Справа № 120/2182/21-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

28 липня 2021 р. Справа № 120/2182/21-а
Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивачки про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, -
В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.05.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Зокрема, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, оформлену листом № 1718-1284/Ч-02/8-0200/21 від 05.03.2021, у поновленні ОСОБА_1 виплати пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058, в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, а також поданих згідно з пунктом 2.8. розділу II Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, з компенсацією втрати частини доходів. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

19.07.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення. Обґрунтовуючи заявлене клопотання представник позивачки зазначив, що при прийняті рішення від 18.05.2021 судом не визначено способу виконання такого рішення, зокрема, не зазначено про виплату пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, хоча в позовній заяві заявлено таку вимогу.

З огляду на викладене представник позивача просить прийняти додаткове судове рішення в справі про визначення способу виконання судового рішення шляхом зобов`язання відповідача виплачувати пенсію позивачу довічно на визначений ним банківський рахунок, згідно поданої представником позивача за дорученням заяви від 10.02.2021 року про виплату пенсії на банківський рахунок. Також представник просить рішення звернути до негайного виконання та зобов"язати відповідача в 10-денний термін надати до суду звіт про виконання судового рішення.

Визначаючись щодо поданої представником позивача заяви про ухвалення додаткового рішення, суд зауважує таке.

Згідно з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З урахуванням вказаних положень КАС України та приймаючи до уваги, що справа розглядалась судом одноособово, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд дійшов висновку, що розгляд даної заяви можливо здійснити у письмовому провадженні.

Вирішуючи заяву представника позивачки про ухвалення додаткового судового рішення в справі, суд зважає на таке.

Судом встановлено, що відповідно до прохальної частини позовної заяви, представник позивача просив, окрім іншого, провести перерахунок та відновити виплату позивачу довічно пенсії за віком, на певний позивачем банківський рахунок ( а.с. 17 ).

Разом з тим, приймаючи в даній справі рішення від 18.05.2021 року, судом не було вирішення позовну вимогу щодо виплати пенсії на певний позивачем банківський рахунок.

Відтак, суд констатує, що щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, не ухвалено рішення.

З наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено, що представником позивача було подано до ГУ ПФУ у Вінницькій області заяву про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 до якої долучено, зокрема, заяву ОСОБА_1 встановленої форми про перерахунок та поновлення з 07.10.2009 року виплати пенсії, в якій заявниця вказала, що просить виплачувати їй пенсію на поточний рахунок у ТВБВ № НОМЕР_1 , філії - Вінницьке обласне управління АТ "Ощадбанк ", зазначивши відповідний номер рахунку та інші необхідні реквізити ( а.с. 31 ).

Також до вказаної заяви долучено заяву про виплату пенсії, в якій позивачка просить належні їй суми пенсії починаючи з березня 2021 року перераховувати на її поточний рахунок, який відкрито у ТВБВ №10001/00173, філії - Вінницьке обласне управління АТ "Ощадбанк ". Вказана заява посвідчена підписом уповноваженого працівника банку, яким проведено ідентифікацію клієнта під час відкриття рахунку ( а.с. 35 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999 затверджено Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках (далі - Порядок № 1596). Цей Порядок (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 22.09.2016) визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках.

Уповноваженими банками згідно з пунктом 2 Порядку № 1596 є банки, визначені переможцями конкурсу на право виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ через поточні рахунки відповідно до Порядку проведення конкурсного відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1231.

Як зазначено в пункті 6 Порядку № 1596, одержувачі самостійно обирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Таким чином, статтею 47 Закону № 1058-ІV передбачено можливість виплати пенсії через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Водночас пунктом 6 Порядку № 1596 визначено, що пенсіонери самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Як зазначено судом вище, позивачем було самостійно вибрано уповноважений банк, відкрито в ньому поточний рахунок, про що відповідачу надано відповідні докази та заяву про виплату ОСОБА_1 пенсії на поточний рахунок у ТВБВ № НОМЕР_1 , філії - Вінницьке обласне управління АТ "Ощадбанк ".

Враховуючи наведене суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача провести виплату поновленої пенсії позивача шляхом перерахування коштів на банківський рахунок, вказаний позивачем, є обгрунтованими та підлягають задоволенню, адже отримання пенсії на поточний банківський рахунок прямо передбачено положеннями чинного законодавства України.

Разом з тим, в частині вимоги, викладеної представником позивача в заяві про ухвалення додаткового рішення, щодо зобов`язання відповідача виплачувати пенсію позивачу довічно на визначений ним банківський рахунок суд не вбачає підстав для задоволення такої виходячи з наступного.

Так, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, пенсія позивачці призначена довічно.

Разом з тим, суд зауважує, що, відповідно до абзацу 1 п. 11 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, одержувачі, крім внутрішньо переміщених осіб, можуть у будь-який час змінити уповноважений банк, подавши заяву до відповідного уповноваженого банку чи органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення згідно з пунктом 10 цього Порядку.

Крім того, положення Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках передбачають в певних випадках необхідність ідентифікація та верифікація особи - одержувача пенсії.

Більш того, можливість виплати пенсії на поточний банківський рахунок залежить, зокрема, і від волевиявлення особи - одержувача пенсії. При цьому суд зауважує, що позивачка в будь - який момент може змінити своє рішення щодо отримання пенсії на банківський рахунок та обрати інший, передбачений чинним законодавством, спосіб отримання пенсійних виплат.

Відтак, суд не знаходить правових підстав для зобов"язання відповідача виплачувати пенсію позивачу довічно на визначений ним банківський рахунок, оскільки таке рішення буде стосуватися вирішення правовідносин на майбутнє, незалежно від законодавчого, нормативно - правового регулювання, яке може змінитися, та можливого подальшого іншого волевиявлення позивача щодо способу отримання пенсії.

Таким чином, задоволення позовної вимоги у вказаний спосіб буде свідчити про вирішення спору, який не існує, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

При цьому суд наголошує, що право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційних положень, закріплених в ст. 55, згідно з якими права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

А згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Із текстуального системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає саме порушені права особи, а не здійснює регулювання будь - яких правовідносин між сторонами на невизначений термін в майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовної вимоги шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплачувати пенсію ОСОБА_1 на визначений нею банківський рахунок, згідно поданої заяви про виплату пенсії від 10 лютого 2021 року.

Також представник позивачки просить звернути до негайного виконання рішення суду в цій частині.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Водночас негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання рішенням суду законної сили, як це передбачено для більшості судових рішень, а негайно з часу його ухвалення.

Перелік рішень суду, що підлягають негайному виконанню, визначається статтею 371 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду:

1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті;

2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства;

4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

Зазначена норма містить вичерпний перелік рішень суду, які підлягають зверненню до негайного виконання.

Разом з тим, обраний представником позивачки спосіб захисту її прав та інтересів, а саме зобов`язання відповідача провести виплату поновленої пенсії позивача шляхом перерахування коштів на банківський рахунок, не є підставою для звернення даного рішення до негайного виконання, оскільки таким рішенням суд фактично зазначає саме про спосіб виконання рішення суду.

Також, суд звертає увагу представника позивача, що рішенням суду від 18.05.2021 допущено до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення пенсії за один місяць.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для звернення ухваленого додаткового рішення до негайного виконання.

Щодо клопотання представника позивачки про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати в 10-денний строк звіт, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі - шляхом зобов`язання його подати у встановлений судом строк звіт про його виконання є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

В даному ж випадку, суд не вбачає підстав для окремого встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, наголошуючи при цьому, що, відповідно до частин 2-3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 252, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивачки ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплачувати пенсію ОСОБА_1 на визначений нею банківський рахунок, згідно поданої заяви про виплату пенсії від 10 лютого 2021 року.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна