Справа № 640/15272/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого-судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., за участю секретаря - Рейтаровської О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконачої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві в особі в.о. директора Ксьондза Сергія Миколайовича, Виконачої дирекції Фонду соціального страхування України в особі в.о. директора Михайленко Тетяни Олександрівни, третя особа - Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування індивідуального акту,

ВСТАНОВИВ

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві в особі в.о. директора Ксьондза С.М., (далі - відповідач-1) Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в особі в.о. директора Михайленко Т.О. (далі - відповідач-2) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування індивідуального акту, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві в частині безпідставної перевірки та протиправного, здійсненого з порушенням встановленої законом процедури, видання індивідуальних актів, що порушують конституційні права ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, які полягають у невжитті передбачених законом заходів та протиправній передачі скарги на розгляд суб`єкту оскарження;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві скасувати індивідуальні акти, що порушують права ОСОБА_1 описані в позові.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачами порушена процедура проведення перевірки листка непрацездатності №232425, виданого йому філією №1 Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Оболонського району міста Києва, що призвело до порушення його законних прав та інтересів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На думку апелянта суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач, зокрема зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у відповідачів права на проведення перевірки обґрунтованості видачі лікарняного листка №232425 на ім`я ОСОБА_1 , оскільки були відсутні законодавчі підстави для її проведення.

На переконання позивача, особа на підставі звернення якої була розпочата перевірка не є суб`єктом, що може ініціювати перевірку обґрунтованості видачі лікарняного листка.

Позивач уважає, що в такому випадку проведення перевірки є незаконним, а її наслідки нікчемними.

Крім того, під час проведення самої перевірки відповідачем було допущено ряд порушень, а саме здійснено перевірку за відсутності лікарняного листка, картки амбулаторного хворого та інших документів, які засвідчують стан здоров`я.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідачем під час перевірки досліджувалися лише обставини звернення за наданням медичної допомоги, однак жодним чином не перевірявся стан здоров`я позивача.

При цьому позивач зазначає про безпідставність висновків суду першої інстанції щодо можливості здійснення перевірки лише на підставі відомостей електронної бази.

Також позивач стверджує, що основним завданням проведення перевірки обґрунтованості видачі лікарняного листка є попередження безпідставної виплати страхового відшкодування за період непрацездатності, пов`язаної із зловживання з боку застрахованої особи, однак у цьому випадку виплата матеріального забезпечення не здійснювалася, що є додатковим підтвердження відсутності підстав для проведення перевірки.

Таким чином, під час здійснення перевірки обґрунтованості видачі лікарняного листка відповідач діяв з порушенням вимог чинного законодавства, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Водночас суд першої інстанції під час розгляду цієї справи зазначеного не врахував, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що КП «ЖИТЛОІНВЕСТБУД-УКБ» листом від 29.11.2019 №114/6001 звернулось до Управління щодо проведення перевірки обґрунтованості видачі листка непрацездатності №232425 від 06.09.2018 виданого ОСОБА_1 філією №1 Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Оболонського району міста Києва.

Підставою звернення є необхідність виконання вимог ухвали Шевченківського суду м. Києва від 25 червня 2019 року у справі №761/41717/18 щодо проведення перевірки обґрунтованості видачі листка непрацездатності ОСОБА_1 факт розбіжностей в твердженнях Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Оболонського району міста Києва - закладу, що видав листок непрацездатності, викладених в листах від 31 травня 2019 року та 17 вересня 2019 року.

В зв`язку зі зверненням страхувальника (роботодавця), керуючись статтею 9, пунктами 8, 9 розділу 7 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пункту 3.6 Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, затвердженої постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22 грудня 2010 року №29 (далі по тексту - Інструкція №29) та пункту 8.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року №455 (далі по тексту - Інструкція №455), головним спеціалістом відділу перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві Главатою В.В. , у період з 06 вересня 2018 року по 12 вересня 2018 року була проведена перевірка обґрунтованості видачі листка непрацездатності №232425 виданого філією №1 Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Оболонського району міста Києва.

При проведенні перевірки була опрацьована наступна первинна медична та облікова документація:

- журнал реєстрації заяв-клопотань, щодо надання дозволу на медичне обслуговування від осіб, які не зареєстровані в районі діяльності КНП КДЦ;

- журнал реєстрації амбулаторних хворих (ф. 074/о) лікаря-хірурга ОСОБА_2 ;

- журнал реєстрації листків непрацездатності (ф. 036/о);

- журнал реєстрації висновків ЛКК (ф. 035/о);

- корінці л/н: № 232424 (попередній від 07 вересня 2019 року; № 232425 (від 06 вересня 2018 року), № 232426 (наступний від 07 вересня 2018 року).

За результатами проведеної перевірки Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві було складено довідку про результати перевірки обґрунтованості видачі листка непрацездатності на ім`я ОСОБА_1 у КНП КДЦ, згідно висновків якої на підставі аналізу наявної первинної медичної документації в філії № 1 КНП КДЦ Оболонського району м. Києва на ім`я ОСОБА_1 встановлено, що л/н № 232425 з 06 вересня 2018 року по 12 вересня 2018 року (7 днів) виданий необґрунтовано на весь період та за минулий час, тобто 07 вересня 2018 року, з порушенням пунктів 1.3, 5.1.4, 5.1.5 Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 квітня 2008 року № 189 (далі по тексту - Положення № 189), пунктів 1.7, 1.9 Інструкції № 455, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування» (далі по тексту - Наказ №110).

Також, Виконавча дирекція Фонду соціального страхування України листом від 09.06.2020 доручила Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві розглянути питання по проведенню повторної перевірки обґрунтованості видачі листка непрацездатності №232425 на підставі звернення ОСОБА_1 від 09 червня 2020 року.

24 червня 2020 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві видано наказ №146-од про проведення перевірки обґрунтованості видачі листка непрацездатності №232425 про що повідомлено директора КНП КДЦ Яремчука М.А. (лист від 24 червня 2020 року) та ОСОБА_1 (лист від 30 червня 2020 року).

За результатами проведення повторної перевірки, Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві складено довідку про результати перевірки обґрунтованості видачі та правильності оформлення листка непрацездатності №232425 на ім`я ОСОБА_1 , яка містить наступний висновок: «На підставі аналізу наявної первинної медичної документації в філії № 1 КНП КДЦ на ім`я ОСОБА_1 встановлено, що л/н № 232425 з 06 вересня 2018 року по 12 вересня 2018 року (7 днів) виданий необґрунтовано на весь період та за минулий час (тобто 07 вересня 2018 року) з порушенням пунктів 1.3, 5.1.4, 5.1.5 Положення № 189, пунктів 1.7, 1.9 Інструкції № 455 та Наказу № 110».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні перевірки обґрунтованості видачі листка непрацездатності відповідачі діяли правомірно, при цьому оскаржувані позивачем дії не породжують для позивача жодних прав чи обов`язків.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України від 23.09.1999 №1105-XIV«Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №1105-XIV).

За змістом статті 18 Закону №1105-XIV страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи-підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Статтею 18 Закону №1105-XIV установлено, що страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи-підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом соціального страхування України (частина перша статті 31 Закону №1105-XIV).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1105-XIV Фонд соціального страхування України (далі також - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Статтею 9 Закону №1105-XIV установлено, що виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду.

Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також мають відділення в районах і містах обласного значення. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи.

Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

З аналізу зазначеного убачається, що особи, які працюють на умовах трудового договору підлягають державному соціальному страхуванню на випадок тимчасової втрати працездатності, завданням якого є надання цій особі допомоги по тимчасовій непрацездатності у формі матеріального забезпечення, яка виплачується за рахунок відповідного фонду.

Положенням чинного законодавства передбачено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є листок непрацездатності, виданий у встановленому законом порядку.

У свою чергу, фонд соціального страхування, у межах його повноважень має право здійснювати перевірку обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам закладами охорони здоров`я незалежно від форм власності, зокрема на підставі інформації з єдиного електронного реєстру листків непрацездатності.

Згідно з пунктом 2.1.4 Положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Києві, затвердженого наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 15 серпня 2018 року №12-ОД (далі - Положення №12-ОД) основними завдання Управління є забезпечення здійснення перевірок обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам закладами охорони здоров`я незалежно від форм власності, у тому числі на підставі інформації з єдиного електронного реєстру листків непрацездатності.

Відповідно до пункту 3.1.5 Положення №12-ОД Управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує здійснення перевірок обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності.

Отже, правильними є висновки суду першої інстанції, щодо наявності у відповідача-1 права з здійснювати перевірки обґрунтованості підстав видачі листків непрацездатності, зокрема і на підставі інформації отриманої з єдиного електронного реєстру листків непрацездатності.

Указане спростовує доводи апеляційної скарги щодо неможливості здійснення відповідачем-1 перевірки лише на підставі відомостей електронного реєстру за відсутності у нього самого листка непрацездатності.

У апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідач не мав права ініціювати проведення перевірки обґрунтованості підстав видачі лікарняного листка на підставі звернення директора КП «Житлоінвестбуд-УКБ», оскільки останній не є уповноваженою особою на підставі звернення якої, може бути призначена перевірка.

Водночас, на переконання позивача, підставою для призначення перевірки може бути звернення комісії (уповноваженого) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві.

З приводу цього, колегія суддів зазначає, що аналіз положень чинного законодавства, яке регулює правовідносини з приводу соціального страхування на випадок тимчасової втрати працездатності дає підстави для висновку, що до повноважень Фонду соціального страхування належить здійснення перевірок обґрунтованості підстав видачі лікарняних листків, які в свою чергу є підставою для виплати матеріального забезпечення у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю.

Поряд з цим положеннями вищезазначених нормативно-правових актів не регламентовано процедуру проведення такої перевірки в частині суб`єктів, звернення яких є підставою для її призначення.

Ураховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності у діях відповідача-1, що стосувалися призначення та проведення перевірки, ознак протиправності, не свідчать про неправильне застування судом попередньої інстанції норм матеріального права, на які скаржник вказує в апеляційній скарзі.

При цьому, наявність у комісії (уповноваженого) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві права на звернення до відповідного фонду із проханням провести перевірку не означає, що саме звернення комісії і тільки її є єдиною підставою для проведення перевірки.

Крім того, як убачається із позовної заяви та апеляційної скарги доводи позивача фактично зводяться до порушення відповідачами процедури проведення перевірки, тобто оскаржуючи дії відповідача в частині прийняття рішень за результатами проведення перевірки позивач посилається на дефект процедури прийняття цих рішень. Водночас жодних доводів щодо суті порушень, допущених під час видачі лікарняного листка, на які відповідач-1 указав за наслідками проведення перевірки позивач не наводить.

Таким чином, колегія суддів уважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із тим, що оскаржувані позивачем дії відповідачів під час проведення перевірки обґрунтованості підстав видачі лікарняного листка не впливають на права та обов`язки позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та в силу частини 5 статті 328 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко