Справа № 160/5698/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 року Справа № 160/5698/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейнт Трейд» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, -
13.04.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Пейнт Трейд» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з 12.05.2021 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пейнт Трейд» (покупець) та АО «Новокаолиновый горнообогатительный комбинат» (Російська Федерація) (постачальник), укладено зовнішньоекономічний договір поставки продукції №45К. За умовами даного контракту, ТОВ «Пейнт Трейд» купує товар (продукцію) у АО «Новокаолиновый горнообогатительный комбинат». Згідно п. 5.1, сума договору складається як загальна вартість всього товару, поставленого покупцю за весь період дії договору згідно Специфікацій. Пунктом 5.1 договору встановлено, що покупець оплачує товар на умовах 100% передоплати. На умовах та в рамках зовнішньоекономічного договору поставки продукції № 45К від 03.08.2020 року, відповідно до Специфікації № 7 від 02.03.2021 року, було організовано поставку товару з Російської Федерації до України, а саме каолін марки КР-2 в загальній кількості 124 тони. Товар за вказаною Специфікацією № 7 від 02.03.2021 року було поставлено двома різними партіями: першу частину товару по Специфікації № 7 у кількості 62 тони було доставлено на територію України для розмитнення 15.03.2021 року, другу частину товару по Специфікації № 7 у кількості 62 тони було доставлено для розмитнення 23.03.2021 року. На всю кількість товару згідно Специфікації № 7 від 02.03.2021 року постачальник виставив рахунок на оплату № 191 від 02.03.2021 року на суму 595 200,00 російських рублів. З метою митного оформлення ввезеного товару, ТОВ «Пейнт Трейд» 15.03.2021 року та 23.03.2021 року подано митні декларації №UA110080/2020/005722 та №UA110080/2020/007776 відповідно, разом з усіма документами, які підтверджують митну вартість товару, що підтверджується відповідними відомостями у графі 44 декларації. Проте, відповідачем були прийняті оспорювані рішення з посиланням на невідповідність поданих документів вимогам ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України.
17.05.2021 року представником відповідача було подано письмовий відзив на позов, у якому у задоволенні позову просила відмовити повністю, посилаючись на те, що під час митного контролю товарів за митними деклараціями №UA110080/2020/005722 від 15.03.2021 року та №UA110080/2020/007776 від 23.03.2021 року програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості. Також, під час здійснення Дніпровською митницею ДМС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а саме: рахунки-фактури не містять посилання на Специфікацію від 02.03.2021 року № 7, що унеможливило їх ідентифікацію із спірною партією товару; надана залізнична накладна інформації щодо тарифу перевезення за межами митної території України не містить; декларантом до митного оформлення надано заявки на перевезення від 01.03.2021 року №19 та від 02.03.2021 року №20, проте, зазначені заявки відомостей щодо вартості такого перевезення не містять; середня собівартість для усіх марок каоліну розрахована на рівні 4605,60 рос.руб./тн., при цьому, до даної ціни не включено числове значення прибутку підприємства, отже, наявна безприбутковість продажу каоліну марки КР-2, фактурна вартість якого визначена на рівні 4800,00 рос.руб./тн.; наданий до митного контролю прайс-лист не містить періоду або строку дії, крім того в ньому зазначено, що вартість не включає вартість доставки та інших послуг, зборів. Дані щодо пакування не відображені у розрахунку вартості згідно наданого до митного контролю рахунку та специфікації; висновок експерта Дніпропетровської ТПП від 15.03.2021 року №ГО-431 має довідковий характер, визначає ринкову вартість та не може бути використаний при визначенні митної вартості. Отже, вищевказані розбіжності у документах, поданих позивачем разом з митною декларацією, які підтверджували вартість страхування товарів, як складової частини митної вартості товарів, виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення вартості страхування як складової частини заявленої митної вартості у відповідності до умов ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України.
20.05.2021 року представником позивача подано письмову відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що позивач заперечує всі доводи відповідача наведені у відзиві на позовну заяву, оскільки вони є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Так, 03.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пейнт Трейд» (покупець) та АО «Новокаолиновый горнообогатительный комбинат» (Російська Федерація) (постачальник), укладено зовнішньоекономічний договір поставки продукції №45К.
За умовами даного контракту, ТОВ «Пейнт Трейд» купує товар (продукцію) у АО «Новокаолиновый горнообогатительный комбинат».
Відповідно до п. 5.2. договору в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 20.08.2020 року, ціни на продукцію узгоджуються сторонами в Специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору. Пунктом 5.1. передбачено, що валютою платежу є російський рубль.
Згідно п. 5.1, сума договору складається як загальна вартість всього товару, поставленого покупцю за весь період дії договору згідно Специфікацій.
Пунктом 3.6 договору в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 20.08.2020 року передбачено, що поставка продукції здійснюється залізничним транспортом вагонними нормами на умовах FСА станція «Джабик» Південно-Уральської залізниці (в розумінні термінів Інкотермс 2010). При цьому витрати по доставці залізничним транспортом до станції призначення несе покупець.
Відповідно до п. 3.12 договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 07.09.2020 року до договору, разом з товаром постачальник зобов`язаний передати покупцеві (представнику покупця) наступні документи: оригінал залізничної накладної, оригінал УПД, сертифікат (паспорт) якості, оригінал ВМД, оригінал рахунку (інвойсу).
Пунктом 5.1 договору встановлено, що покупець оплачує товар на умовах 100% передоплати.
Відповідно до п. 5.4 договору після відвантаження продукції постачальник направляє покупцю УПД (універсальний передавальний документ), в якому зазначається найменування кількість та фактична вартість продукції, встановлені податки та збори.
Передбачений пунктом 5.4 договору універсальний передавальний документ (рахунок-фактура на відвантаження товару) має статус рахунку-фактури та передавального документу, в якому визначена фактична кількість та вартість товару, що поставляється покупцю. При цьому, не заборонено виписувати УПД зі статусом тільки передавального документа і окремо при необхідності оформляти рахунок-фактуру на оплату товару.
На умовах та в рамках зовнішньоекономічного договору поставки продукції № 45К від 03.08.2020 року, відповідно до Специфікації № 7 від 02.03.2021 року, було організовано поставку товару з Російської Федерації до України, а саме каолін марки КР-2 в загальній кількості 124 тони.
Товар за вказаною Специфікацією № 7 від 02.03.2021 року було поставлено двома різними партіями: першу частину товару по Специфікації № 7 у кількості 62 тони було доставлено на територію України для розмитнення 15.03.2021 року, другу частину товару по Специфікації № 7 у кількості 62 тони було доставлено для розмитнення 23.03.2021 року.
