Справа № 600/1117/20-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 липня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/1117/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, подану в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

23.07.2021 року до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 (далі - заявник) про встановлення строку для подання звіту про виконання рішення суду, в якій просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області протягом 5 (п`яти) днів з дати постановления цієї ухвали подати звіт про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року у справі №600/1117/20-а.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначила, що 10.11.2020 року позивач звернулась із заявою до відповідача, в якій просила виконати рішення суду в добровільному порядку. Відповіді на вказану заяву позивач не отримала. 21.01.2021 року позивач звернулася до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із заявою про примусове виконання рішення суду. 26.01.2021р. державним виконавцем відкрито виконавче провадження, про що винесену відповідну постанову.

17.07.2021р. представником позивача отримано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену державним виконавцем 25.06.2021 року. Зокрема, повертаючи виконавчий документ, державний виконавець зазначив, що на виконання рішення суду позивачу (стягувачу) проведено відповідний перерахунок пенсії, а різницю між розміром пенсії, визначеним відповідно до постанови суду і розміром пенсії, обчисленим без урахування постанови суду включено до Реєстру судових рішень та внесено відповідну інформацію. Крім того, зазначає, що джерелом фінансування виплат на виконання даної категорії рішень судів є кошти державного бюджету, а тому нараховані суми можуть бути виплачені органом Пенсійного фонду після відповідного фінансування з Державного бюджету України. Таким чином, зазначає, що станом на день подання даної заяви рішення Чернівецького окружного адміністративного суду не виконано.

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №600/1117/20-а, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами, та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначений ст. 382 КАС України.

У відповідності до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Частиною 7 ст. 382 КАС України передбачено, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених ч. 1 і 2 цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Отже, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту, суд може вжити до суб`єкта владних повноважень заходи реагування у формі встановлення нового строку для подачі звіту, або накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

При цьому, з аналізу викладених норм убачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, або встановлення нового строку подання звіту, або накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком.

Суд зазначає, що механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури примусового виконання рішень суду.

У Рішенні від 30.06.2009 р. №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 п.п. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішеннях, із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

З матеріалів справи видно, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року у справі №600/1117/21-а позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яка оформлена листом від 17.07.2018 р. №19077/02-13, щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу державної служби період її роботи з 04.07.2001 року по 02.05.2018 року, а також відмову у призначенні пенсії згідно із Законом України Про державну службу від 10.12.2015 р. №889-VIII. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 період її роботи з 04.07.2001 року по 02.05.2018 року до стажу державної служби та призначити їй пенсію державного службовця з 25.05.2018 року відповідно до вимог Законом України Про державну службу від 10.12.2015 р. №889-VIII та відповідно до довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, премії, інші витрати) від 24.05.2018 р. №02/01-17/808, №02/01-17/807, які видані Департаментом економіки Чернівецької міської ради. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції № від 31.07.2020 року судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

06.11.2020 року судом видано виконавчі листи по справі №600/1117/20-а.

З огляду на додані до заяви документів судом встановлено, що 21.01.2021 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№64279067 з примусового виконання виконавчого листа №600/1117/20-а від 06.11.2020 року.

Однак, 25.06.2021 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в рамках ВП№64279067, згідно змісту якої державним виконавцем встановлено, що на виконання рішення суду позивачу (стягувачу) проведено відповідний перерахунок пенсії, а різницю між розміром пенсії, визначеним відповідно до постанови суду і розміром пенсії, обчисленим без урахування постанови суду включено до Реєстру судових рішень та внесено відповідну інформацію. Крім того, боржником зазначено, що джерелом фінансування виплат на виконання даної категорії рішень судів є кошти державного бюджету, а тому нараховані суми можуть бути виплачені органом Пенсійного фонду після відповідного фінансування з Державного бюджету України. Окрім цього, державним виконавцем також констатовано, що Верховний суд у своїх постановах (зокрема у справах № 211044а 15, №21-2630а 15, № 21-5118а15, № 804/5081/13-а) визначає, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більш ускладнює його фінансове становище, тому відсутність бюджетного фінансування та коштів на виплату грошових сум є поважною причиною невиконання, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Накладення штрафу на боржника у такому випадку жодним чином не захищає право особи (стягувача) на отримання бюджетних коштів.

Суд зазначає, що у відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З огляду на доводи поданої заяви про встановлення судового контролю такі зводяться до незгоди із винесеною державним виконавцем постановою про повернення виконавчого документа стягувачу в рамках ВП№64279067 від 25.06.2021 року, винесеної державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). У такому випадку ОСОБА_1 , або ж її заявник, можуть оскаржити дії державного виконавця щодо винесення такої постанови.

Відтак, заявником не зазначено, а судом не встановлено в цій справі того, що у загальному порядку виконання судового рішення, яке забезпечується насамперед через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону №1404-VІІІ, вжиті всі можливі та необхідні заходи, але такі заходи не дали очікуваного результату.

Заявником у поданій заяві не наведено належного обґрунтування про необхідність застосування судом заходів судового контролю, передбачених статтею 382 КАС України.

З огляду на вищенаведені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №600/1117/20-а.

На підставі наведеного, керуючись статтями 243, 248, 256, 370, 382 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Анісімов