 1 497 грн.

Рішення Управління про призначення пенсії № 36 свідчить, що ОСОБА_1 проводилась доплата до мінімальної пенсійної виплати за період з 14 лютого 2018 року по 30 червня 2018 року (1 373 грн) в сумі 166,94 грн; з 01 липня 2018 року по 31 листопада 2018 року (1 435 грн) в сумі 228,94 грн, з 01 грудня 2018 року по 01 грудня 2019 року (1 497 грн) в сумі.

Таким чином, під час призначення пенсії Управління врахувало розмір прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність.

Суд відхиляє як безпідставні аргументи позивача щодо порушення пенсійним органом вимог ст. 27, ст. 40 Закону № 1058, оскільки розмір пенсії визначений відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства.

З огляду на те, що Управління довело належними та допустимими доказами правомірність своїх рішень і дій, а також їх відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, вимоги позивача про визнання протиправним та скасувати рішення про розмір призначеної пенсії та про відмову у здійсненні перерахунку, про зобов`язання відповідача провести розрахунок пенсії позивача, починаючи з 14 лютого 2018 року у розмірі відповідно до ст. 27, ч.2 ст. 40 Закону № 1058, розрахувавши середньомісячний заробіток застосувавши відомий розмір заробітної плати позивача, коефіцієнти його заробітної плати та стажу, показник середньої заробітної плати за 2016-2017 роки у розмірі 5 377,90 грн, з проведенням розрахунку відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії, починаючи з 14 лютого 2018 року, є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Вимоги в позивача в частині зобов`язання Управління провести індексацію і компенсацію втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми позивача, починаючи з 14 лютого 2018 року до їх фактичної виплати, з дотриманням норм Закону № 1058, що пенсія позивача не може бути меншою за мінімум, встановлений Законом, мають похідний характер від вимоги про визнання протиправними дій та рішень відповідача і також не підлягають задоволенню.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в позові, судові витрати на користь позивача присудженню не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області (ідентифікаційний код: 23346787; місцезнаходження: 84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

4. Повне судове рішення складено 19 липня 2021 року.

Суддя Т.О. Кравченко