Справа № 200/1943/21-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2021 р. Справа№200/1943/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зеленова А.С.

за участю:

секретаря Дяченка А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Ільющенка Ю.А.,

представника відповідача Ожинського А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності -,

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2021 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, яким на ОСОБА_1 21 грудня 2020 року було накладено/оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

В обґрунтування позову зазначає, що з отриманням відповіді на адвокатський запит йому стало відомо, що 3 лютого 2021 року йому стало відомо, що 21 грудня 2020 року на нього командиром ВЧ НОМЕР_1 було накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана» на підставі ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за неналежне виконання неналежне виконання військовослужбовцем своїх обов`язків.

Позивач зазначає, що йому не відомо у чому полягає неналежне виконання ним його службових обов`язків та коли це відбулося. Не відомо, чому було обрано дисциплінарне стягнення у вигляді "сувора догана". Документів, які послугували підставою для притягнення мене до дисциплінарної відповідальності, копії наказу про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності позивачу також надано не було.

Про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не повідомляли, ні яких пояснень від нього не брали, нагадувань про його обов`язки служби - також не було. Більш того, відповідачем по справі не було проведено службове розслідування.

Вважає, що відповідач по справі повинен був повідомити позивача про виявлений факт невиконання службових обов`язків з нагадуванням обов`язків служби, зажадати від нього пояснення та провести службове розслідування для: встановлення чи дійсно мною неналежно виконувалися службові обов`язки (наявності чи відсутності правопорушення); уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню (якщо таке правопорушення дійсно було); встановлення наявності моєї вини та встановлення ступеня вини.

Жодного документу та доказу неналежного виконання мною своїх службових обов`язків відповідачем по справі не надано, що ставить під сумнів їх існування.

Просить суд задовольнити позов.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що позивач у адміністративному позові просить поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду, визнавши причину пропуску цього строку поважною, мотивуючи це тим, що не був повідомлений ані про проведення службового розслідування, ані про те, що є наказ про притягнення до відповідальності під підпис.

З огляду на пояснення, командира взводу Матеріально технічного забезпечення старшого сержанта ОСОБА_2 , у прямому підпорядкуванні якого знаходиться командир 2 автомобільного відділення взводу Матеріального технічного забезпечення старшина ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення сувора догана було оголошено позивачу в день його накладення, а саме: 21.12.2020.

Позивач не намагався визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 , щодо накладення дисциплінарного стягнення у досудовому порядку.

21.12.2020 у зв`язку з систематичним виконанням службових обов`язків в стані алкогольного сп`яніння, підпорядкованим особовим складом командира 2 автомобільного відділення взводу Матеріального технічного забезпечення старшину ОСОБА_1 , позивачу та, двом військовослужбовцям які виконували свої службові обов`язки в стані алкогольного сп`яніння, в усній формі було оголошено дисциплінарне стягнення Сувора догана.

Відповідно до вимог статті 54 Дисциплінарного статуту Командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу). Відповідно до вимог статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Ураховуючи викладені обставини після особистої бесіди, з`ясувавши всі обставини неналежного виконання службових обов`язків на командира 2 автомобільного відділення взводу Матеріального технічного забезпечення старшину ОСОБА_1 , було накладено дисциплінарне стягнення сувора догана
На час накладення дисциплінарного стягнення сувора догана за старанність, розумну ініціативу, сумлінне виконання службових обов`язків та відповідно до вимог пункту б статті 27, статей 32, 33 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з командира 2 автомобільного відділення взводу Матеріального технічного забезпечення старшину ОСОБА_1 попереднє дисциплінарне стягнення догана за 10.02.2020 знято.

Ураховуючи викладене вище, командир військової частини НОМЕР_1 при прийнятті рішення щодо накладання дисциплінарного стягнення діяв відповідно до наданих йому прав законодавством України.

Вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню/а.с.23-28/.

Ухвалою суду від 26 лютого 2021 року судом було відкрито провадження в адміністративній справі №200/1811/21-а та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні)/а.с.20/.

19 березня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками /а.с.38-49/.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року судом витребувано: службову картку старшини ОСОБА_1 (додаток 3 до Дисциплінарного статуту); довідку про доходи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 1 січня 2020 року по день її видачі (помісячно із зазначенням усіх нарахувань, утримань та виплат); довідку про розмір середньо місячного та середньоденного заробітку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.55/.

14 квітня 2021 року до суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи витребуваних документів /а.с.58-64/.

19 квітня 2021 року до суду засобами електронного зв`язку надано довідку про доходи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 1 січня 2020 року по день її видачі (помісячно із зазначенням усіх нарахувань, утримань та виплат)/а.с.66-69/.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року вирішено питання про розгляд справи №200/1943/21-а за правилами загального позовного провадження. Призначити підготовче засідання на 24 травня 2021 року та продовжено підготовче засідання на тридцять днів з ініціативи суду /а.с.70-71/.

14 травня 2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи документів витребуваних судом /а.с.83-96/.

24 травня 2021 року ухвалою суду, постановленою без видалення до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 7 червня 2021 року.

28 травня 2021 року надійшло клопотання представника відповідача про доручення документів до матеріалів справи /а.с.105-113/.

7 червня 2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 14 червня 2021 року.

14 червня 2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 25 червня 2021 року.

14 червня 2021 року надійшло клопотання представника відповідача про долучення документів до матеріалів справи /а.с.126-131/.

Позивач, представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України відповідно паспорту НОМЕР_2 .

29 серпня 2016 року між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира військової частини пп НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_3 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ. Пункт 1 вказаного Контракту містить зобов`язання, які бере на себе військовослужбовець. Позивач ознайомлений з умовами контракту, про що свідчить особистий підпис/а.с.86-87/.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №259 від 10 вересня 2016 року старшину ОСОБА_1 , водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення з 10 вересня 2016 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення /а.с.44/.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №102 від 7 жовтня 2017 року старшину ОСОБА_1 , водія 2 автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення, призначеного наказом начальника 66 військового мобільного госпіталю (по особовому складу) від 4 жовтня 2017 року №39-РС на посаду командира 2 автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення, вважати таким, що з 7 жовтня 2017 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обовязків за посадою/а.с.43/.

21 грудня 2020 року у зв`язку з систематичним виконанням службових обов`язків в стані алкогольного сп`яніння, підпорядкованим особовим складом командира 2 автомобільного відділення взводу Матеріального технічного забезпечення старшину ОСОБА_1 , в усній формі було оголошено дисциплінарне стягнення «Сувора догана» про що свідчить відповідний запис у службовій картці позивача /з.б. а.с.94/.

4 лютого 2021 року позивачу стало відомо про існування даного дисциплінарного стягнення після отримання листа відповідача від 2 лютого 2021 року за вих. №282 на адвокатський запит Ільющенка Ю.А./а.с.13-14/.

З даного листа вбачається, що 21 грудня 2020 року за неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків командиром військової частини НОМЕР_1 було накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана» /а.с13-14/.

Позивач, не погоджуючись із даним наказом про накладення на нього дисциплінарного стягнення, звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків(ст.71 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відносини щодо проходження військовослужбовцями військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Так, правовими актами спеціального законодавства є, зокрема, Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон № 2232), Указ Президента Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення № 1153/2008), Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551-XIV від 24.03.1999 (далі Дісціплинарній Статут №551), Наказ Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок №608), Статут Внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут № 548) та ін. нормативно правовими актами.

Закон України Про військовий обов`язок і військову службу здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно статті 2 цього Закону № 2232, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 24 цього Закону №2232 передбачено, що початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положенням № 1153/2008 про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Суд зазначає, що сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, який затверджений Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року (далі - Статут №551).

Цим Статутом визначено, що усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Пунктами 1, 2 Статут №551 визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Пунктом 5 Статуту передбачено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

При цьому, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до п.45 Статуту №551, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно п.68 Статуту №551, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (пункт 83 Статуту №551).

Пунктом 85 Статуту №551 передбачено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України.

Відповідно до п. 86 Статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Цей Порядок №608 визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів).

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено загальні обов`язки військовослужбовців, а саме, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, зокрема, такий обов`язок: беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Судом встановлено, що 21 грудня 2020 року у зв`язку з систематичним виконанням службових обов`язків в стані алкогольного сп`яніння, підпорядкованим особовим складом командира 2 автомобільного відділення взводу Матеріального технічного забезпечення старшину ОСОБА_1 , в усній формі було оголошено дисциплінарне стягнення «Сувора догана» про що свідчить відповідний запис у службовій картці позивача.

Як зазначав представник відповідача у судовому засіданні, про накладення дисциплінарного стягнення позивача було повідомлено 21 грудня 2020 року в окремій бесіді з командиром військової частини у присутності командира взводу Матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_4 , про що свідчать пояснення наявні в матеріалах справи /а.с.48/.

Суд зазначає, що належних і допустимих доказів ознайомлення позивача з вищезазначеним наказом відповідачем не надано.

Верховний Суд в постанові по справі № 560/751/17 від 27.06.2019 висловив правову позицію відповідно до якої пояснення осіб, які були надані відповідачу при розгляді справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів вважає, що вказані пояснення не є належними доказами правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Частиною 5 ст. 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що письмові пояснення ОСОБА_5 не можна вважати, відповідно до приписів статей 73, 74 КАС України, неналежними та допустимими доказами, для підтвердження факту доведення до позивача усного наказу командира військової частини НОМЕР_1 .

Верховний Суд в постанові по справі № 813/1021/17 від 19 лютого 2020 висловив правову позицію відповідно до якої підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Отже, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування. Вирішуючи такі спори, суд має виходити з обставин, встановлених службовим розслідуванням, характеру проступку, мотивів, за яких його вчинено та якими доказами це підтверджується.

Як встановлено судом, службове розслідування за фактом неналежного виконання своїх службових обов`язків позивачем не призначалось.

Відповідно до Журналу обліку порушень військової дисципліни, вчинених військовослужбовцями у Військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили порушення 21 грудня 2021 року/а.с.106-107/.

В поясненнях командира взводу Матеріально-технічного забезпечення старшого сержанта ОСОБА_4 зазначено, що 21 грудня 2020 року двоє військовослужбовців знаходились в стані алкогольного сп`яніння на території військової частини /а.с.48/.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на постанову Красноармійського міськрайонного суду від 28 грудня 2021 року по справі №235/8497/20, оскільки відповідно до цього рішення було визнано винним ОСОБА_6 за вчинення адміністративного правопорушення (передбаченого статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення) знаходження у стані алкогольного сп`яніння на території військової частини 18 грудня 2021 року /а.с.153-155/.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на постанову Красноармійського міськрайонного суду від 30 грудня 2021 року по справі №235/8576/20, оскільки відповідно до цього рішення було визнано винним ОСОБА_7 за вчинення адміністративного правопорушення (передбаченого статтею 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення) самовільне залишення військової частини 19 грудня 2021 року/а.с.156-157/.

Тобто правопорушення були вчинені підлеглими позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 18 та 19 грудня 2021 року відповідно, у той час як до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення за порушення військової дисципліни 21 грудня 2020 року.

У службовій картці ОСОБА_1 у порушення встановленої форми не зазначено коли ним був вчинений проступок/а.с.94/

Також відповідачем не було надано протокол медичного освідування для встановлення факту споживання алкоголю та стану сп`яніння ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідно до «Інструкція зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення», затвердженої Наказом Міністерства оборони від 18.07.2017 № 374, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2017 р. за № 982/30850, у випадку скоєння військового адміністративного правопорушення командир військової частини складає протокол про військове адміністративне правопорушення. Цей протокол та інші матеріали, що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення, протягом трьох робочих днів формуються у справу про військове правопорушення, яка передається до суду.

Протокол після його складання реєструється в журналі обліку протоколів про військові адміністративні правопорушення військової частини.

Відповідачем не було надано протокол про військове адміністративне правопорушення та журнал обліку щодо його реєстрації, справу про військове правопорушення, які є належними доказами щодо підтвердження факту скоєння ОСОБА_6 та ОСОБА_7 21 грудня 2020 року військового правопорушення знаходження у військовій частині у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за відсутності факту вчинення правопорушення підлеглими ОСОБА_1 21 грудня 2020 року у відповідача не було підстав для накладення дисциплінарного стягнення на позивача, з огляду на що наказ командира про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо зауважень відповідача про пропуск строку звернення до суду із даним позовом суд зазначає наступне.

З огляду на те, що позивач дізнався про існування наказу від 21.12.2020 про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани лише після отримання відповіді відповідача від 02.02.2021 №282 на адвокатський запит та звернувся до суду 19 лютого 2021 року про що свідчить відмітка на поштовому відправленні, строк звернення до суду із даним позовом ним не пропущено.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Згідно з ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, яким на ОСОБА_1 21 грудня 2020 року було накладено/оголошено дисциплінарне стягнення сувора догана.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 19 липня 2021 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28 липня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов