Справа № 420/4202/21
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4202/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

29 липня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі питання про розподіл судових витрат за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участі третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала на розгляді справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участі третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням суду від 22.07.2021 року адміністративний позов задоволено частково, проте питання стягнення витрат на правничу допомогу судом з урахуванням ухвали від 22.07.2021 року вирішено не було.

19.03.2021 року разом з позовною заявою, представником позивача надано клопотання про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 19 589,00 грн.

Щодо розгляду питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до положень частини 1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина 3 ст. 252 КАС України).

Так, судом задля вирішення клопотання про розподіл судових витрат призначалось судове засідання на 29.07.2021 року, проте сторони не з`явились.

Від представника відповідача надійшли пояснення, згідно яких він просив проводити судове засідання щодо розгляду питання про розподіл судових витрат за його відсутності.

Враховуючи вищенаведене суд прийняв рішення про продовження розгляду заяви про розподіл судових витрат у письмовому провадженні.

29.07.2021 року представником відповідача у наданих пояснення, вказав про безпідставність заявленого представником позивача клопотання про стягнення судових витрат у розмірі 19 589,00 грн., оскільки зокрема у справі відсутні будь-які належні докази задля підтвердження понесення таких витрат позивачем, з підстав чого просив відмовити у задоволенні даного клопотання.

Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат зазначає наступне:

Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI (далі Закон №5076-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно п.п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Частиною 3 статті 30 Закону №5076-VI встановлено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім вищезазначеного закону, порядок оплати праці адвоката регулюється Правилами адвокатської етики, затверджених 09.06.2017 року з`їздом адвокатів України.

Так відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики - формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. При цьому суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

При цьому суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Частиною 7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04, п. 269).

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» також роз`яснено, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 року по справі №814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги. Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Так представником позивача адвокатом Шуляк Р.В., який представляв інтереси позивача під час розгляду справи у суді надано клопотання, згідно якого вказано попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи:

- за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру - 908,00 грн.;

- за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову 681,00 грн.;

- відрядження до м. Подільська з метою зустрічі, консультації клієнта, узгодження правової позиції 2000,00 грн.;

- підготовка та надання адвокатського запиту від 22.02.2021 року до Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області 1500,00 грн.;

- здійснення заходів досудового врегулювання спору, а саме: звернення до начальника ГУНП в Одеській області листом від 22.02.2021 року та безпосередня зустріч, звернення до начальника Одеського Управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України листом від 22.02.2021 року та безпосередня зустріч 2000,00 грн.;

- підготовка та подання до Одеського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання незаконним та скасування наказу №406 о/с від 01.03.2021 року «По особовому складу» та про призначення на посаду 6990,00 грн.;

- підготовка та подання клопотання про витребування доказів від 15.03.2021 року 1000,00 грн.;

- підготовка та подання клопотання про забезпечення позову від 15.03.2021 року 1000,00 грн.;

- податок на доходи фізичних осіб (18%) 3240,00 грн.;

- військовий збір (1,5%) 270,00 грн.

Всього: 19 589,00 грн.

Суд зазначає, що представником позивача до суду було надано виключно клопотання про попередній (орієнтований) розрахунок, який має загальний характер та свідчить скоріш про намір понести витрати з боку позивача.

При цьому стороною позивача до суду не надано ані Договору про надання правової допомоги, в якому повинний бути зазначений гонорар адвоката, його розмір та порядок оплати, ані акту прийому-передачі послуг з надання правової (правничої) допомоги, ані звіту про виконання робіт, які б могли засвідчити обсяг правової (правничої) допомоги, наданої позивачу в адміністративній справі №420/4202/21, кількість конкретних послуг, їх ціну та загальну вартість, також як і не надано доказів сплати позивачем коштів за надані послуги адвокатом.

Таким чином матеріали справи не містять інформації щодо вартості послуг адвоката при наданні правничої допомоги узгоджених з позивачем, а тому суд вважає що відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

За таких обставин суд доходить висновку, що позивачем не надано доказів, з яких можливо встановити вартість наданих адвокатом послуг узгоджених з позивачем, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 252, 256, 294 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_3 у стягненні витрат на правничу допомогу повністю.

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 295 КАС України.

Суддя Е.А.Іванов