Справа № 826/10217/17
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Григорович П.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року Справа № 826/10217/17

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

представника відповідача Константинової Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року у справі

за позовом кооперативу по будівництву та експлуатації

індивідуальних гаражів «КОНОПЛЯНИЙ»

до Головного управління Державної податкової служби

в місті Києві, Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ :

Історія справи.

Кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «КОНОПЛЯНИЙ» (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі- відповідач-1), Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві (далі- відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення від 24.07.2017 № 15890/6/99-99-11-03-01-25 і податкового повідомлення-рішення від 23.05.2017 № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення від 23.05.2017 № .

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановляючи зазначене рішення в частині задоволення позовних вимог, суд виходив з того, що проведення 20.01.2017 ДПІ в Оболонському районі контрольного заходу по відношенню до позивача здійснено поза межами встановлених повноважень, внаслідок чого складений ДПІ акт перевірки № 60/26-54-12-03-13 не є належним доказом вчинення позивачем податкового правопорушення, оскільки контрольний захід, проведений з порушенням встановленої процедури не може спричиняти жодних юридично значимих наслідків.

Крім того, суд зазначив, що камеральна перевірка, за результатами якої відповідачем прийнято спірне ППР, була проведена з порушенням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відмовляючи в іншій частині позовних вимог (про скасування рішення від 24.07.2017 № 15890/6/99-99-11-03-01-25), суд зазначив, що залишення ДФС України скарги позивача без розгляду жодним чином не впливає на права та інтереси позивача, адже навіть у випадку скасування судом такого рішення, це не призведе до юридичних наслідків у формі скасування ППР.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням у частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

При цьому, апелянт зазначає, що позивачем було протиправно занижено орендну плату за землю на 921 136,03 грн., що було встановлено контролюючим органом лише за результатами проведення камеральної перевірки.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення та ухвала суду першої інстанції прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору та питання щодо допущення судового рішення до негайного виконання.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 відкрито апеляційне провадження, установлено строк для полання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, стверджуючи про правильність висновків суду першої інстанції та безпідставність доводів апелянта.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021 та від 29.06.2021 витребувано доаткові докази у справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021 замінено відповідачів у справі на їх процесуальних правонаступників.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залияшенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, устанволені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «КОНОПЛЯНИЙ» зареєстровано як юридична особа та є платником плати за землю.

20.01.2017 Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві складено акт № 60/26-54-12-03-13 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з плати за землю (орендна плата) № від 28.01.2014, № від 23.12.2015, № від 19.02.2016, яким встановлено заниження суми податкових зобов`язань позивача заявлених у податкових деклараціях з плати за землю за 2014-2016 роки, що є порушенням пп.288.5.1 Податкового кодексу України.

23.05.2017 ГУ ДФС у м. Києві на підставі зазначеного акта перевірки винесено оскаржуване ППР № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» всього в сумі 1 151 420,04 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 921 136,03 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 230 284,01 грн.

З метою реалізації власного права на оскарження зазначеного ППР в адміністративному порядку, позивач звернувся до ДФС України з відповідною скаргою.

Р ішенням ДФС України від 24.07.2017 №15890/6/99-99-11-03-01-25 таку скаргу позивача залишено без розгляду.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення та рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України), Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 № 1797-VIII (далі - Закон № 1797-VIII).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Пунктом 76.3 ПК України визначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

У п. 86.2 ст. 86 ПК України визначено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Законом № 1797-VIII від 21.12.2016, який набрав чинності з 01.01.2017, було змінено функції податкових інспекцій та виключено їх з переліку контролюючих органів.

Також, вказаном Законом № 1797-VIII внесено зміни до статті 19-1, зокрема абзац перший пункту 19-1.1 викладено в такій редакції: 19-1.1 контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу.

Статтею 19-3 ПК України, зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1797-VIII, визначено функції державних податкових інспекцій, зокрема: 19-3.1.1. здійснюють сервісне обслуговування платників податків; 19-3.1.2. здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням; 19-3.1.3. формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; 19-3.1.4. виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що з 01.01.2017 організацію та проведення перевірок може бути здійснено лише податковими органами обласного та центрального рівнів.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувне позивачем податкове повідомлення-рішення було прийнято на підставі результатів камеральної перевірки (відповідного акта перевірки), проведеної 20.01.2017 ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Разом з тим, як вбачається з вищенаведених законодавчих приписів, вказаний податковий орган, відповідно до чинного на той час законодавства, не мав повноважень на проведення такої перевірки, що зумовлює незаконність такої перевірки та, відповідно, нікчемність її наслідків.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України» сформовано доктрину «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree), відповідно до якої , якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Крім того, винесення ППР на підставі результатів незаконної перевірки є порушенням принципу «належного урядування».

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).

Відповідно до ст. 6 КАС України ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки Європейського суду з прав людини є джерелом права.

Тож, доводи апелянта про те, що позивачем було протиправно занижено орендну плату за землю на 921 136,03 грн і таке порушення встановлено контролюючим органом лише за результатами проведення камеральної перевірки, судова колегія відхиляє з огляду на вищезазначене та ще раз наголошує, що незаконність проведення перевірки нівелює її наслідки.

Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Враховуючи вищевикладене та перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах апеляційних вимог (тобто, лише в частині задоволення позовних вимог), колегія суддів погоджується з висновками суду щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 23.05.2017 № та наявності достатніх і необхідних правових підстав для його скасування і задоволення позову в цій частині вимог.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби в місті Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в місті Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 28 липня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

А.Г. Степанюк