Справа № 418/2085/21
Суддя: Гуцол М. П.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справі № 418/2085/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2021 р. Міловський районний суд Луганської області

у складі: головуючого-судді Гуцола М.П.,

за участю секретаря Вороніної І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Холодова Леоніда Юрійовича до начальника віпс (тип А) ВПС «Троїцьке» І кат. (тип Б) Васерука Євгена Васильовича, співвідповідач: Луганський прикордонний загін імені Героя України полковника Євгенія Пікуса, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Холодова Леоніда Юрійовича, звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника віпс (тип А) ВПС «Троїцьке» І кат. (тип Б) Васерука Євгена Васильовича та Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовна заява мотивована тим, що 30.06.2021 року посадовою особою, начальником групи ВІПС (тип А) впс «Троїцьке» лейтенантом Васеруком Є.В. винесено постанову № 013989/21, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу 1700, 00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Позивач з правопорушенням не згоден, посилається на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, без урахування усіх обставин справи, а відтак є незаконною та такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі

Ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 12.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду, про що повідомлено учасників справи.

23.07.2021 року від Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволені позову за необґрунтованістю заявлених позовних вимог. Разом з тим, до відзиву не додані відповідні докази на підтвердження обґрунтування своїх заперечень. Крім того, відповідачем відзив не був направлений до відома позивачу. А відтак доводи, викладені у відзиві судом не приймається до уваги.

Представником Луганського прикордонного загону Медведем Ю.Г. подано заяву, в якій просить у задоволенні позову відмовити, доводи, викладені у відзиві підтримує у повному обсязі, та просить суд розглянути справу без фіксації технічними засобами в порядку ст. 229 КАС України.

Позивач в позовній заяві просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач Васерук Є.В. у судове засідання не з` явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши повно і всебічно обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до такого.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що постановою від 30.06.2021 року № 013989/21 винесеною начальником ВІПС (тип А) впс «Троїцьке» лейтенантом Васеруком Є.В., позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що 30.06.2021 року під час здійснення контролю в`їзду виїзду було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який відповідно до інформації наявній у базі даних ДПСУ, 12.12.2019 року виїхав з контрольованої території України до тимчасово окупованої території України через КПВВ «Майорськ», а 30.06.2021 року в`їхав до КТУ з території Російської Федерації через пункт пропуску «Мілове». Особою надано письмові пояснення, в яких він зазначив, що 30.06.2021 року здійснив виїзд з ТОТ до РФ в напрямку н.п. Маринівка (ТОТ) -н.п. Куйбишево (РФ) в районі н.п. Маринівка, що також підтверджується витягом з БД відповідно до якого відсутня інформація про виїзд її з ТОТ через КПВВ. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.3 «порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій» затвердженого ПКМУ від 17.07.2019 року № 815, відповідно до якого в`їзду/виїзду осіб на ТОТ та з таких територій здійснюється виключно через визначені КПВВ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Так, ч.1 ст. 204-2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Отже, вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, зокрема, на Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».

Відповідно до частин 1 та 3статті 12 цього Закону, в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

28.11.2019 р. набрав чинності Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019р. № 815 (далі Порядок № 815).

Відповідно до п. 1 Порядку № 815, він визначає процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях (далі - тимчасово окуповані території) та з таких територій.

Дія цього Порядку № 815 поширюється на всіх фізичних та юридичних осіб, які здійснюють такий в`їзд/виїзд і переміщення товарів через контрольні пункти в`їзду-виїзду, контрольні пункти в`їзду-виїзду на залізниці.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 815 (в редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.

Контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону.

Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

З визначення термінів, викладених в пункті 2 Порядку № 815 вбачається, що контрольний пункт в`їзду/виїзду - це комплекс будівель, спеціальних, інженерних споруд і технічних засобів, розташованих на спеціально визначеній земельній ділянці, де здійснюються заходи контролю в`їзду-виїзду осіб, транспортних засобів та товарів, які переміщуються на тимчасово окуповані території та з таких територій.

Лінія розмежування - умовна лінія на місцевості між тимчасово окупованими територіями та контрольованими територіями, яка проходить по передньому краю передових позицій об`єднаних сил;

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що положення Порядку № 815 визначають правила в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях та виїзду з них виключно через контрольні пункти, які розташовані на спеціально визначеній земельній ділянці в межах лінії розмежування, при цьому такі контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону.

Таким чином, особа підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП виключно у разі переміщення саме через лінію розмежування поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, на позивача накладено стягнення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП за перетинання державного кордону через непрацюючий пункт пропуску на територію Російської Федерації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний кордон України», державним кордоном України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Згідно з частинами 1 та 3статті 9 цього Закону, перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Стаття 35 Закону України «Про державний кордон України» передбачає, що особи, винні в порушенні або спробі порушення режиму державного кордону України, прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, у незаконному переміщенні або спробі незаконного переміщення через державний кордон України вантажів, матеріалів, документів та інших предметів, а також в інших порушеннях законодавства про державний кордон України, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством України.

Зокрема, стаття 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за незаконне перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України.

Таким чином, незаконний перетин державного кордону України не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 204-2 КУпАП, оскільки положення Порядку № 815 забороняють в`їзд/виїзд поза визначеними контрольними пунктами саме через лінію розмежування, а не державного кордону.

Відповідно до вимог ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2)про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 204-2 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин постанова № 013989/21 від 30.06.2021року, винесена начальником групи ВІПС (тип А) впс «Троїцьке» лейтенантом Васеруком Є.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-2 КУпАП, винесена із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст .2, 9, 139, 204-2, 247, 284, 286 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Холодова Леоніда Юрійовича до начальника віпс (тип А) ВПС «Троїцьке» І кат. (тип Б) Васерука Євгена Васильовича, співвідповідач: Луганський прикордонний загін імені Героя України полковника Євгенія Пікуса, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову № 013989/21 від 30 червня 2021 року про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луганського прикордонного загону імені героя України полковника Євгена Пікуса () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Ц.Міським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 20.04.2001 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя: М.П. Гуцол