На всю кількість товару згідно Специфікації № 7 від 02.03.2021 року постачальник виставив рахунок на оплату № 191 від 02.03.2021 року на суму 595 200,00 російських рублів.
При цьому, вказаний товар був оплачений ТОВ «Пейнт Трейд», що підтверджується банківським платіжним документом (SWIFT) від 03.03.2021 року на суму 582 048,00 російських рублів та додатковою угодою № 3 від 02.03.2021 року до договору про зарахування суми переплати у розмірі 13 152,00 російських рублів в рахунок оплати товару за рахунком № 191 від 02.03.2021 року.
У зв`язку з тим, що у ТОВ «Пейнт Трейд» перед постачальником товару була наявна переплата за попереднім рахунком, ТОВ «Пейнт Трейд» та АО «Новокаолиновый горнообогатительный комбинат» прийшли до згоди зарахувати суму переплати в рахунок часткової оплати товару за рахунком № 191 від 02.03.2021 року. На підставі цього між ТОВ «Пейнт Трейд» та АО «Новокаолиновый горнообогатительный комбинат» було укладено додаткову угоду № 3 від 02.03.2021 року до договору, в якій сторони узгодили «суму передоплати в розмірі 13 152,00 російських рублів, оплачену згідно рахунку № 84 від 29.01.2021 року, зарахувати в рахунок оплати за рахунком № 191 від 02.03.2021 року».
Шляхом такого зарахування ТОВ «Пейнт Трейд» було повністю сплачено рахунок № 191 від 02.03.2021 року.
Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
За результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів Дніпровською митницею Держмитслужби встановлено, що подані документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме:
1) відповідно до п. 5.1 договору від 03.08.2020 № 45К, з урахуванням узгодженої редакції протоколу розбіжностей, поставка товару здійснюється на умовах 100% передоплати.
Згідно наданої до митного контролю Специфікації від 02.03.2021 року №7 умовами оплати товару також є 100% передплата, після здійснення якої товар відвантажується протягом 10 днів.
Так, декларантом на підтвердження оплати товару надано банківський платіжний документи SWIFT від 03.03.2021 року.
Разом з тим, у гр.70 «Призначення платежу» вищевказаного платіжного документа зазначено посилання на контракт від 03.08.2020 року № 45К та рахунок від 02.03.2021 року №191, в той час, як у гр.44 ЕМД від 15.03.2021 року №UA110130/2021/006771 декларантом задекларовано інший рахунок від 06.03.2021 року №397.
У гр. 44 ЕМД від 15.03.2021 року №UA110130/2021/006771 під кодом документа «9000» - «інші некласифіковані документи» надано документ №191, в якому зазначена вартість товару «каолін марки КР-2» 595 200 RUB, в той час, як декларантом заявлена вартість - 297 600 RUB.
Таким чином, у митниці наявний банківський платіжний документ SWIFT від 03.03.2021 року, відповідно до якого сплачено 595 200 RUB на підставі рахунку від 02.03.2021 року № 191 та рахунок від 06.03.2021 року №397, відповідно до якого сплаті підлягає 297 600 RUB.
При цьому, рахунок №397 виставлено 06.03.2021 року, в той час як оплату здійснено 03.03.2021 року.
Враховуючи зазначене, а також те, що сума оплати є більшою за суму, зазначену у рахунку №397 (є більшою, ніж заявлено декларантом), факт передплати неможливо ідентифікувати та відповідно до умов договору не підтверджено документально.
Крім того, дані щодо сплаченої суми за товар оцінюваної партії не відповідають задекларованим.
2) рахунок-фактура від 06.03.2021 року №397 не містить посилання на специфікацію від 02.03.2021 року № 7, що унеможливило його ідентифікацію із спірною партією товару.
3) поставку оцінюваного товару здійснено на умовах FСА ст. Джабик (Росія), відповідно до яких продавець на власному складі, підприємстві чи в іншому зазначеному покупцем місці, передає товар перевізнику, здійснює всі витрати, пов`язані із завантаженням товару і сплачує митні платежі у країні-експортері. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України.
Товар постачається залізничним транспортом у вагоні №52598497 згідно залізничної накладної від 06.03.2021 року №30462701.
Відповідно до інформації графи 22 залізничної накладної від 06.03.2021 року №30462701 безпосереднім перевізником оцінюваного товару за межами митної території України є ОАО «РЖД». На митній території України товар перевозився УЗ.
Проте, надана залізнична накладна інформації щодо тарифу перевезення за межами митної території України не містить.
4) декларантом на підтвердження транспортних витрат до митного оформлення надано договір транспортного експедирування від 29.05.2018 року №1163/05-18, укладений між ТОВ «Пейнт Трейд» (клієнт) та ТОВ «Транс Центр» (експедитор).
Відповідно до п.2.3 вищевказаного договору клієнт не пізніше 15 днів до запланованої дати відправлення вантажу направляє експедитору заявку із зазначенням маршруту та всіх важливих даних про вантаж.
При цьому, декларантом до митного оформлення надано заявку на перевезення від 01.03.2021 року №19, проте, зазначена заявка відомостей щодо вартості такого перевезення не містить.
5) відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 року №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до п. 2 ст. 53 МК України, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких належать: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Також, складовою митної вартості є укладка товару на палети згідно наданого до митного контролю прайс-листа.
За відсутності зазначеної послуги у специфікаціях та рахунку-фактурі даний платіж має бути включений до складових митної вартості та задекларований у ЕМД.
6) митним органом здійснено перевірку числового значення розрахунку собівартості товару відповідно до наданої калькуляції собівартості від виробника АО «Новокаолиновый горно-обогатительный комбинат» (Россия) від 07.10.2020 року б/н, а також додатку до неї.
Середня собівартість для усіх марок каоліну розрахована на рівні 4605,60 рос.руб./тн.
Згідно даних документів, ціна окремих марок розраховується на підставі продуктивності та якісних характеристик, але повинна бути не нижче середньої собівартості.
Разом з тим, листом від 07.10.2020 року б/н (калькуляція) зазначено, що окрім основних витрат на собівартість, до вартості товару включено митний збір (200 рос.руб./тн), збір та прибирання вагонів (200 рос.руб./тн).
Тобто, середня вартість товару розраховується на рівні 5005,60 рос.руб./тн.
При цьому, до даної ціни не включено числове значення прибутку підприємства.
Отже, наявна безприбутковість продажу каоліну марки КР-2, фактурна вартість якого визначена на рівні 4800,00 рос.руб./тн.
7) наданий до митного контролю прайс-лист не містить періоду або строку дії, крім того в ньому зазначено, що вартість не включає вартість доставки та інших послуг, зборів. Дані щодо пакування не відображені у розрахунку вартості згідно наданого до митного контролю рахунку та специфікації.
8) висновок експерта Дніпропетровської ТПП від 15.03.2021 року №ГО-431 має довідковий характер, визначає ринкову вартість та не може бути використаний при визначенні митної вартості.
На підставі ч. 3 статті 53 Митного кодексу України Дніпровською митницею Держмитслужби повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (гемологами), та/або інформація біржових організацій про вартість товару.
Листом від 15.03.2021 року №15-03/зед ТОВ «Пейнт Трейд» повідомило митний орган, що всі необхідні документи, що підтверджують митну вартість задекларованого товару були надані товариством разом з митною декларацією, у зв`язку з чим додаткові документи надаватись не будуть.
За результатом проведеної митної оцінки митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2021/000030/1 від 15.03.2021 року, згідно з якими митним органом відкоригована задекларована митна вартість товарів із застосуванням резервного методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.
При цьому, розрахована декларантом митна вартість товару №1 становила 155 675,82 грн, а вартість митних платежів - 49 816,26 грн.
Проте, внаслідок коригування митна вартість товару № 1 склала 206 314,20 грн., а вартість митних платежів - 66 020,54 грн., з яких 16 204,28 грн. заблоковано митним органом в якості гарантії.
Внаслідок коригування вартості товарів митним органом, сума додаткових нарахувань (ввізне мито та ПЛВ) склала 16 204,28 грн.
Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
За результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів Дніпровською митницею Держмитслужби встановлено, що подані документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме:
1) відповідно до п. 5.1 договору від 03.08.2020 № 45К, з урахуванням узгодженої редакції протоколу розбіжностей, поставка товару здійснюється на умовах 100% передоплати.
Згідно наданої до митного контролю Специфікації від 02.03.2021 року №7 умовами оплати товару також є 100% передплата, після здійснення якої товар відвантажується протягом 10 днів.
Так, декларантом на підтвердження оплати товару надано банківський платіжний документи SWIFT від 03.03.2021 року.
Разом з тим, у гр.70 «Призначення платежу» вищевказаного платіжного документа зазначено посилання на контракт від 03.08.2020 року № 45К та рахунок від 02.03.2021 року №191, в той час, як у гр.44 ЕМД від 23.03.2021 року №UA110130/2021/007776 декларантом задекларовано інший рахунок від 11.03.2021 року №446.
У гр. 44 ЕМД від 23.03.2021 року №UA110130/2021/007776 під кодом документа «9000» - «інші некласифіковані документи» надано документ №191, в якому зазначена вартість товару «каолін марки КР-2» 595 200 RUB, в той час, як декларантом заявлена вартість - 297 600 RUB.
Таким чином, у митниці наявний банківський платіжний документ SWIFT від 03.03.2021 року, відповідно до якого сплачено 595 200 RUB на підставі рахунку від 02.03.2021 року № 191 та рахунок від 11.03.2021 року №446, відповідно до якого сплаті підлягає 297 600 RUB.
При цьому, рахунок №446 виставлено 11.03.2021 року, в той час як оплату здійснено 03.03.2021 року.
Враховуючи зазначене, а також те, що сума оплати є більшою за суму, зазначену у рахунку №397 (є більшою, ніж заявлено декларантом), факт передплати неможливо ідентифікувати та відповідно до умов договору не підтверджено документально.
Крім того, дані щодо сплаченої суми за товар оцінюваної партії не відповідають задекларованим.
2) рахунок-фактура від 11.03.2021 року №446 не містить посилання на специфікацію від 02.03.2021 року № 7, що унеможливило його ідентифікацію із спірною партією товару.
3) поставку оцінюваного товару здійснено на умовах FСА ст. Джабик (Росія), відповідно до яких продавець на власному складі, підприємстві чи в іншому зазначеному покупцем місці, передає товар перевізнику, здійснює всі витрати, пов`язані із завантаженням товару і сплачує митні платежі у країні-експортері. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України.
Товар постачається залізничним транспортом у вагоні №29569597 згідно залізничної накладної від 13.03.2021 року №30488998.
Відповідно до інформації графи 22 залізничної накладної від 13.03.2021 року №30488998 безпосереднім перевізником оцінюваного товару за межами митної території України є ОАО «РЖД». На митній території України товар перевозився УЗ.
Проте, надана залізнична накладна інформації щодо тарифу перевезення за межами митної території України не містить.
4) декларантом на підтвердження транспортних витрат до митного оформлення надано договір транспортного експедирування від 29.05.2018 року №1163/05-18, укладений між ТОВ «Пейнт Трейд» (клієнт) та ТОВ «Транс Центр» (експедитор).
Відповідно до п.2.3 вищевказаного договору клієнт не пізніше 15 днів до запланованої дати відправлення вантажу направляє експедитору заявку із зазначенням маршруту та всіх важливих даних про вантаж.
При цьому, декларантом до митного оформлення надано заявку на перевезення від 02.03.2021 року №20, проте, зазначена заявка відомостей щодо вартості такого перевезення не містить.
5) відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 року №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до п. 2 ст. 53 МК України, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких належать: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Також, складовою митної вартості є укладка товару на палети згідно наданого до митного контролю прайс-листа.
За відсутності зазначеної послуги у специфікаціях та рахунку-фактурі даний платіж має бути включений до складових митної вартості та задекларований у ЕМД.
6) митним органом здійснено перевірку числового значення розрахунку собівартості товару відповідно до наданої калькуляції собівартості від виробника АО «Новокаолиновый горно-обогатительный комбинат» (Россия) від 07.10.2020 року б/н, а також додатку до неї.
Середня собівартість для усіх марок каоліну розрахована на рівні 4605,60 рос.руб./тн.
Згідно даних документів, ціна окремих марок розраховується на підставі продуктивності та якісних характеристик, але повинна бути не нижче середньої собівартості.
Разом з тим, листом від 07.10.2020 року б/н (калькуляція) зазначено, що окрім основних витрат на собівартість, до вартості товару включено митний збір (200 рос.руб./тн), збір та прибирання вагонів (200 рос.руб./тн).
Тобто, середня вартість товару розраховується на рівні 5005,60 рос.руб./тн.
При цьому, до даної ціни не включено числове значення прибутку підприємства.
Отже, наявна безприбутковість продажу каоліну марки КР-2, фактурна вартість якого визначена на рівні 4800,00 рос.руб./тн.
7) наданий до митного контролю прайс-лист не містить періоду або строку дії, крім того в ньому зазначено, що вартість не включає вартість доставки та інших послуг, зборів. Дані щодо пакування не відображені у розрахунку вартості згідно наданого до митного контролю рахунку та специфікації.
8) висновок експерта Дніпропетровської ТПП від 15.03.2021 року №ГО-431 має довідковий характер, визначає ринкову вартість та не може бути використаний при визначенні митної вартості.
На підставі ч. 3 статті 53 Митного кодексу України Дніпровською митницею Держмитслужби повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (гемологами), та/або інформація біржових організацій про вартість товару.
Листом від 23.03.2021 року №23-03/зед ТОВ «Пейнт Трейд» повідомило митний орган, що всі необхідні документи, що підтверджують митну вартість задекларованого товару були надані товариством разом з митною декларацією, у зв`язку з чим додаткові документи надаватись не будуть.
За результатом проведеної митної оцінки митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2021/000032/1 від 23.03.2021 року, згідно з якими митним органом відкоригована задекларована митна вартість товарів із застосуванням резервного методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.
При цьому, розрахована декларантом митна вартість товару №1 становила 153 522,67 грн, а вартість митних платежів - 49 127,26 грн.
Проте, внаслідок коригування митна вартість товару № 1 склала 206 070,14 грн., а вартість митних платежів 65 942,44 грн., з яких 16 815,18 грн. заблоковано митним органом в якості гарантії.
Внаслідок коригування вартості товарів митним органом, сума додаткових нарахувань (ввізне мито та ПЛВ) склала 16 815,18 грн.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить с наступного.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).
Відповідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами,які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами ст. 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті УІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п. 2 статті VІІ «Оцінка товару для митних цілей» ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 Митного кодексу України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Митного кодексу України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Митного кодексу України).
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).
Відповідно до п. 4 ст. 57 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з частиною 8 статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2021/000030/1 від 15.03.2021 року, підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.
Так, у рішенні зазначено, що відповідно до п. 5.1 договору від 03.08.2020 № 45К, з урахуванням узгодженої редакції протоколу розбіжностей, поставка товару здійснюється на умовах 100% передоплати. Згідно наданої до митного контролю Специфікації від 02.03.2021 року №7 умовами оплати товару також є 100% передплата, після здійснення якої товар відвантажується протягом 10 днів. При цьому, декларантом на підтвердження оплати товару надано банківський платіжний документи SWIFT від 03.03.2021 року. Разом з тим, у гр.70 «Призначення платежу» вищевказаного платіжного документа зазначено посилання на контракт від 03.08.2020 року № 45К та рахунок від 02.03.2021 року №191, в той час, як у гр.44 ЕМД від 15.03.2021 року №UA110130/2021/006771 декларантом задекларовано інший рахунок від 06.03.2021 року №397. У гр. 44 ЕМД від 15.03.2021 року №UA110130/2021/006771 під кодом документа «9000» - «інші некласифіковані документи» надано документ №191, в якому зазначена вартість товару «каолін марки КР-2» 595 200 RUB, в той час, як декларантом заявлена вартість - 297 600 RUB.
Таким чином, у митниці наявний банківський платіжний документ SWIFT від 03.03.2021 року, відповідно до якого сплачено 595 200 RUB на підставі рахунку від 02.03.2021 року № 191 та рахунок від 06.03.2021 року №397, відповідно до якого сплаті підлягає 297 600 RUB.
При цьому, рахунок №397 виставлено 06.03.2021 року, в той час як оплату здійснено 03.03.2021 року.
Враховуючи зазначене, а також те, що сума оплати є більшою за суму, зазначену у рахунку №397 (є більшою, ніж заявлено декларантом), факт передплати неможливо ідентифікувати та відповідно до умов договору не підтверджено документально.
Крім того, дані щодо сплаченої суми за товар оцінюваної партії не відповідають задекларованим.
Щодо даних зауважень митного органу, суд зазначає наступне.
Так, до митного оформлення декларантом було надано рахунок-фактуру № 97 від 06.03.2021 року, який є універсальним передавальним документом (УПД) та який постачальник за контрактом передав разом з поставленим товаром в день відвантаження товару, і датується такий рахунок (УПД) датою відвантаження товару покупцю.
В свою чергу рахунок №191 від 02.03.2021 року є рахунком на оплату, відповідно до якого позивачем і було здійснено передоплату за договором. Вказаний рахунок на оплату №191 від 02.03.2021 р. також був наданий до митного органу при поданні митної декларації.
Щодо зауважень відповідача про те, що в рахунку №191 від 02.03.2021 року «зазначена вартість товару «Каолін марки КР-2» що є вищою, від заявленої, а саме 595 200 RUB, в той час, як заявлена сума - 297 600 RUB», суд зазначає наступне.
Відповідно до Специфікації № 7 від 02.03.2021 року до договору загальна кількість замовленого товару Каолін марки КР-2 складає 124 тони. На всю кількість товару згідно Специфікації № 7 постачальник виставив рахунок на оплату №191 від 02.03.2021 року на суму 595 200,00 російських рублів.
Проте, товар за Специфікацією №7 від 02.03.2021 було поставлено позивачу двома різними партіями: першу частину товару по Специфікації № 7 у кількості 62 тони було доставлено на територію України для розмитнення 15.03.2021 року, другу частину товару по Специфікації № 7 у кількості 62 тони було доставлено для розмитнення 23.03.2021 року.
Отже, вартість першої партії товару у кількості 62 тони (що дорівнює половині кількості товару згідно Специфікації №7) становить 297 600,00 російських рублів, що відповідає вартості товару, заявленій позивачем у митній декларації.
При цьому, вся кількість товару за Специфікацією №7 від 02.03.2021 року була повністю попередньо оплачена позивачем, що підтверджується банківським платіжним документом (SWIFT) від 03.03.2021 року на суму 582 048,00 російських рублів та додатковою угодою № 3 від 02.03.2021 до договору про зарахування суми передоплати у розмірі 13 152,00 російських рублів, сплачених позивачем постачальнику за попереднім рахунком № 84 від 29.01.2021 року, в рахунок оплати товару за рахунком №191 від 02.03.2021 року.
Суд звертає увагу, що позивачем було надано митному органу безпосередньо договір поставки продукції №45К від 03.08.2020 року, а також Специфікацію № 7 від 02.03.2021 року, де чітко визначена ціна за 1 тону товару. Зазначена ціна повністю співпадає з ціною, зазначеною в рахунку-фактурі на відвантаження товару №397 від 06.03.2021 року та рахунку на оплату №191 від 02.03.2021 року. Посилання на вказаний рахунок на оплату є в банківському платіжному документі (SWIFT) від 03.03.2021 року та в додатковій угоді № 3 від 02.03.2021 року про зарахування суми переплати. Також, немає розбіжностей між цими документами щодо назви товару, його кількості та умов поставки.
У рішенні про коригування митний орган зазначає, що «наданий до митного контролю прайс-лист не містить періоду або строку дії, крім того в ньому зазначено, що вартість не включає вартість доставки та інших послуг, зборів. Дані щодо пакування не відображені у розрахунку вартості згідно наданого до митного контролю рахунку та специфікації. ... Також, складовою митної вартості є укладка товару на палети згідно наданого до митного контролю прайс-листа. За відсутності зазначеної послуги у специфікаціях та рахунку-фактурі даний платіж має бути включений до складових митної вартості за задекларований у ЕМД».
Щодо зауважень стосовно того, що прайс-лист не містить періоду або строку дії, суд зазначає, що постачальник не може наперед визначити строк дії прайс-листа, оскільки в будь-який момент має право змінити ціни, надавши новий прайс-лист.
Так, положеннями п. 4 ч. 1 ст. З Цивільного кодексу України закріплено свободу підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.
За своєю суттю прайс-лист - це перелік пропозицій товару та цін, який не може вважатися первинним документом, а є способом розповсюдження продавцем інформації про товар.
Отже, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство України не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись у довільній формі на власний розсуд виробника або продавця товару.
Щодо зауважень митного органу стосовно того, що в прайс-листі нібито виділено вартість укладки каоліна в палети, що не відображена у розрахунку вартості згідно наданого до митного контролю рахунку та специфікації, суд зазначає, що таке твердження відповідача є помилковим, оскільки у наданому до митного оформлення прайс-листі від 01.12.2020 року взагалі не зазначено такий вид послуг як укладка каоліну в палети. В наданому прайс-листі зазначено лише ціни на різні марки каоліну. До того ж відповідно до договору поставки продукції №45К від 03.08.2020 року поставка товару здійснюється на умовах FСА згідно Інкотермс-2010. Згідно даних умов поставки упаковка та маркування товару здійснюється за рахунок продавця і дані витрати вже включені у вартість товару.
Таким чином, вартість укладки каоліну в палети вже включена в ціну товару, зазначену в специфікаціях.
Щодо зауважень митного органу, що «в рахунку-фактурі №397 від 06.03.2021 не має посилання на Специфікацію №7», суд зазначає, що посилання на специфікацію не є обов`язковим реквізитом рахунків-фактур.
При цьому, рахунок-фактура (універсальний передавальний документ) №397 від 06.03.2021 року має посилання на договір поставки продукції №45К від 03.08.2020 року.
3 приводу зауважень митного органу про те, що «поставка оцінюваного товару здійснюється на умовах FСА ст. Джабик (Росія), при цьому, серед складових митної вартості зазначено лише транспортування. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України», суд зазначає, що в ході розгляду справи встановлено, що товар не страхувався, а отже витрати на страхування і не можуть бути включені до митної вартості товару, оскільки таких витрат позивачем не було понесено.
3 приводу зауважень відповідача про те, що «відповідно до інформації графи 22 залізничної накладної від 06.03.2021 року №30462701 безпосереднім перевізником оцінюваного товару за межами митної території України є ОАО «РЖД». На митній території України товар перевозився УЗ. Надана залізнична накладна не містить інформації щодо тарифу перевезення за межами митної території України», суд зазначає, що Інструкцією про порядок оформлення перевізних документів, справляння провізних платежів при перевезенні вантажів в міждержавних та в міжнародних сполученнях № 998_030 від 21.01.1994 року не передбачено зазначення у залізничній накладній тарифу на перевезення, натомість в графі 23 залізничної накладної передбачено лише зазначення інформації щодо експедитора.
Крім того, суд звертає увагу, що посилання відповідача на недоліки у заповненні залізничної накладної є не обгрунтованими, так як такі документи не містять числових значень, тож їх відомості не впливають на вартісне значення заявленої декларантом митної вартості товарів.
В свою чергу, вартість перевезення за межами митної території України зазначена у рахунку експедитора ТОВ «Транс Центр» № 281 від 12.03.2021 року та довідці про транспортні витрати №43/03 від 12.03.2021 року, які були надані позивачем до митного органу при митному оформленні товару.
Щодо зауважень митного органу про те, що «імпортером до митного оформлення надано договір транспортного експедирування, укладеного з компанією ТОВ «Транс Центр» від 29.05.2018 року №1163/05-18. Відповідно до п.2.3 даного договору не пізніше 15 днів до запланованої дати відправлення вантажу направляє експедитору заявку. До митного оформлення надано Заявку на перевезення, проте така заявка не містить вартості такого перевезення», суд зазначає, що надана до митного оформлення заявка на перевезення вантажу №19 від 01.03.2021 року і не повинна містити вартості такого перевезення.
Так, відповідно до п. 2.3 договору транспортного експедирування №1163/05-18 від 29.05.2018 року, вартість перевезення не відноситься до інформації, що зазначається замовником у заявці на перевезення. Натомість вартість перевезення зазначається експедитором у рахунку, який експедитор виставляє вже після отримання заявки від замовника послуг.
Щодо посилань відповідача на те, що документами, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів належать: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, суд зазначає наступне.
Так, рахунок експедитора ТОВ «Транс Центр» № 281 від 12.03.2021 року був наданий позивачем до митного оформлення, і даний рахунок повністю підтверджує витрати на транспортування товару.
При цьому, акт виконаних робіт щодо послуг з перевезення товару не міг бути наданий при митному оформленні 15.03.2021 року, оскільки такий акт складається та надається експедитором в кінці звітного місяця, тобто 31.03.2021 року.
Судом встановлено, що позивач отримав від експедитора акт виконаних робіт № 213 від 31.03.2021 року та звіт експедитора до акту виконаних робіт лише 02.04.2021 року.
Крім того, платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, також не могли бути надані позивачем при митному оформленні 15.03.2021 року, оскільки оплата таких послуг здійснюється на умовах відстрочення платежу. Рахунок експедитора № 281 від 12.03.2021 був оплачений позивачем 23.03.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням № 886 від 23.03.2021 року.
Щодо тверджень у рішенні про коригування, що «наявна безприбутковість продажу каоліну марки КР-2, фактурна вартість якого визначена на рівні 4800,00 рос.руб./тн», суд зазначає, що в матеріалах справи наявні пояснення від виробника товару АО «Новокаолиновый горнообогатительный комбинат», який у своєму листі №б/н від 19.01.2021 року, повідомив, що крім основних витрат у вартість включено: митний збір (200 руб./тн) та збір за подачу і прибирання вагонів (200 руб./тн).
Отже, як пояснив виробник товару, до собівартості каоліну не включаються додаткові витрати на митний збір та збір за подачу і прибирання вагонів, а в листі виробника вих.№ б/н від 07.10.2020 дані додаткові витрати були зазначені помилково.
Таким чином, середня собівартість каоліну становить 4605.60 руб./тн, і продаж каоліну марки КР-2, фактурна вартість якого визначена на рівні 4800,00 рос.руб./тн, ніяк не можна назвати безприбутковим.
Щодо тверджень митного органу, що наданий декларантом висновок експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати № ГО-431 від 15.03.2021 року має довідковий характер і ґрунтується на документах, які мають розбіжності, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України на вимогу митного органу декларантами для підтвердження заявлених ними відомостей про вартість імпортованих товарів можуть в тому числі додатково подаватися висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
При цьому, як зазначено у листі-роз`ясненні №16/2-2/2356 від 17.11.2009 року, Держмитслужба України не веде перелік спеціалізованих експертних організацій, які мають право надавати висновки про якісні та вартісні характеристики товарів. У разі надання таких експертних висновків при митному оформленні товарів, митний орган розглядає їх, перевіряючи наявність повноважень експертних організацій відповідно до вимог законодавства. В свою чергу право торгово-промислових палат на проведення експертизи і контролю якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) та визначення їх вартості прямо передбачено ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» №671/97-ВР від 02.12.1997 року, а експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.
Отже, декларантом для митного оформлення товару одразу було надано митному органу висновок експерта ДТТП № ГО-431 від 15.03.2021р.. який відповідно до законодавства України є належним доказом підтвердження наданої інформації про митну вартість товару.
Проте, не зважаючи на це, відповідач у своєму повідомленні від 15.03.2021 року без пояснення причин зазначає, що даний висновок не може бути використаний і просить надати інший висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями (гемологами).
Водночас, відповідно до п.2 Положення про Державний гемологічний центр України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 19.07.2004 № 465, основними завданнями та функціями Державного гемологічного центру України є експертна оцінка дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, внесеного до Державного фонду дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України.
В свою чергу, каолін не входить до Загальної класифікації природного каміння, затвердженої Постановою КМУ від 27 липня 1994 p. № 512.
Отже, висновок гемологів (Державного гемологічного центру України) може видаватись лише стосовно коштовного, напівкоштовного або декоративного каміння, до яких каолін не відноситься.
Також, висновок гемологів не має обов`язкового характеру, а виконує лише довідкову функцію. Висновок Державного гемологічного центру України не входить до переліку передбачених ст. 53 Митного кодексу України документів, які підтверджують митну вартість товарів. Отже, даний висновок не є обов`язковим для здійснення митного оформлення.
Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2021/000032/1 від 23.03.2021 року, підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.
Так, у рішенні зазначено, що відповідно до п. 5.1 договору від 03.08.2020 року №45К, з урахуванням узгодженої редакції протоколу розбіжностей, поставка товару здійснюється на умовах 100% передоплати.
Згідно наданої до митного контролю Специфікації від 02.03.2021 року №7 умовами оплати товару також є 100% передплата, після здійснення якої товар відвантажується протягом 10 днів.
Так, декларантом на підтвердження оплати товару надано банківський платіжний документи SWIFT від 03.03.2021 року.
Разом з тим, у гр.70 «Призначення платежу» вищевказаного платіжного документа зазначено посилання на контракт від 03.08.2020 року № 45К та рахунок від 02.03.2021 року №191, в той час, як у гр.44 ЕМД від 23.03.2021 року №UA110130/2021/007776 декларантом задекларовано інший рахунок від 11.03.2021 року №446.
У гр. 44 ЕМД від 23.03.2021 року №UA110130/2021/007776 під кодом документа «9000» - «інші некласифіковані документи» надано документ №191, в якому зазначена вартість товару «каолін марки КР-2» 595 200 RUB, в той час, як декларантом заявлена вартість - 297 600 RUB.
Таким чином, у митниці наявний банківський платіжний документ SWIFT від 03.03.2021 року, відповідно до якого сплачено 595 200 RUB на підставі рахунку від 02.03.2021 року № 191 та рахунок від 11.03.2021 року №446, відповідно до якого сплаті підлягає 297 600 RUB.
При цьому, рахунок №446 виставлено 11.03.2021 року, в той час як оплату здійснено 03.03.2021 року.
Враховуючи зазначене, а також те, що сума оплати є більшою за суму, зазначену у рахунку №397 (є більшою, ніж заявлено декларантом), факт передплати неможливо ідентифікувати та відповідно до умов договору не підтверджено документально.
Крім того, дані щодо сплаченої суми за товар оцінюваної партії не відповідають задекларованим.
Щодо вказаних зауважень суд зазначає наступне.
Так, до митного оформлення декларантом надано рахунок-фактуру №446 від 11.03.2021 року, який є універсальним передавальним документом (УПД) та який постачальник за договором передав разом з поставленим товаром в день відвантаження товару, і датується такий рахунок (УПД) датою відвантаження товару покупцю.
В свою чергу, рахунок №191 від 02.03.2021 року є рахунком на оплату, відповідно до якого позивачем і було здійснено передоплату за договором.
Вказаний рахунок на оплату №191 від 02.03.2021 року також був наданий позивачем при поданні митної декларації.
Стосовно зауважень митного органу про те, що в рахунку № 191 від 02.03.2021 року «зазначена вартість товару «Каолін марки КР-2» що є вищою, від заявленої, а саме 595 200 RUB, в той час, як заявлена сума - 297 600 RUB», суд зазначає наступне.
Відповідно до Специфікації № 7 від 02.03.2021 року до контракту загальна кількість замовленого товару каолін марки КР-2 складає 124 тони. На всю кількість товару згідно Специфікації №7 постачальник виставив рахунок на оплату №191 від 02.03.2021 року на суму 595 200,00 російських рублів.
Проте, товар за Специфікацією № 7 від 02.03.2021 року було поставлено двома різними партіями: першу частину товару по Специфікації № 7 у кількості 62 тони було доставлено на територію України для розмитнення 15.03.2021 року, другу частину товару по Специфікації № 7 у кількості 62 тони було доставлено для розмитнення 23.03.2021 року.
Отже, вартість другої партії товару у кількості 62 тони (що дорівнює половині кількості товару згідно Специфікації №7) становить 297 600,00 російських рублів, що відповідає вартості товару, заявленій позивачем у митній декларації.
При цьому, як встановлено судом, вся кількість товару за Специфікацією № 7 від 02.03.2021 року була повністю попередньо оплачена позивачем, що підтверджується банківським платіжним документом (SWIFT) від 03.03.2021 року на суму 582 048,00 російських рублів та додатковою угодою № 3 від 02.03.2021 року до договору про зарахування суми передоплати у розмірі 13 152,00 російських рублів, сплачених позивачем постачальнику за попереднім рахунком №84 від 29.01.2021 року, в рахунок оплати товару за рахунком №191 від 02.03.2021 року.
