Справа № 420/6978/21
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6978/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Іщенко С.О.,

за участю:

представника відповідача Андрусенка В.А. (згідно виписки),

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСМІКС» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 27 квітня 2021 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСМІКС» до Одеської митниці Держмитслужби, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів за №UА500020/2021/000062/2 від 07 квітня 2021 року, за №UА500020/2021/000071/1 від 16 квітня 2021 року, за №UА500020/2021/000077/1, №UА500020/2021/000078/1 №UА500020/2021/000079/1 від 23 квітня 2021 року;

2. Визнати протиправними та скасувати картки відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби за №UА500020/2021/00227 від 07 квітня 2021 року, №UА500020/2021/00244 від 16 квітня 2021 року, №UА500020/2021/00262, №UА500020/2021/00263, №UА500020/2021/00264 від 23 квітня 2021 року.

Ухвалою від 11 травня 2021 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСМІКС» залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою від 19 травня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСМІКС». Відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом учасників процесу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що документи подані декларантом для митного оформлення товару за ціною Контракту відповідають вимогам ст. 53 Митного кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей, а тому визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів здійснено з порушенням вимог митного законодавства. Вказує, що відповідач не надає жодного обґрунтування наявності невідповідності між ціною визначеною в інвойсах, або взагалі наявності підстав вважати, що надані позивачем, документи містять розбіжності, або наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення. Твердження про те, що згідно прайс-листа ціни товарів не відповідають цінам інвойсу не може підтверджувати ознаки підробки, адже п.4.1 Контракту передбачено, що умови поставки за цим контрактом визначаються і вказуються окремо у кожному наступному інвойсі. Пункт 4.2. зазначає, що окремими додатковими угодами між сторонами можуть бути визначені ціна товару та загальна вартість партії товару. Крім цього, п. 6.3 зазначеного Контракту зазначено, що вартість палет, тари та упаковки включена в вартість товару. Зазначає, що в пакувальних листах зазначена вага брутто та вага нетто, таким чином, інформація щодо вартості товару зазначена в інвойсах та інформація щодо ваги товару наявна в пакувальних листах, тому відповідач мав змогу самостійно визначити вартість упаковки, яка включена у вартість товару. Вказує, що прайс-лист є пропозицією виробника, а рахунок-фактура (інвойс) - це вартість товару, погоджена між сторонами, яка підлягає сплаті на умовах Контракту у кожному окремому випадку. Відповідач не надає жодного обґрунтування наявності невідповідності між ціною визначеною в інвойсах, або взагалі, наявності підстав вважати, що надані Позивачем документи містять розбіжності, або наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення.

До суду від відповідача 15 червня 2021 року за вх. №31018/21 надійшов відзив, в якому відповідач зазначає, що Одеська митниця Держмитслужби не погоджується з адміністративним позовом та вважає викладені у ньому доводи необґрунтованими. Посилаючись на зміст оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів вказує, що подані декларантом основні та додаткові документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

30 червня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу №420/6978/21 до судового розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 01 квітня 2021 року між компанією Tradeline group spolka z o.o (Poland) (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕСМІКС» (покупець) укладено контракт купівлі-продажу №GR SP/TES-010421 (т.1 а.с.13-17).

За умовами контракту продавець продає, а покупець купує товари народного споживання у відповідності з документами на відвантаження, узгодженими та підписаними сторонами, на кожну поставку окрема, і на умовах, зазначеними у даному контракту та інвойсах і доповненнях до нього (п.1.1). Ціни за даним договором є предметом усної чи письмової домовленості між сторонами та вказуються в інвойсах (п.3.1). Оплата товару здійснюється з відстрочкою 90 днів з моменту перетину митного кордону України (п.3.2). Умови поставок за цим контрактом визначаються і вказуються у кожному наступному інвойсі. Поставки повинні здійснюватися у повній відповідності із замовленням покупця, в яких потрібно вказати необхідний асортимент, термін і умови поставки (у відповідності до «Інкотермс 2020» - в діючій редакції) (п.4.1). Окремими додатковими угодами між сторонами можуть бути визначені: ціна товару та загальна вартість партії товару; валюта платежу; умови і пункт доставки (при необхідності уточнення); термін поставки товару; гарантійні зобов`язання продавця; інші умови за згодою сторін (п.4.2). Продавець здійснює поставку товару на умовах, що вказуються в інвойсах, попередньо усно чи письмово узгоджених сторонами (п.4.3). Вартість палет і упаковки включена в вартість товару (п.6.3).

