Справа № 620/5574/21
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

29 липня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/5574/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
провизнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо зменшення з травня 2021р. відсоткового значення розміру пенсії з 80% до 70% сум грошового забезпечення та часткової виплати пенсії, ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області здійснити з травня 2021 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення передбаченого рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду по справі 620/1911/20 від 23 липня 2020 року з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення в обсязі, які передбачені рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду по справі №620/6403/20 від 16 лютого 2021р. та здійснювати виплати в повному обсязі;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити компенсацію ОСОБА_1 , за весь час виплати пенсії не в повному обсязі, починаючи з 01 січня 2018 року (рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 620/1911/20 від 23 липня 2020 року) та починаючи з 01 квітня 2019 року нарахувати та виплатити компенсацію відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 620/6403/20 від 16 лютого 2021 року, а також з травня 2021 року до вступу в законну силу рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі відновлення виплат йому пенсії виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% грошового забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі 620/1911/20 від 23 липня 2020 року дії відповідача були визнані неправомірними та відновлено виплату йому пенсії виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% грошового забезпечення і призначено компенсацію за весь час виплати пенсії не в повному обсязі, починаючи з 01 січня 2018 року. Наступним рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду по справі №620/6403/20 від 16 лютого 2021 року були визнані протиправними дії відповідача стосовно перерахунку йому пенсії без урахування додаткових видів грошового забезпечення з 01 квітня 2019 року. Одночасно з перерахунком пенсії відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 620/6403/20 від 16 лютого 2021 року, яке зобов`язує відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, відповідач безпідставно знизив процентне значення розміру його основної пенсії з 80 % до 70 %. Так починаючи з травня 2021 року своїми діями відповідач не виконує рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі 620/1911/20 від 23 липня 2020 року в частині виплати позивачу пенсії виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% грошового забезпечення.

Розглянувши матеріали справи по суті, суд зазначає таке.

Згідно з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 у справі № 620/1911/20 позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 80% до 70% сум грошового забезпечення та часткової виплати перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 1 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за весь час виплати пенсії не в повному обсязі, починаючи з 01 січня 2018 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Згідно з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 (з урахуванням ухвали суду від 23.02.2021) у справі № 620/6403/20 позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з 01.04.2019 на підставі оновленої довідки № 293 про розмір грошового забезпечення, складеної Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Чернігівській області 03.11.2020 станом на 05.03.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019, на підставі оновленої довідки № 293 про розмір грошового забезпечення, складеної Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Чернігівській області 03.11.2020 станом на 05.03.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. В решті вимог відмовлено.

За змістом статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно частини другої статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Положеннями статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Крім того, приписами частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Такі вимоги закону, щодо обов`язковості виконання судових рішень та контролю з боку суду за його виконанням відповідають Рекомендаціям Ради Європи в галузі адміністративного судочинства та адміністративного права.

Так, в Рекомендації REC (2003) 16 Комітету Міністрів державам-членам щодо виконання адміністративних і судових рішень у сфері адміністративного права, яка бу ла прийнята Комітетом Міністрів 9 вересня 2003 року на 851 нараді зазначено, що враховуючи необхідність забезпечення довіри приватних осіб до адміністративної і судової системи і, з огляду на це, також необхідність забезпечення виконання як рішень адміністративних органів, які покладають обов`язки на приватних осіб, так і судових рішень у сфері адміністративного права, які визначають права приватних осіб. Дієвість правосуддя вимагає виконання судових рішень у сфері адміністративного права, особливо, коли вони стосуються адміністративних органів; нагадуючи у зв`язку з цим про права, які захищає Європейська конвенція з прав людини, невід`ємною частиною яких є виконання судових рішень у межах розумного строку.

У постанові від 22.08.2019 по справі № 522/10140/17 Верховний Суд підкреслив, що зазначені вище правові норми Кодексу адміністративного судочинства України, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання чи неналежне виконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з виконанням чи невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення належним чином.

Обраний же позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно неналежного виконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати відповідача виконувати рішення суду у певний спосіб шляхом ухвалення нового судового рішення.

Належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах є звернення до суду із заявою про визнання неправомірними дій відповідача, в рамках процедури судового контролю.

Відтак, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаних судових рішень порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Вказана правова позиції викладена, зокрема, в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2020 по справі № 620/675/20, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17, від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а, від 16.12.2019 у справі № 336/1379/17-а, яка згідно положень частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, має враховуватись судом під час прийняття рішення.

Проаналізувавши предмет позову у даній справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фактично спрямовані на виконання інших судових рішень. Тобто, обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є одним із способів виконання вищевказаних рішень Чернігівського окружного адміністративного суду. Отже, спір у справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» передбачена підстава повернення суми сплаченого судового збору в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Керуючись статтями 238, 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України (рахунок UA4025739, отримувач ГУК у Черніг.обл/тг мЧернiгiв/22030101, , банк Казначейство України (ел. адм. подат.), МФО 899998) судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп., сплачений відповідно до квитанції від 27.05.2021 № 63.

Роз`яснити позивачу, що, відповідно до частини 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копію ухвали про закриття провадження у справі надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в строк та порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про закриття провадження у справі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського окружного адміністративного суду або до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю. О. Скалозуб