Справа № 280/3654/21
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
02 серпня 2021 року Справа № 280/3654/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
(далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач), в якому позивач просить:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу у зв`язку із звільненням з військової служби грошової компенсації за не отримане речове майно;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно у розмірі 6807, 66 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що він проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , має військове звання старший солдат. Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України позивача звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за сімейними обставинами). Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) позивача виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік. Так, відповідачем позивачу видано довідку № 9 до довідки № 69 від 18.08.2020 про вартість речового майна, що належить видачі при звільнені, де, серед іншого, зазначена сума грошової компенсації, відповідно до якої, вказана сума за 22 предмети складає 6807, 66 грн. Однак зазначена сума позивачу при звільнені виплачена не була. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду 11.05.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

25.05.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№28689), за змістом якого відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами, зазначає, що на теперішній час грошові кошти ВЧ НОМЕР_1 не виділено. Звертає увагу, що відповідачем в межах наданих повноважень вжито всіх необхідних заходів для здійснення позивачу виплати грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, однак на теперішній час у ВЧ НОМЕР_1 відсутні кошти для виплати вказаної компенсації. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 20.07.201.

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №175 від 14.08.2020 (по стройовій частині) виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 та звільненого відповідно до підпункту "а" п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби у запас Збройних Сил України у зв`язку із закінченням строку контракту наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2020 №30 о/с 14.08.2020 та для взяття на військовий облік направити до Центрального ОРВК м. Запоріжжя (а.с. 12).

Згідно довідки № 69 від 18.08.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі старшому солдату ОСОБА_1 , зазначена сума грошової компенсації за це майно, відповідно до якої сума грошової компенсації за 24 предмети складає 8081,32 грн.( а.с.11).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року в справі № 280/6319/20 мій адміністративний позов до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язанно вчинити певні дії - задоволений в повному обсязі. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити мені грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно у розмірі 8081,32 грн.

Зобов`язання суду відповідач виконав.

25.03.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу належним чином оформлену довідку про вартість речового майна, що належить до видачі (із зазначенням вартості усіх предметів, які належали до видачі) та надати інформацію про дату виплати компенсації вартості за неотримане речове майно.

Відповідав на заяву позивача надав довідку довідку № 9 до довідки № 69 від 18.08.2020 року про вартість речового майна, що належить до видачі старшому солдату ОСОБА_1 від 12.04.2021 року, в якій зазначена вартість за не отримане речове майно у розмірі 6807,66 грн., а саме:

-панама літня польова (в кількості - 2 шт.) - 219,00 грн.;

-штани костюма літнього польового (в кількості - 2 шт.) - 862,00 грн.;

-рукавички зимові (в кількості - 1 пари.) - 374,46 грн.;

-шарф-труба літній (в кількості - 1 шт.) - 21,80 грн.;

-шарф-труба зимовий (в кількості - 1 шт.) -46,14 грн.;

-бахіли утеплені (в кількості - 2 пари) - 1176,00 грн.;

-беруші спеціальні індивідуальні (в кількості - 1 комплект) - 35,00 грн.;

-пальто зимове (в кількості - 1 шт.) - 2828,52 грн.;

-плащ демісезонний (в кількості - 1 шт.) - 1179,74 грн.:

-кашне (в кількості - 1 шт.) - 65,00 грн.

Отже, під час остаточного розрахунку з позивачем та до цього часу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у сумі 6807,66 грн. відповідачем позивачеві не здійснено.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не виплати грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, та порушеним своє право на отримання такої компенсації позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-ХІІ від 20.12.1991, Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 (далі - Порядок №178) та Інструкцією з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 №475 (далі - Інструкція №475).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до статті 9-1 Закону №2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначає Порядок №178.

Відповідно до пунктів 2-5 Порядку №178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Згідно з пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції №475 військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація) в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно".

З аналізу вищенаведених норм слідує те, що у разі, зокрема, звільнення з військової служби, за заявою (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, такому військовослужбовцю виплачується грошова компенсація вартості за неотримане речове майно.

Судом встановлено, що відповідно до додатку № 9 довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, визначено позивачу грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно у сумі 6807,66 грн., але зазначена сума станом на теперішній час не виплачена.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем допущено протиправна бездіяльність стосовно не виплати позивачу грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

Щодо доводів відповідача про те, що виплата грошової компенсації не здійснювалось у зв`язку з відсутністю коштів, суд зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (Справа "Кечко проти України"), Суд звертав увагу на те, що реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань є безпідставними. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, суд вважає, що невиконання відповідачем свого обов`язку виплати грошової компенсації вартості за не отримане речове майно із-за відсутності відповідних коштів не може бути визнано обґрунтованим та законним.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що з метою захисту порушених прав позивача наявні підстави для задоволення позовних вимог, визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 здійснити виплату грошової компенсації вартості за не отримане речове майно позивачеві, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, відповідно довідки військової частини НОМЕР_1 про вартість речового майна, що підлягає видачі при звільненні в запас страшкого солдата ОСОБА_1 , а саме у розмірі: 6807,66 грн.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

На підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, з огляду на що питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням з військової служби грошової компенсації за не отримане речове майно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно у розмірі 6807,66 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова