Справа № 380/5555/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/5555/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП БУД ДИЗАЙН» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю звернулося «Топ Буд Дизайн» (Позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу № Ю-199075-55 ГУ ДПС у Львівській області від 09.12.2020 р. про стягнення боргу в сумі 142 287,06 грн.;

- стягнути з відповідача на користь ТОВ «Топ Буд Дизайн» судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.02.2021 р. на адресу ТОВ «Топ Буд Дизайн» надійшла Вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-199075-55 ГУ ДПС у Львівській області відповідно до якої борг ТОВ «Топ Буд Дизайн» становить 142287,06 грн., який складається з недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування.

26.02.2021 р. ГУ ДПС у Львівській області надіслало відповідь на адвокатський запит, в якому повідомило, що сума заборгованості згідно податкової вимоги № Ю-199075-55 від 09.12.2020 р. складається з поданих ТОВ «Топ Буд Дизайн» розрахунків по сплаті єдиного соціального внеску за квітень 2019 р. в сумі 20 172,17 грн., за травень 2019 р. в сумі 41687,52 грн., за червень 2019 р. в сумі 63736,06 грн., за липень 2019 р. в сумі 191,31 грн., серпень-грудень 2019 р. по 1100 грн., за січень-жовтень 2020 р. по 1100 грн.

На переконання позивача, наведені відомості стосовно розрахунку заборгованості з ЄСВ, які являлись підставою для прийняття податкової вимоги № Ю-199075-55 від 09.12.2020 р. являються недостовірними.

Так, ГУ ДПС у Львівській області 06.11.2019 р. було прийнято податкову вимогу № Ф-199075-55 У про стягнення заборгованості з ТОВ «Топ Буд Дизайн» в сумі 61859,69 грн. по сплаті єдиного соціального внеску.

Пустомитівським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження ВП №61291326, а також 21.07.2020 винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на кошти платника в банківських установах, з метою стягнення заборгованості в сумі 61 859,69 грн. по вимозі № Ф-199075-55 У.

На виконання цієї постанови орган виконавчої служби, 26.10.2020 р. стягнув кошти платника з рахунку в АТ «БАНК КРЕДИТ Дніпро» на погашення заборгованості в сумі 70856,05 грн., у зв`язку з чим 05.02.2021 р. державним виконавцем надсилалась вимога платнику з пропозицією надати реквізити рахунку для перерахування надлишково стягнутих коштів.

Відтак з наведеного слідує, що сума заборгованості в розмірі 61859,69 грн., яка є результатом не сплати ЄСВ за квітень в сумі 20172,17 грн. та за травень 2019 р. в сумі 41687,52 грн., вже сплачена позивачем, шляхом стягнення 26.10.2020 р. цих коштів з рахунку ТОВ «Топ Буд Дизайн» виконавчою службою.

Отже повторне включення до розрахунку заборгованості у податковій вимозі № Ю-199075-55 від 09.12.2020 р. коштів в сумі 61 859,69 грн., які, як вказане вище, вже сплачені, є протиправним.

Позивач зазначає, що наведені обставини підтверджують протиправність податкової вимоги №Ю-199075-55 від 09.12.2020 р. про сплату заборгованості з ЄСВ в розмірі 142287,06 грн.

15.06.2021 року позивач подав заперечення на відзив, а також додаткові пояснення 20.07.2021 року, в яких додатково вказав, що твердження відповідача про погашення суми боргу за квітень-травень 2019 року лише 27.01.2021 року, тобто після винесення спірної вимоги є недостовірними, оскільки кошти на сплату боргу з ЄСВ стягнено виконавчою службою з банківського рахунку позивача ще 26.20.2020 року. Звертає увагу суду, що про наявність даного виконавчого провадження відповідачу було достеменно відомо, оскільки було ініційовано саме ГУ ДПС у Львівській області. Відтак, позивач стверджує, що кошти, які були стягнені з його рахунку 26.10.2020 року на погашення боргу з ЄСВ за квітень, травень 2019 року надійшли в бюджет на казначейські рахунки, а тому відсутні підстави для їх повторної сплати.

Окрім цього, позивач вказує, що не може нести відповідальність за дії виконавчої служби, яка обліковувала кошти на тих чи інших бюджетних рахунках.

Саме тому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкову вимогу № Ю-199075-55 ГУ ДПС у Львівській області від 09.12.2020 р. про стягнення боргу в сумі 142287,06 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити.

Відповідач у поданому 04.06.2021 року на позовну заяву відзиві проти позову заперечив з підстав, що відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування» (далі - Закон № 2464) та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено податкову вимогу №Ю-199075-55 від 09.12.2020 року.

Відповідач покликається на вимоги п. 6 ч. 1 ст. 1 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464.

Також зазначає, що згідно з пунктами 3, 4 розділу VI «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та/або борги зі сплати фінансових санкцій органи доходів і зборів, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій), надсилають вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Заборгованість ТОВ «Топ Буд Дизайн» виникла за рахунок несплати єдиного внеску за квітень 2019 року в сумі 20172,17 грн., за травень 2019 року в сумі 41687,52 грн., за червень 2019 року - 63736,06 грн., за липень 2019 року - 191,31 грн., за серпень-грудень - по 1100,00 грн., за січень - жовтень 2020 року - по 1100,00 грн.

Вищевказані нарахування відображені в інтегрованій картці платника податку.

Відповідач зазначив, що доводи позивача, щодо виконавчого провадження №61291326 про стягнення коштів з ТОВ «Топ Буд Дизайн» Пустомитівським РВ ДВС ЗМУМЮ в сумі 70856,05 грн. не заслуховують на увагу, оскільки вимога про сплату боргу №Ю-199075-55 від 09.12.2020 р. свідчила про заборгованість ТОВ «Топ Буд Дизайн» станом на 30.11.2020 року в розмірі 142287,06 грн.; Пустомитівським РВ ДВС ЗМУМЮ стягнуто з ТОВ «Топ Буд Дизайн» згідно з вимогою про сплату боргу №Ф-199075-55 від 06.11.2019 р. на суму 61 859,69 грн. лишень 27.01.2021 року, тобто після винесення вимоги, що оскаржується.

Звертає увагу суду, що позовну заяву позивач скерував до суду 09.04.2021 року, тобто з пропуском 10-денного строку звернення до суду.

З урахуванням вищевикладеного, ТУ ДПС у Львівській області вважає вимоги викладені в позовній заяві ТОВ «Топ Буд Дизайн» безпідставними, необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 16 квітня 2021 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді від 11 травня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з повідомленням (викликом) осіб.

В судовому засіданні 20.07.2021 року ухвалою суду, що занесена в протокол судового засідання суд ухвалив розглянути справу в порядку і строки передбаченими ст. 258 та ст. 262 КАС України.

Суд заслухав пояснення представника відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

09.12.2020 року ГУ ДПС у Львівській області було винесено ТОВ «Топ Буд Дизайн» вимогу № Ю-199075-55 про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 142287,06 грн. (а.с.6)

26.02.2021 р. ГУ ДПС у Львівській області надіслало відповідь на адвокатський запит, в якому повідомлено, що сума заборгованості згідно податкової вимоги № Ю-199075-55 від 09.12.2020 р. складається з поданих ТОВ «Топ Буд Дизайн» розрахунків по сплаті єдиного соціального внеску за квітень 2019 р. в сумі 20 172,17 грн., за травень 2019 р. в сумі 41687,52 грн., за червень 2019 р. в сумі 63736,06 грн., за липень 2019 р. в сумі 191,31 грн., серпень-грудень 2019 р. по 1100 грн., за січень-жовтень 2020 р. по 1100 грн. (а.с.12)

Не погоджуючись з винесеною вимогою від 09.12.2020 року № Ю-199075-55, позивач подав до скаргу на вищезазначену вимогу, однак рішенням ДПС України від 15.03.2021 № 5769/6/99-00-06-02-01-06 залишено без розгляду скаргу ТОВ «Топ Буд Дизайн» (а.с. 15-16).

Вважаючи вказану вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Частиною 1 статті 4 Закону № 2464-VI визначено, що платником єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок.

Частинами 8, 12 статті 9 Закону № 2464-VI унормовано, що платник єдиного внеску зобов`язаний сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника .

Сума єдиного внеску своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464-VI є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Процедура стягнення недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску поділяється на два етапи, а саме:

1) формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та направлення її платнику для добровільної сплати, або узгодження (оскарження протягом 10 днів вимоги в адміністративному, або судовому порядку) «етап узгодження»;

2) після закінчення процедури узгодження протягом 10 днів формування та направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) (із позначкою «У») з узгодженою сумою недоїмки до органу ДВС для примусового виконання «етап примусового стягнення». На даному етапі вимога про сплату боргу (недоїмки) не надсилається платнику.

Перший етап процедури стягнення недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску полягає у наступному.

Відповідно частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платнику єдиного внеску, який має недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедуру нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (далі - Інструкція №449, тут і надалі, в редакції, яка діяла на час винесення спірної вимоги).

Згідно з пунктами 3, 4 розділу VI Інструкції № 449 у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та/або зі сплати фінансових санкцій орган доходів та зборів, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій) надсилає вимогу про її сплату.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Пунктом 7 Інструкції № 449 визначено, що якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Під сумою зростання боргу (недоїмки) для цілей цього пункту необхідно розуміти:

позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою боргу, зазначеною у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі, зменшене на суму сплат(и) після такого пред`явлення, якщо сума сплат(и) не більша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі;

позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою сплат(и) після пред`явлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимоги, зменшене на суму боргу, зазначену в такій вимозі, якщо сума сплат(и) менша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі.

Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суму боргу (недоїмки), зазначену у вимозі про сплату боргу (недоїмки), що подана до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства, орган доходів і зборів подає до відповідного органу повідомлення про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 9 до цієї Інструкції.

Враховуючи вищенаведені норми права, слід дійти висновку, що саме в разі зростання суми боргу протягом наступного базового періоду платнику єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування направляється вимога про сплату недоїмки та виключно на суму зростання боргу (недоїмки).

Підставою для винесення спірної вимоги № Ю-199075-55 від 09.12.2020 р. у даній справі слугувало те, що станом на 30.11.2020 року відповідачем обліковувалась заборгованість ТОВ «Топ Буд Дизайн» в сумі 142287,06 грн. Заборгованість виникла за рахунок несплати єдиного внеску за квітень 2019 року в сумі 20172,17 грн., за травень 2019 року в сумі 41687,52 грн., за червень 2019 року - 63736,06 грн., за липень 2019 року - 191,31 грн., за серпень-грудень - по 1100,00 грн., за січень - жовтень 2020 року - по 1100,00 грн.

Вищевказані нарахування відображені в інтегрованій картці платника податку.

Державним виконавцем Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби ЗМУМЮ Гловою Ю.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання № Ю-199075-55У від 09.12.2020 року на суму 142287,06 грн.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ГУ ДПС у Львівській області 06.11.2019 р. було прийнято податкову вимогу № Ф-199075-55 У про стягнення заборгованості з ТОВ «Топ Буд Дизайн» в сумі 61859,69 грн. по сплаті єдиного соціального внеску.

Пустомитівським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження ВП №61291326, а також 21.07.2020 винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на кошти платника в банківських установах, з метою стягнення заборгованості в сумі 61 859,69 грн. по вимозі № Ф-199075-55 У.

На виконання цієї постанови орган виконавчої служби, 26.10.2020 р. стягнув кошти платника з рахунку в АТ «Банк Кредит Дніпро» на погашення заборгованості в сумі 70856,05 грн., у зв`язку з чим 05.02.2021 р. державним виконавцем надсилалась вимога платнику з пропозицією надати реквізити рахунку для перерахування надлишково стягнутих коштів.

Відтак з наведеного слідує, що сума заборгованості в розмірі 61859,69 грн., яка є результатом несплати ЄСВ за квітень 2019 року в сумі 20172,17 грн. та за травень 2019 р. в сумі 41687,52 грн., вже сплачена позивачем, шляхом стягнення 26.10.2020 р. цих коштів з рахунку ТОВ «Топ Буд Дизайн» виконавчою службою на виконання вимоги від 06.11.2019 р. № Ф-199075-55У, що підтверджується банківською випискою щодо стягнення коштів (а.с.31).

Відповідач не спростовував даної обставини, лише вказував, що стягнення з позивача 61859,69 грн. відбулось 27.01.2021 року, тобто після винесення вимоги, що оскаржується.

Такі доводи суд оцінює критично, оскільки податковий орган протиправно двічі визначив позивачу суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за один й той самий період, а саме за квітень 2019 року в сумі 20172,17 грн. та за травень 2019 р. в сумі 41687,52 грн., отже вимога № Ю-199075-55 від 09.12.2020 р. в частині визначення сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 61859,69 грн. підлягає скасуванню.

Крім того, суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за невідображення суб`єктом владних повноважень інформації про сплату боргу в інтегрованій картці платника податку.

В частині визначення сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 80427,37 грн. у вимозі № Ю-199075-55 від 09.12.2020 р., позивач не наводить жодних доводів та не спростовує наявність недоїмки у вказаній сумі, відтак підстави для скасування спірної вимоги у цій частині у суду відсутні.

Щодо строку звернення до суду, суд враховує наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), як зазначено в його преамбулі, є нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з абзацами четвертим - шостим частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку (абзаци восьмий, дев`ятий частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI).

Отже, за змістом преамбули Закону № 2464-VI цей Закон може, зокрема, встановлювати особливості адміністративної процедури досудового врегулювання спорів, але не може визначати порядок судового оскарження з порушенням гарантій платника єдиного внеску.

У той же час Закон № 2464-VI не передбачає застосування обмежувального (присічного) строку в 10 днів для оскарження до суду вимоги про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску.

Так, Верховний Суд у постанові від 05 березня 2021 року у справі № 640/9172/20 від 05 березня 2021 року зазначив про те, що «платник єдиного соціального внеску для захисту своїх прав і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого статтею 122 КАС, а не статтею 25 Закону № 2464-VI. Такий висновок щодо строку звернення до суду з позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску зроблено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, від 25.02.2021 у справі № 580/3469/19. При цьому, незважаючи на те, що судом сформульовано у цій постанові правовий висновок щодо строку оскарження у судовому порядку вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску після застосування процедури адміністративного оскарження вимоги, це не змінює підхід до застосування строку звернення до суду з позовами у такій категорії справ і у випадку, якщо вимога не була оскаржена в адміністративному порядку».

З цього приводу суд відзначає, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-199075-55 винесена Головним управлінням ДПС у Львівській області 09 грудня 2020 року.

З цим адміністративним позовом до суду, предметом якого є оскарження вказаної вище вимоги відповідача, позивач звернувся 12 квітня 2021 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Львівського окружного адміністративного суду вх. № 24462.

Таким чином, встановлений частиною другою статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення з цим позовом до суду позивачем не пропущений.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин та наведених правових положень, суд приходить до висновку, що відповідачем не дотримано наведені приписи ч. 2 ст. 2 КАС України в частині визначення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - 61859,69 грн., а тому у цій частині вимога № Ю-199075-55 від 09.12.2020 р. підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 1, п.2 ч.2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов слід задоволити частково.

Відповідно до правил ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270,00 грн. згідно квитанції про сплату №23385 від 30.04.2021 року, відтак судові витрати у розмірі 986,89 грн. відповідно до ст. 139 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Буд Дизайн» (вул. Княгині Ольги, 5 «З», м. Львів, 79044) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задоволити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу № Ю-199075-55 від 09.12.2020 року Головного Управління ДПС у Львівській області про сплату (недоїмки) в частині визначення суми сплати в розмірі 61859,69 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Буд Дизайн» (вул. Княгині Ольги, 5 «З», м. Львів, 79044, ) 986,89 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повне рішення складено 29.07.2021 року.

Суддя Клименко О.М.