Справа № 420/8545/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8545/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України, яка виразилася у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні;

- зобов`язати Національну поліцію України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену частиною другою статті 9 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, за 13 календарних років служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 15.08.2007 року по 11.02.2020 року проходив службу в органах поліції. 11.02.2020 року наказом Національної поліції України від 11.02.2020 року №171 о/с його було звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», а саме у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Вважаючи своє звільнення незаконним, він, ОСОБА_1 , звернувся з позовною заявою до суду. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року по справі №420/2020/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 року, було задоволено його адміністративний позов. Визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України від 11.02.2020 року №171 о/с в частині звільнення позивача зі служби та поновлено ОСОБА_1 з 12.02.2020 року на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності Управління забезпечення прав людини Національної поліції України. Стягнуто з Національної поліції України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 123 805,72 грн.

На виконання вищезазначеного рішення суду наказом від 22.09.2020 року №1060 а/с позивача було поновлено на вищевказаній посаді з 12.02.2020 року.

Разом з тим, 06.01.2021 року наказом Національної поліції України №15 о/с позивача було звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» за його власним бажанням.

При цьому у наказі від 06.01.2021 року №15 о/с зазначено, що станом на день звільнення ОСОБА_1 його стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років складає 13 років 4 місяці 27 днів. Водночас відповідачем протиправно не було нараховано та виплачено йому одноразову грошову допомогу, передбачену частиною другою статті 9 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, за 13 календарних років служби, що слугувало підставою звернення його до суду.

Ухвалою суду від 31.05.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

20.07.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов (а.с. 41-44), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що 11 лютого 2020 року наказом Національної поліції України від 11.02.2020 №171о/с позивача було звільнено з посади старшого інспектора з особливих доручень відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності Управління забезпечення прав людини Національної поліції України на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку зі скороченням штатів або проведення організаційних заходів).

При цьому Національною поліцією України позивачу одразу після звільнення було нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні (вихідну допомогу) в розмірі 88830,00 грн., що підтверджується розрахунковим листом за лютий 2020 року, та виплачено в розмірі 87497,55 грн. (сума після утримання обов`язкових платежів).

Разом з тим, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 у справі №420/2020/20 ОСОБА_1 було поновлено на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності Управління забезпечення прав людини Національної поліції України наказом НПУ від 22.09.2020 року №1060 о/с.

В подальшому 06.01.2021 року наказом Національної поліції України №15 о/с ОСОБА_1 за власним бажанням було звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Водночас, абзац сьомий пункту 10 Постанови №393 вказує, що поліцейським, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Отже, на думку відповідача, виплата одноразової грошової допомоги при звільненні не підлягала повторній виплаті позивачу, зважаючи на те, що вже була виплачена при звільненні в лютому 2020 року. Таким чином, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку із чим не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 15.08.2007 року по 11.02.2020 року проходив службу на різних посадах в органах внутрішніх справ України.

Наказом Голови Національної поліції України №712 о/с від 22.09.2016 року позивача було призначено старшим інспектором з особливих доручень відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності Управління забезпечення прав людини Національної поліції України.

11.02.2020 року наказом Національної поліції України від 11.02.2020 року №171 о/с капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора з особливих доручень відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності Управління забезпечення прав людини Національної поліції України було звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

При цьому, при звільненні Національною поліцією України було нараховано та виплачено позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні (вихідну допомогу) в розмірі 88 830,00 грн. (87 497,55 грн. сума після утримання обов`язкових платежів), що підтверджується розрахунковим листом за лютий 2020 року, та витягом з відомостей про перерахування на пластикові картки за лютий 2020 року (а.с. 45-46).

Не погоджуючись із зазначеним звільненням та вважаючи його протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду в межах адміністративної справи №420/2020/20.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року по справі №420/2020/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 року, було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України від 11.02.2020 року №171 о/с в частині звільнення позивача зі служби та поновлено ОСОБА_1 з 12.02.2020 року на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності Управління забезпечення прав людини Національної поліції України. Стягнуто з Національної поліції України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 123 805,72 грн. без врахування усіх необхідних за законом відрахувань. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності Управління забезпечення прав людини Національної поліції України та в частині стягнення з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 21 469,20 грн. без врахування усіх необхідних за законом відрахувань (а.с. 18-26).