Крім того, позивачем було надано митному органу безпосередньо договір поставки продукції №45К від 03.08.2020 року, а також Специфікацію № 7 від 02.03.2021 року, де чітко визначена ціна за 1 тону товару. Зазначена ціна повністю співпадає з ціною, зазначеною в рахунку-фактурі на відвантаження товару № 446 від 11.03.2021 року та рахунку на оплату № 191 від 02.03.2021 року. Посилання на вказаний рахунок на оплату є в банківському платіжному документі (SWIFT) від 03.03.2021 року та в додатковій угоді №3 від 02.03.2021 року про зарахування суми переплати. Також, немає розбіжностей між цими документами щодо назви товару, його кількості та умов поставки.
У рішенні про коригування митної вартості товару, відповідач зазначає, що «наданий до митного контролю прайс-лист не містить періоду або строку дії, крім того в ньому зазначено, що вартість не включає вартість доставки та інших послуг, зборів. Дані щодо пакування не відображені у розрахунку вартості згідно наданого до митного контролю рахунку та специфікації. Також, складовою митної вартості є укладка товару на палети згідно наданого до митного контролю прайс-листа. За відсутності зазначеної послуги у специфікаціях та рахунку-фактурі даний платіж має бути включений до складових митної вартості за задекларований у ЕМД».
Щодо зауважень стосовно того, що прайс-лист не містить періоду або строку дії, суд зазначає, що постачальник не може наперед визначити строк дії прайс-листа, оскільки в будь-який момент має право змінити ціни, надавши новий прайс-лист.
Так, положеннями п. 4 ч. 1 ст. З Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа. За своєю суттю прайс-лист - це перелік пропозицій товару та цін, який не може вважатися первинним документом, а є способом розповсюдження продавцем інформації про товар.
Отже, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство України не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів. які можуть оформлюватись у довільній формі на власний розсуд виробника або продавця товару.
Щодо зауважень митного органу стосовно того, що в прайс-листі виділено вартість укладки каоліна в палети, що не відображена у розрахунку вартості згідно наданого до митного контролю рахунку та специфікації, суд зазначає, що таке твердження є помилковим, оскільки у наданому до митного оформлення прайс-листі від 01.12.2020 року взагалі не зазначено такий вид послуг як укладка каоліну в палети.
В наданому прайс-листі зазначено лише ціни на різні марки каоліну. До того ж відповідно до Договору поставки продукції №45К від 03.08.2020 року поставка товару здійснюється на умовах FCA згідно Інкотермс-2010. Згідно даних умов поставки упаковка та маркування товару здійснюється за рахунок продавця і дані витрати вже включені у вартість товару.
Таким чином, вартість укладки каоліну в палети вже включена в ціну товару, зазначену в специфікаціях.
Щодо твердження митного органу, що «в рахунку-фактурі №446 від 11.03.2021 не має посилання на Специфікацію №7», суд зазначає, що посилання на специфікацію не є обов`язковим реквізитом рахунків-фактур.
При цьому, рахунок-фактура (універсальний передавальний документ) №446 від 11.03.2021 року має посилання на договір поставки продукції № 45К від 03.08.2020 року.
3 приводу твердження митного органу про те, що «поставка оцінюваного товару здійснюється на умовах FCA ст. Джабик (Росія). При цьому, серед складових митної вартості зазначено лише транспортування. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України», суд зазначає, що в ході розгляду справи судом встановлено, що товар не страхувався, а отже витрати на страхування і не можуть бути включені до митної вартості товару, оскільки таких витрат позивачем не було понесено.
Щодо зауважень про те, що «відповідно до інформації графи 22 залізничної накладної від 13.03.2021 року №30488998 безпосереднім перевізником оцінюваного товару за межами митної території України є ОАО «РЖД». На митній території України товар перевозився УЗ. Надана залізнична накладна не містить інформації щодо тарифу перевезення за межами митної території України», суд зазначає, що Інструкцією про порядок оформлення перевізних документів, справляння провізних платежів при перевезенні вантажів в міждержавних та в міжнародних сполученнях № 998_030 від 21.01.1994 року не передбачено зазначення у залізничній накладній тарифу на перевезення, натомість в графі 23 залізничної накладної передбачено лише зазначення інформації щодо експедитора.
Крім того, суд звертає увагу, що посилання відповідача на недоліки у заповненні залізничної накладної є не обгрунтованими, так як такі документи не містять числових значень, тож їх відомості не впливають на вартісне значення заявленої декларантом митної вартості товарів.
В свою чергу вартість перевезення за межами митної території України зазначена у рахунку експедитора ТОВ «Транс Центр» № 320 від 22.03.2021 року та довідці про транспортні витрати №50/03 від 22.03.2021 pоку, які були надані позивачем при митному оформленні товару.
Щодо зауважень митного органу про те, що «імпортером до митного оформлення надано договір транспортного експедирування, укладеного з компанією ТОВ «Транс Центр» від 29.05.2018 року №1163/05-18. Відповідно до п.2.3 даного договору не пізніше 15 днів до запланованої дати відправлення вантажу направляє експедитору заявку. До митного оформлення надано заявку на перевезення, проте така заявка не містить вартості такого перевезення», суд зазначає, що надана до митного оформлення заявка на перевезення вантажу № 20 від 02.03.2021 року і не повинна містити вартості такого перевезення.
Відповідно до п. 2.3 Договору транспортного експедирування № 1163/05-18 від 29.05.2018 року, вартість перевезення не відноситься до інформації, що зазначається замовником у заявці на перевезення. Натомість вартість перевезення зазначається експедитором у рахунку, який експедитор виставляє вже після отримання заявки від замовника послуг.
Щодо посилань відповідача на те, що документами, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів належать: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, суд зазначає наступне.
Так, рахунок експедитора ТОВ «Транс Центр» № 320 від 22.03.2021 був наданий позивачем до митного оформлення, і даний рахунок повністю підтверджує витрати на транспортування товару.
При цьому, акт виконаних робіт щодо послуг з перевезення товару не міг бути наданий при митному оформленні 23.03.2021 року, оскільки такий акт складається та надається експедитором в кінці звітного місяця, тобто 31.03.2021 року.
Судом встановлено, що позивач отримав від експедитора акт виконаних робіт № 213 від 31.03.2021 року та звіт експедитора до акту виконаних робіт лише 02.04.2021 року.
Крім того, платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, також не могли бути надані позивачем при митному оформленні 23.03.2021 року, оскільки оплата таких послуг здійснюється на умовах відстрочення платежу.
Рахунок експедитора № 320 від 22.03.2021 року був оплачений позивачем 30.03.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням №8210 від 30.03.2021 року.
Щодо тверджень у рішенні про коригування, що «наявна безприбутковість продажу каоліну марки КР-2, фактурна вартість якого визначена на рівні 4800,00 рос.руб./тн», суд зазначає, що в матеріалах справи наявні пояснення від виробника товару АО «Новокаолиновый горнообогатительный комбинат», який у своєму листі №б/н від 19.01.2021 року, повідомив, що крім основних витрат у вартість включено: митний збір (200 руб./тн) та збір за подачу і прибирання вагонів (200 руб./тн).
Отже, як пояснив виробник товару, до собівартості каоліну не включаються додаткові витрати на митний збір та збір за подачу і прибирання вагонів, а в листі виробника вих.№ б/н від 07.10.2020 дані додаткові витрати були зазначені помилково.
Таким чином, середня собівартість каоліну становить 4605,60 руб./тн, і продаж каоліну марки КР-2, фактурна вартість якого визначена на рівні 4800,00 рос.руб./тн, ніяк не можна назвати безприбутковим.
Щодо тверджень митного органу, що наданий декларантом висновок експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати № ГО-431 від 15.03.2021 року має довідковий характер і ґрунтується на документах, які мають розбіжності, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України на вимогу митного органу декларантами для підтвердження заявлених ними відомостей про вартість імпортованих товарів можуть в тому числі додатково подаватися висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
При цьому, як зазначено у листі-роз`ясненні №16/2-2/2356 від 17.11.2009 року, Держмитслужба України не веде перелік спеціалізованих експертних організацій, які мають право надавати висновки про якісні та вартісні характеристики товарів. У разі надання таких експертних висновків при митному оформленні товарів, митний орган розглядає їх, перевіряючи наявність повноважень експертних організацій відповідно до вимог законодавства. В свою чергу право торгово-промислових палат на проведення експертизи і контролю якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) та визначення їх вартості прямо передбачено ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» №671/97-ВР від 02.12.1997 року, а експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.
Отже, декларантом для митного оформлення товару одразу було надано митному органу висновок експерта ДТТП № ГО-431 від 15.03.2021р.. який відповідно до законодавства України є належним доказом підтвердження наданої інформації про митну вартість товару.
Проте, не зважаючи на це, відповідач у своєму повідомленні від 15.03.2021 року без пояснення причин зазначає, що даний висновок не може бути використаний і просить надати інший висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями (гемологами).
Водночас, відповідно до п.2 Положення про Державний гемологічний центр України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 19.07.2004 № 465, основними завданнями та функціями Державного гемологічного центру України є експертна оцінка дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, внесеного до Державного фонду дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України.
В свою чергу, каолін не входить до Загальної класифікації природного каміння, затвердженої Постановою КМУ від 27 липня 1994 p. № 512.
Отже, висновок гемологів (Державного гемологічного центру України) може видаватись лише стосовно коштовного, напівкоштовного або декоративного каміння, до яких каолін не відноситься.
Також, висновок гемологів не має обов`язкового характеру, а виконує лише довідкову функцію. Висновок Державного гемологічного центру України не входить до переліку передбачених ст. 53 Митного кодексу України документів, які підтверджують митну вартість товарів. Отже, даний висновок не є обов`язковим для здійснення митного оформлення.
З аналізу встановлених обставин вбачається, що декларант подав усі документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки на які посилається відповідач не перешкоджали визначенню митної вартості товарів.
Отже, декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
При цьому, митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликали сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Відтак, підстави для незастосування першого методу визначення митної вартості судом не встановлені, наявність підстав для коригування митної вартості товару та відмови в прийнятті митних декларацій відповідачем не доведена.
Крім того, відповідно до частини 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, зокрема, має містити:
обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом.
Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Однак, в порушення вищезазначеної норми у спірних рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, відповідач не навів жодних пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначив інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу всупереч положенням пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.
Згідно з частиною третьою статті 5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її суб`єктів у випадках, не передбачених цим Законом, в тому числі і шляхом видання підзаконних актів, які створюють для її здійснення умови гірші від встановлених в цьому Законі, є обмеженням права здійснення зовнішньоекономічної діяльності і як таке забороняється.
Згідно статті 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.
Згідно з положеннями статті 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-УІ «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства: митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.
Таким чином, митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.
В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.
Відповідно до частини 7 статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Отже, митним органом безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів на підставі спірних рішень про коригування митної вартості товарів, оскільки надані декларантом документи підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною договору.
Щодо посилань митного органу на те, що декларантом в повному обсязі не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товару, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України, право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічний правовий висновок з приводу застосування цих положень Митного кодексу України викладено у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі №21-127а15.
Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Отже, сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.
З доказів, наявних в матеріалах справи вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, якими мотивовані спірні рішення митного органу про коригування митної вартості товару №UA110130/2021/000030/1 від 15.03.2021 року та №UA110130/2021/000032/1 від 23.03.2021 року, не має жодного відношення до саме числового визначення заявленої ТОВ «Пейнт Трейд» митної вартості та носять формальний характер.
Крім того, відповідно до наявних даних, визначена митним органом митна вартість товару, грунтується на раніше визнаній органом Держмитслужби вартості за попередніми оформленнями за подібними товарами.
Разом з тим, в рішеннях про коригування митної вартості товарів відсутні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод. В рішенні не наведена навіть назва товару, митна вартість якого взята за основу. Не дано пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов. Не вказані причини, з яких не був застосований основний метод визначення митної вартості, та чотири другорядні методи і чому обраний саме резервний метод визначення митної вартості.
Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що митним органом оспорювані рішення №UA110130/2021/000030/1 від 15.03.2021 року та №UA110130/2021/000032/1 від 23.03.2021 року прийняті без урахуванням усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства.
Вирішуючи вимоги позивача про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийнятих на підставі оскаржуваних рішень, суд виходить з того, що відповідно до ст. 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.
Отже, картка відмови лише містить інформацію про причини відмови та роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує здійснення митного оформлення, не є за своєю природою рішенням контролюючого органу та не породжує жодних правових наслідків для декларанта.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо протиправності рішень Дніпровської митниці Держмитслужби, а тому дані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно доч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 9 080,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №1074 від 08.04.2021 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, частина судових витрат пов`язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 4 540,00 грн., що становить 50 % від суми сплаченого судового збору.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку із перебуванням головуючого судді у період з 11.06.2021 року по 25.06.2021 року у відпустці, текст рішення суду складений першого робочого дня - 29.06.2021 року.
Керуючись ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110130/2021/000030/1 від 15.03.2021 року та №UA110130/2021/000032/1 від 23.03.2021 року.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець