Справа № 465/3755/17
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

23.07.2021 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мартьянова С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного інспектора будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Бошко Ігоря Емілійовича, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про скасування постанови №14/149-ф/пз від 08.06.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідачів про скасування постанови №14/149-ф/пз від 08.06.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 08.06.2017 року головним інспектором будівельного нагляду Бошко І.Й. винесено постанову, якою позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.96-1 КУпАП. Зазначається, що обов`язок одержання містобудівних умов лежиться на замовнику, а не на проектній організації, тому постанова є неправомірною. Крім того, відповідачем не взято до уваги те, що проект було розроблено у 2008 році на підставі договору №4645 від 03.03.2008 року, акт здачі-приймання проектної документації від 02.06.2008 року. В подальшому, згідно договорів від №4645/к від 18.12.2014 року та №4645/к1 від 02.02.2015 року відбувалось лише коригування проекту в частині кошторису. Жодні архітектурні та інженерно технічні зміни не виносились, а отже застосовувати до даної проектної документації вимоги нормативних правових актів, що були прийняті пізніше, є незаконними. Є недоведеним та не вказаним будь-який факт наявності в проекті порушення вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об`єктів містобудівних норм, державних стандартів і правил. Враховуючи вищевказані обставини, просить суд скасувати постанову №14/149-ф/пз від 08.06.2017 року винесену головним інспектором будівельного нагляду Бошко І.Е.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17.07.2017 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено судове засідання.

Представником Державної архітектурно-будівельної інспекції України Лешик І.П. подано до суду 25.07.2017 року клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.11.2017 року провадження по справі зупинено до набрання законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду по справі №813/2321/17.

Представник відповідача подав до суду 08.08.2019 року та 23.12.2019 року клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.04.2020 року справу прийнято до свого провадження суддею Мартьяновою С.М., провадження у справі відновлено, справу призначено до судового розгляду.

Позивачка на судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила., хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. Під час судового провадження подавала до суду клопотання про проведення розгляду адміністративної справи без її участі.

Представник відповідача на судове засідання не з`явився, проте у матеріалах справи наявне клопотання від 29.05.2020 року про розгляд справи без його участі.

Відповідач Бошко І.Е. на судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, проте у матеріалах справи наявна інформація про його звільнення з Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області.

У відповідності до вимог ст.205 КАС України суд вирішує проводити розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

У відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи подані письмові пояснення та заяви, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1, ст. 41 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності», Державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;

6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам, стандартам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 (з наступними змінами та доповненнями) затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (далі - Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю №553).

Відповідно до п.п.2 п.11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю №553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом.

Згідно ч. 2, ст. 41 цього ж Закону орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно ч. 1, ст. 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб`єктів містобудування юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Згідно ч. 1, ст. 4 цього ж Закону Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1995 року №244 цей Порядок визначає процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - штрафи), що передбачені Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

Згідно п. 2 цього ж Порядку справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, розглядаються такими органами державного архітектурно-будівельного контролю:

1) виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад;

2) структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій;

3) Держархбудінспекцією.

Накладати штраф від імені органів, визначених в абзацах другому-четвертому пункту 2, мають право:

керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад;

керівники структурних підрозділів з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій;

головні інспектори будівельного нагляду.

Згідно пп. 4-7 цього ж Порядку у разі вчинення одним суб`єктом містобудування двох або більше правопорушень у сфері містобудівної діяльності штраф накладається за кожне правопорушення окремо.

У разі вчинення одного правопорушення у сфері містобудівної діяльності декількома суб`єктами містобудування штраф накладається на кожного з них.

Накладення на суб`єкта містобудування штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності не звільняє від відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення, посадових осіб такого суб`єкта, до службових обов`язків яких належить забезпечення дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Штраф за правопорушення може бути накладено на суб`єкта містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.

Днем виявлення правопорушення є день складення акта перевірки відповідного суб`єкта містобудування.

Судом встановлено, що 08.06.2017 року головним інспектором будівельного нагляду Бошко І.Е. Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області прийнято постанову №14/149-ф/п, по справі про адміністративне правопорушення, яким визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 15640 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 26.05.2017 року головним інспектором будівельного нагляду Бошко І.Е. Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області винесено припис №694/17-ф яким встановлено усунути порушення.

В ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

В ч.1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до ст. 27 Закону України Про архітектурну діяльність», замовники та підрядники під час створення об`єкта архітектури зобов`язані забезпечувати будівництво об`єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов`язковою; не порушувати під час організації і виконання будівельних робіт законні права та інтереси користувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд, відшкодовувати завдані їм збитки відповідно до закону.

Згідно п. 8.33 та 8.34 ДБН В.2.3-15:2007, приміщення для зберігання автомобілів підземних паркінгів та гаражів повинні обладнуватись системами протидимного захисту, причому видалення диму необхідно передбачати через шахти із штучним спонуканням тяги.

Влаштування технічного поверху будинку С4 на вул. В.Великого, 10 у м. Львові передбачено в межах граничнодопустимої висоти цього ж будинку (25,6 м. згідно з містобудівними умовами і обмеженнями від 08.02.2016 № 23).

Згідно п.п. 7.43, 7.45, 7.46 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» при розробленні проектної документації на будівництво житлових комплексів та окремих житлових будинків, залежно від передбачуваної їх категорії за рівнем комфорту та соціальної спрямованості, конкретизується прийнята в містобудівній документації потреба в машино-місцях для цих будинків та тип гаража чи відкритої автостоянки з використанням даних таблиці 7.4 б.

У житлових районах із новою багатоповерховою забудовою пріоритетним типом гаражів для постійного зберігання індивідуальних легкових автомобілів повинні бути окремо розташовані багатоповерхові наземні (до 9 поверхів), підземні (до 5 поверхів) та комбіновані наземно-підземні, в тому числі і механізовані (автоматизовані) гаражі. Допускається влаштування гаражів, вбудованих у перші, цокольні й підвальні поверхи багатоповерхових житлових будинків, а також відкритих автостоянок із наступним їх перевлаштуванням у гаражі різного типу.

Крім того, суд бере до уваги рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року у справі №813/2321/17, яким тільки підтверджуються вищевказані обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС та ч. 1, 2 ст. 86 КАС України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваних судових рішень), обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог ч.1 ст. 96 -1 КУпАП.

Крім того, судом встановлено, що протоколи про адміністративне правопорушення складалися без особи, в супереч вимогам ст. 268 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи вищевказані обставини, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, дослідивши судову практику у справах з аналогічним предметом позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись, статтями 9,72,77, 241, 243 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задоволити.

Постанову Головного інспектора будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Бошко Ігоря Емілійовича про адміністративне правопорушення №14/149-ф/пз від 08.06.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 96-1 КУпАП скасувати.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач 1: Головний інспектор будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області (79044, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 71);

Відповідач 2: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області (79044, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 71).

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до Восьмого Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30.07.2021 року.

Суддя Мартьянова С.М.