На виконання вищезазначеного судового рішення, наказом Національної поліції України від 22.09.2020 року №1060 о/с позивача було поновлено на вищевказаній посаді з 12.02.2020 року (а.с. 27).

Разом з тим, 06.01.2021 року наказом Національної поліції України №15 о/с ОСОБА_1 за власним бажанням було звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.28).

При цьому у наказі від 06.01.2021 року №15 о/с зазначено, що станом на день звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національної поліції України, його стаж для виплати надбавки за вислугу років складає 13 років 4 місяці 27 днів.

Водночас відповідачем при звільненні не було нараховано та виплачено позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену частиною другою статті 9 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, за 13 календарних років служби, що слугувало підставою звернення його до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дослідивши адміністративний позов, відзив Національної поліції України та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Закон України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VІІІ (далі-Закон №580-VІІІ) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно ст. 102 Закону №580-VІІІ пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зокрема, питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби передбачені ч. 2 ст. 9 Закону №2262-ХІІ. Так, відповідно до зазначеної статті, передбачено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Частинами 3 та 4 ст. 9 Закону №2262-ХІІ визначено, що виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, співробітникам Служби судової охорони, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Призначення та виплата одноразової грошової допомоги передбачено також постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей».

Підпунктом 3 пунктом 10 Постанови №393 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Абзацом 7 пункту 10 Постанови №393 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Суд з даного приводу зауважує, що наказом Національної поліції України від 11.02.2020 року №171 о/с капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора з особливих доручень відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності Управління забезпечення прав людини Національної поліції України було звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Відповідно до зазначеного наказу вбачається, що станом на день звільнення ОСОБА_1 , його стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років складав 12 років 5 місяців 26 днів (а.с. 53-54).

При цьому, виходячи саме із вищезазначеної вислуги років Національною поліцією України було нараховано та виплачено позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні (вихідну допомогу) в розмірі 88 830,00 грн. (87 497,55 грн. сума після утримання обов`язкових платежів), що підтверджується розрахунковим листом за лютий 2020 року, та витягом з відомостей перерахувань на пластикові картки за лютий 2020 року (а.с. 45-46).

Разом з тим, в подальшому наказ про звільнення позивача зі служби в органах поліції від 11.02.2020 року №171 о/с був визнаний судом протиправним та скасований.

За таких умов суд вважає помилковим твердженням відповідача, що позивач звільняючись зі служби 06.01.2021 року за власним бажанням, звільнився зі служби вдруге, а тому не набув право на таку допомогу, оскільки одноразова грошова допомога повинна виплачуватися за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.

Так суд зауважує, що у наказі від 06.01.2021 року №15 о/с зазначено, що станом на день звільнення ОСОБА_1 , його стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років складає 13 років 4 місяці 27 днів. Водночас одноразова грошова допомога, яка була нарахована та виплачена позивачу при неправомірному звільненні у 2020 році була розрахована відповідачем виходячи тільки з 12 повних календарних років.

За таких умов суд доходить висновку, що відповідачем було протиправно допущено бездіяльність щодо не здійснення перерахунку та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення виходячи з 13 повних календарних років служби.

З огляду на зазначене, задля відновлення прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Національну поліцію України здійснити перерахунок та виплатиту ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбачену частиною другою статті 9 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення, виходячи з 13-ти повних календарних років служби, з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволені іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 21.05.2021 року (а.с. 9).

Враховуючи наявність підстав для задоволення основної позовної вимоги ОСОБА_1 , суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 908,00 грн. з Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України (01601, м. Київ, вул. Бастіона, 6) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо нездійснення перерахунку та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при його звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення, виходячи з 13 повних календарних років служби.

Зобов`язати Національну поліцію України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною другою статті 9 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення, виходячи з 13-ти повних календарних років служби, з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволені іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Стягнути з Національної поліції України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький