Справа № 640/4779/20
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

29 липня 2021 року справа №640/4779/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні (письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Шахтарськтранс»)
доОфісу великих платників податків ДПС (далі по тексту - відповідач, ОВПП ДПС);
про1) визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05 грудня 2019 року №Ю-4824-25; 2) зобов`язання відповідача здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці особового рахунку платника шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахованої за період з 01 серпня 2014 року по 01 березня 2015 року; 3) винесення окремої ухвали, якою зупинити перебіг строку сплати та нарахування фінансових санкцій за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 05 грудня 2019 року №Ю-4824-25
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність оскаржуваної вимоги у зв`язку з тим, що до загальної суми заборгованості з єдиного внеску включено суму єдиного внеску за вересень 2019 року, за жовтень 2019 року, штраф за несвоєчасну подачу декларації, проте, частина зазначеної суми (єдиний внесок за вересень та жовтень 2019 року) включена до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07 листопада 2019 року №Ю-4824-25, яка є предметом оскарження в межах адміністративної справи №640/23262/19; оскільки відповідно до положень законодавства строки сплати фінансових санкцій зупиняються на період оскарження рішення, яким ці фінансові санкції донараховано, оскаржувана вимога підлягає скасуванню. Також позивач вказує, що з 14 квітня 2014 року і до закінчення антитерористичної операції відповідальність, штрафні та фінансові санкції до ТОВ «Шахтарськтранс» за невиконання обов`язків його як платника єдиного внеску, не застосовуються.

Ухвалою від 22 квітня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/4779/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив про безпідставність позовних вимог, оскільки позивач не звільнений від сплати єдиного внеску, а тому оскаржувана вимогу про сплату боргу (недоїмки) сформована правомірно.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у м. Києві від 05 грудня 2019 року №Ю-4824-25 на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів від ТОВ «Шахтарськтранс» вимагається сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 908 066,52 грн., яка складається з штрафу у розмірі 170,00 грн. та недоїмки 907 896,52 грн.

Відповідно до листа ГУ ДПС від 03 січня 2020 року №127/10/28-10-51-17 надано розрахунок суми боргу зі сплати єдиного внеску станом на 30 листопада 2019 року за вимогою від 05 грудня 2019 року №Ю-4824-25 на суму 908 066,52 грн., відповідно до якого штрафні санкції позивачу донараховано рішенням від 10 жовтня 2019 року № про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну подачу декларації єдиного внеску; нарахування єдиного внеску у розмірі 240 761,60 грн. з терміном сплати 20 вересня 2019 року згідно декларації від 20 вересня 2019 року №; нарахування єдиного внеску у розмірі 335 210,86 грн. з терміном сплати 21 жовтня 2019 року згідно декларації від 21 жовтня 2019 року №; нарахування єдиного внеску у розмірі 331 924,06 грн. з терміном сплати 20 листопада 2019 року згідно декларації від 20 листопада 2019 року №.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частина третя статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлює, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пункт 7 частини першої статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає, що органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Відповідно до положень частин першої - четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі несплати або несвоєчасної сплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України», положення цієї статті застосовуються виключно щодо суми страхових внесків, що має сплачуватися платником єдиного внеску.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

В обґрунтування протиправності оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) позивач зазначає, що ТОВ «Шахтарськтранс» до 29 грудня 2018 року знаходилось на обліку Маріупольської об`єднаної державної інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, що, на думку позивача, є підставою для звільнення від виконання обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Приписами пункту 93 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку.

Таким чином, на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині примусового стягнення єдиного соціального внеску, зокрема надсилання вимоги про стягнення недоїмки до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України не застосовуються.

В контексті наведеного суд зазначає, що норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якими внесені відповідні зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо звільнення від обов`язку сплати єдиного внеску та зупинення застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону, втратили чинність з 01 січня 2016 року.

Відповідно до пункту 94 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Суд зауважує, що пункт 94 розділу VIII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не вимагає надання будь-якого сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин для звільнення платника від сплати ЄСВ, необхідним є лише подання до органу фіскальної служби заяви, складеної в довільній формі.

Посилання у вказаному пункті на порядок списання недоїмки, передбачений Податковим кодексом України, стосується лише здійснення самої процедури/порядку списання недоїмки (питання щодо чого у межах даної справи не вирішується). У свою чергу підтвердженням існування підстав для звільнення платника від сплати ЄСВ відповідно до зазначеного пункту є виключно знаходження платника на обліку в органах фіскальної служби, що розташовані на території населених пунктів, визначених відповідним переліком, де проходить АТО, та подання ним відповідної заяви до контролюючого органу.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі справа №812/292/18.

Верховний Суд у рішенні від 30 березня 2018 року у зразковій справі №812/282/18 зазначив, що саме перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів в зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів випливу та стягнення і відповідальність за порушення вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

З 13 лютого 2020 року пункт 94 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виключено на підставі Закону України від 14 січня 2020 року №440-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи».

Проте, з матеріалів справи вбачається, що з 01 січня 2019 року ТОВ «Шахтарськтранс» знаходиться на обліку у Запорізькому управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби; відповідно до наданого відповідачем розрахунку заборгованості, зазначеної в оскаржуваній вимозі, ТОВ «Шахтарськтранс» заборгованість позивача по єдиному соціальному внеску виникла за вересень, жовтень, листопад 2019 року.

Оскільки ТОВ «Шахтарськтранс» знаходиться на обліку у Запорізькому управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, тому з 01 січня 2019 року у відповідача були підстави для застосування штрафу та нарахування пені за несвоєчасну сплату зобов`язань з єдиного соціального внеску. Отже, доводи позивача у цій частині є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються документально та нормативно.

Суд відхиляє доводи позивача щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної вимоги у зв`язку з тим, що відповідно до положень законодавства строки сплати фінансових санкцій зупиняються на період оскарження рішення, яким ці фінансові санкції донараховано, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 9 розділу 7 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449, оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення вищим органом доходів і зборів або судом рішення у справі.

Проте, зазначені норми не передбачають скасування рішення самим органом доходів і зборів у випадку його оскарження у судовому порядку платником єдиного внеску.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці особового рахунку платника шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності у ТОВ «Шахтарськтранс» недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахованої в період з 01 серпня 2014 року по 01 березня 2015 року, суд зазначає, що названі норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не скасовують обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надають можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі, оскільки зміст норми пункту 93 (у подальшому пункту 94) розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не скасовує взагалі обов`язків платників єдиного внеску, а лише на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану дає можливість не виконувати обов`язки, визначені у частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову у вказані частині.

Що стосується позовної вимоги про винесення окремої ухвали, якою зупинити перебіг строку сплати та нарахування фінансових санкцій за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 05 грудня 2019 року №Ю-4824-25, суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України окрема ухвала може бути постановлена у випадку, якщо суд виявив під час розгляду справи порушення закону, з подальшим її направленням відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Однак, у межах спірних правовідносин суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали. Крім того, позивач не вказує відповідну норму закону, яка б дозволяла суду зупиняти перебіг строку сплати та нарахування фінансових санкцій за вимогою про сплату боргу (недоїмки).

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність оскаржуваної вимоги та дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Шахтарськтранс» не підлягає задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 116а; ідентифікаційний код 33467331);

Офіс великих платників ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11г; ідентифікаційний код 43141471).

Суддя В.А. Кузьменко