З метою митного оформлення товару позивачем для підтвердження його митної вартості до Одеської митниці Держмитслужби були подані електронні митні декларації №UA500020/2021/012129 (т.1 а.с.30-31, 183-184), № UA500020/2021/012967 (т.1 а.с.42-43, 213-214), № UA500020/2021/013957 (т.1 а.с.54-55), № UA500020/2021/013954 (т.1 а.с.65-66, 234-235) та № UA500020/2021/013986 (т.1 а.с.77-78, т.2 а.с.30-31).

У вказаних митних деклараціях було визначено митну вартість товарів, що імпортуються, за основним методом - за ціною зовнішньоекономічного контракту № GR SP/TES-010421 від 01 квітня 2021 року.

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією № UA500020/2021/012129 декларант надав наступні документи:

- пакувальний лист (Packing list) №017116 від 03.04.2021 (т.1 а.с.24, 197);

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 017116 від 03.04.2021 (т.1 а.с. 21, 198);

- коносамент (Bill of lading) №MEDUST516011 від 22.02.2021 (т.1 а.с.23, 199);

- навантажувальний документ (Bordereau) Наряд №NOR0679 від 05.04.2021 (т.1 а.с.29);

- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №157864 від 11.02.2021 (т.1 а.с.27, 200);

- декларація про походження товару (Declaration of origin) №017116 від 03.04.2021;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 19.03.2021 (т.1 а.с.25, 202);

- контракт № GR SP/TES-010421 від 01.04.2021;

- заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом або продукцією, виробленою із застосуванням генетично-модифікованих організмів від 24.02.2021 (т.1 а.с.20, 208);

- інформація про позитивні результати проведення заходів офіційного контролю з використанням механізму "єдиного вікна" (в якості відомостей про документ зазначається оригінальний номер електронної справи) №6819041 від 07.04.2021;

- сертифікат якості від 24.02.2021 (т.1 а.с.26, 510);

- результати зважування №РК-31828073 від 07.04.2021 (т.1 а.с.28, 209);

- лист від 07.04.2021 (а.с.212);

- довіреність №1 від 01.04.2021 (а.с.211).

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією № UA500020/2021/012967 декларант надав наступні документи:

- пакувальний лист (Packing list) №017062 від 03.04.2021 (т.1 а.с.37, 221);

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 017062 від 03.04.2021 (т.1 а.с. 34, 222);

- коносамент (Bill of lading) №MEDUST504348 від 17.02.2021 (т.1 а.с.36, 223);

- навантажувальний документ (Bordereau) Наряд №NOR0683 від 05.04.2021;

- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №157740 від 04.02.2021 (т.1 а.с.41, 224);

- декларація про походження товару (Declaration of origin) №017062 від 03.04.2021;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 19.03.2021 (т.1 а.с.39, 225);

- контракт № GR SP/TES-010421 від 01.04.2021;

- заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом або продукцією, виробленою із застосуванням генетично-модифікованих організмів від 09.02.2021 (т.1 а.с.38, 231);

- інформація про позитивні результати проведення заходів офіційного контролю з використанням механізму "єдиного вікна" (в якості відомостей про документ зазначається оригінальний номер електронної справи) №6858777 від 16.04.2021;

- сертифікат якості від 09.02.2021 (т.1 а.с.40, 232).

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією № UA500020/2021/013957 декларант надав наступні документи:

- пакувальний лист (Packing list) №017185 від 03.04.2021 (т.1 а.с.50, т.2 а.с.17);

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 017185 від 03.04.2021 (т.1 а.с. 47, т.2 а.с.18);

- коносамент (Bill of lading) №MEDUST527794 від 25.02.2021 (т.1 а.с.49, т.2 а.с.19);

- навантажувальний документ (Bordereau) Наряд №NOR0693 від 22.04.2021;

- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №158072 від 23.02.2021 (т.1 а.с.53, т.2 а.с.20);

- декларація про походження товару (Declaration of origin) №017185 від 03.04.2021;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 19.03.2021 (т.1 а.с.51, т.2 а.с.21);

- контракт № GR SP/TES-010421 від 01.04.2021;

- заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом або продукцією, виробленою із застосуванням генетично-модифікованих організмів від 05.03.2021 (т.1 а.с.46, т.2 а.с.27);

- інформація про позитивні результати проведення заходів офіційного контролю з використанням механізму "єдиного вікна" (в якості відомостей про документ зазначається оригінальний номер електронної справи) №6888612 від 22.04.2021;

- сертифікат якості від 05.03.2021 (т.1 а.с.52, т.2 а.с.28).

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією № UA500020/2021/013954 декларант надав наступні документи:

- пакувальний лист (Packing list) №4162 від 03.04.2021 (т.1 а.с.61, 245);

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 4162 від 03.04.2021 (т.1 а.с. 58, 246);

- коносамент (Bill of lading) №MEDUPG702400 від 09.03.2021 (т.1 а.с.60, 247);

- навантажувальний документ (Bordereau) Наряд №NOR0692 від 22.04.2021;

- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №158044 від 23.02.2021 (т.1 а.с.64, 248);

- декларація про походження товару (Declaration of origin) №4162 від 03.04.2021;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 19.03.2021 (т.1 а.с.62, 249);

- контракт № GR SP/TES-010421 від 01.04.2021;

- заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом або продукцією, виробленою із застосуванням генетично-модифікованих організмів №057037 від 03.03.2021 (т.1 а.с.57, т.2 а.с.5);

- інформація про позитивні результати проведення заходів офіційного контролю з використанням механізму "єдиного вікна" (в якості відомостей про документ зазначається оригінальний номер електронної справи) №6888610 від 22.04.2021;

- сертифікат якості №057036 від 03.03.2021 (т.1 а.с.63, т.2 а.с.6).

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією № UA500020/2021/013986 декларант надав наступні документи:

- пакувальний лист (Packing list) №017186 від 03.04.2021 (т.1 а.с.73, т.2 а.с.41);

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 017186 від 03.04.2021 (т.1 а.с. 70, т.2 а.с.42);

- коносамент (Bill of lading) №MEDUST527844 від 25.02.2021 (т.1 а.с.72, т.2 а.с.43);

- навантажувальний документ (Bordereau) Наряд №NOR0691 від 22.04.2021;

- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №158069 від 23.02.2021 (т.1 а.с.76, т.2 а.с.44);

- декларація про походження товару (Declaration of origin) №017186 від 03.04.2021;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 19.03.2021 (т.1 а.с.74, т.2 а.с.45);

- контракт № GR SP/TES-010421 від 01.04.2021;

- заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом або продукцією, виробленою із застосуванням генетично-модифікованих організмів від 01.03.2021 (т.1 а.с.69, т.2 а.с.50);

- інформація про позитивні результати проведення заходів офіційного контролю з використанням механізму "єдиного вікна" (в якості відомостей про документ зазначається оригінальний номер електронної справи) №6888611 від 22.04.2021;

- сертифікат якості від 01.03.2021 (т.1 а.с.75, т.2 а.с.51).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Судом встановлено, що під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з вищевказаними митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності.

Одеською митницею Держмитслужби було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00227 (т.1 а.с.84, 191-192), №UA500020/2021/00244 (т.1 а.с.85-86), №UA500020/2021/00262 (т.1 а.с.87-88, т.2 а.с.15-16), №UA500020/2021/00263 (т.1 а.с.89-90, 243-244) та №UA500020/2021/00264 (т.1 а.с.91-92, т.2 а.с.39-40).

Також відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, у зв`язку з чим митна вартість оцінюваних товарів була визначена за резервним методом:

- №UA500000/2020/000062/2 від 07.04.2021 (т.1 а.с.93-94, 189-190);

- №UA500000/2020/000071/2 від 16.04.2021 (т.1 а.с.95-96, 219-220);

- №UA500000/2020/000078/2 від 23.04.2021 (т.1 а.с.97-98, т.2 а.с.13-14);

- №UA500000/2020/000077/2 від 23.04.2021 (т.1 а.с.99-100, 241-242);

- №UA500000/2020/000079/2 від 23.04.2021 (т.1 а.с.101-102, т.2 а.с.37-38).

Так, у вказаних рішеннях про коригування митної вартості товарів зазначено, що у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до пп. в п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони на включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додасться вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному, листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включання/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначання митної вартості самих товарів;

2) відповідно до п.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до наданого інвойсу поставка товару здійснюється на умовах СРТ Одеса тобто вартість страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) відповідно до п. 4.5. контракту продавець зобов`язаний в інвойсах та інших супровідних документах вказати всю необхідну інформацію про товар, але будь-яка інформація про умови оплати за товар (передплата/післяплата) у інвойсі не зазначені. Таким чином, у наданих до митного оформлення документах відсутні точні відомості про умови здійснення оплати за товар;

4) наданий до митного оформлення прайс-лист не містить умов поставки товарів відповідно до яких зазначена ціна товару. При цьому, згідно прайс-листа ціна товару становить 3,265 дол. США/кг, а згідно інвойсу - 3,71 дол. США/кг.

Декларанту запропоновано відповідно до частини 3 статті 53 МКУ митним протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.

На вимогу митного органу декларантом надіслано листи про те, що позивач не в змозі надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів окрім наданих (т.1 а.с. 79-83).

Не погоджуючись з вищевказаними рішеннями про коригування митної вартості товару та картками відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність оскаржуваних рішень Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів та карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається митні органи.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною 1 статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 9 статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Частинами 1, 2 ст. 64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Так, судом встановлено, що оскільки митну вартість товарів не можна було визначити шляхом використання методу, зазначеного у ст.58-63 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано резервний метод визначення митної вартості.

Оцінивши усі докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що декларантом були надані усі необхідні документи, які давали митному органу змогу визначити митну вартість товару.

Щодо посилань відповідача на те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному, листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включання/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначання митної вартості самих товарів, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3.1 контракту № GR SP/TES-010421 від 01.04.2021, ціни за даним договором є предметом усної чи письмової домовленості між сторонами та вказуються в інвойсах.

При цьому, у пункті 6.3 контракту № GR SP/TES-010421 від 01.04.2021 сторони узгодили, що вартість палет і упаковки включена в вартість товару.

Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД « 37. Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації поданої декларантом зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

При цьому, жодних спеціальних умов щодо пакування товару, інвойсами, наданими Tradeline group spolka z o.o (Poland) не передбачалось.

З поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

При цьому, відповідачем не доведено понесення позивачем додаткових витрат на упаковку товару, а відтак і включення цих витрат до митної вартості.

На думку суду, вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, за умови включення вартості пакування до ціни товару, є безпідставною та нічим не обґрунтованою.

Щодо посилань відповідача у оскаржуваних рішеннях на те, що відповідно до наданого інвойсу поставка товару здійснюється на умовах СРТ Одеса тобто вартість страхування не включена у вартість товару та у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, суд зазначає наступне.

Так, згідно наданих інвойсів поставка товару здійснюється на умовах СРТ Одеса, згідно з Інкотермс-2020.

Умова поставки CPT Інкотермс-2020 (Carriage Paid To) перекладається як «фрахт / перевезення оплачено до» та означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання по зовнішньоекономічному контракту, коли передав в розпорядження перевізника продукцію, випущену митницею в рамках процедури експорту (також сплачуються вивізні мита і збори, якщо це необхідно).

При цьому транспортування до призначеного пункту, можливі витрати, пов`язані з транзитом по території іноземної держави і оплатою митних складів в разі затримок оформлення, оплачуються продавцем, а імпортне митне оформлення і розвантаження при прибутті залишається обов`язком покупця.

Суд зазначає, що відповідно до умов СРТ у покупця немає обов`язку перед продавцем щодо укладення договору страхування. При цьому страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватися. Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов`язок страхування товару.

Отже, якщо товар фактично не страхувався, то відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 24.12.2020 у справі №814/1046/16.

Отже, враховуючи те, що контрактом № GR SP/TES-010421 від 01.04.2021 не передбачалися умови щодо обов`язку однієї із сторін щодо страхування товару, а відповідачем до суду не надано доказів на підтвердження того, що сторонами вказаного контракту здійснювалось страхування товару, відсутність інформації щодо страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Щодо посилань відповідача у оскаржуваних рішеннях на те, що будь-яка інформація про умови оплати за товар (передплата/післяплата) у інвойсі не зазначена, а тому у наданих до митного оформлення документах відсутні точні відомості про умови здійснення оплати за товар суд зазначає наступне.

В наданих до митного контролю до кожної митної декларації інвойсах не вказані умови оплати за товар, а зазначено його вартість.

При цьому, у пункті 3.2 контракту № GR SP/TES-010421 від 01.04.2021 зазначено, що оплата товару здійснюється з відстрочкою 90 днів з моменту перетину митного кордону України.

Тобто, саме зовнішньоекономічним контрактом встановлено порядок здійснення розрахунків між продавцем та покупцем на умовах післяплати.

Суд зазначає, що умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 17.04.2018 по справі №815/329/17.

Відтак, суд дійшов висновку, що посилання митного органу на те, що не зазначення в інвойсі умов оплати за товар є розбіжністю, яка впливає на підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару, та виключає можливість застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору), є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо посилань відповідача у оскаржуваних рішеннях на те, що надані до митного оформлення прайс-листи не містять умов поставки товарів відповідно до яких зазначена ціна товару. При цьому, згідно прайс-листа ціна товару становить 3,265 дол. США/кг, а згідно інвойсу - 3,71 дол. США/кг, суд вважає їх необґрунтованими виходячи з наступного.

Прайс-лист (прейскурант) це документ, що містить перелік товарів, робіт та послуг (із можливим зазначенням їх характеристик), та із вказівкою їх вартості.

Окрім цього, як вбачається з постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 13 березня 2017 року «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року» зроблено такі висновки щодо прайс-листа, зокрема: 13. з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності органам доходів і зборів заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги прайс-лист з мотивів його недопустимості у зв`язку з наявністю чи відсутністю у ньому певних відомостей (реквізитів).

Також, відповідно до пункту 3.1 контракту № GR SP/TES-010421 від 01.04.2021 ціни за даним договором є предметом усної чи письмової домовленості між сторонами та вказуються в інвойсах, та відповідно до пункту 4.1 контракту № GR SP/TES-010421 від 01.04.2021 умови поставок за цим контрактом визначаються і вказуються у кожному наступному інвойсі.

Тобто, відсутність у прайс-листі інформації щодо умов поставки товарів, певні недоліки такого документу не є підставою для коригування митної вартості імпортованого товару, оскільки такі умови у даних господарських відносинах вказуються у інвойсах.

Також суд зазначає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару (за ціною договору) та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. Крім того, відомості з інформаційних баз даних органів Держмитслужби, на які посилається відповідач, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, а тому такі дані не можуть мати пріоритетного значення по відношенню до наданих декларантом первинних документів про товар.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, наведеному у постанові від 15.05.2018 року по справі №820/3881/17.

Судом встановлено, що у оскаржуваних рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, та їх вартості за одиницю товару митний орган не навів жодних пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, характеристик таких товарів, умов поставки, комерційних умов тощо всупереч положенням пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Також, копії зазначених у оскаржуваних рішеннях декларацій, на підставі яких здійснювалось визначення митної вартості товару суду не надано.

Таким чином суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.

Будь-яких інших доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведених позивачем розрахунків митної вартості товару за ціною договору, митним органом під час судового розгляду не надано. Крім того, відповідач не надав доказів неможливості застосування кожного з попередніх методів при визначенні митної вартості ввезеного позивачем товару.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення, прийняте Одеською митницею Держмитслужби, є необґрунтованим, а відтак позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСМІКС» є такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено 34050,00 грн. судового збору згідно платіжного доручення №14 від 26 квітня 2021 року (т.1 а.с.109).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСМІКС» судового збору у розмірі 34050,00 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСМІКС» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів за №UА500020/2021/000062/2 від 07 квітня 2021 року, за №UА500020/2021/000071/1 від 16 квітня 2021 року, за №UА500020/2021/000077/1, №UА500020/2021/000078/1 №UА500020/2021/000079/1 від 23 квітня 2021 року;

Визнати протиправними та скасувати картки відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби за №UА500020/2021/00227 від 07 квітня 2021 року, №UА500020/2021/00244 від 16 квітня 2021 року, №UА500020/2021/00262, №UА500020/2021/00263, №UА500020/2021/00264 від 23 квітня 2021 року.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСМІКС» судовий збір у розмірі 34050,00 грн., сплачений згідно платіжного доручення №14 від 26 квітня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕСМІКС» (вул.Єврейська, 13, кв.25, м.Одеса, 65014, ).

Відповідач - Одеська митниця Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, буд.21 А, м.Одеса, 65078, ).

Повний текст рішення складено та підписано 29.07.2021.

Суддя О.А. Вовченко