Справа № 265/2425/21
Суддя: Безрук Т. В.
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу прикордонної служби «Новотроїцьке» Донецького прикордонного загону Державної прикордонної служби про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 278118 від 02.04.2021 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. за ч. 1 ст. 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Позовні вимоги обгрунтовані наступним.

Зі змісту оскаржуваної постанови, винесеною заступником начальника відділу прикордонної служби «Новотроїцьке» з персоналу майором Рожковим А.О., вбачається, що 02.04.2021 року під час прикордонного контролю було виявлено, що він, позивач, 14.03.2021 року перетнув Державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через Державний кордон України, чим порушив п.3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 815, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Позивач вважає вказану постанову протиправною та підлягаючою скасуванню, оскільки посадова особа, яка винесла оскаржувану постанову, формально підійшла до її складання, допустила порушенням положень ст. 280 КУпАП. Окрім того посилається на те, що факт вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення не підтверджений жодними належними та допустимими доказами, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

У судове засідання позивач не з`явився, у позові просив справу розглянути без його участі.

Представник відповідача у судове засідання надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі у судовому засіданні, при розгляді врахувати обставини, викладені у відзиві на позовну заяву (а.с. 52).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на наступне (а.с. 26-34).

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно - службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право запрошувати осіб до підрозділів Державної прикордонної служби України для з`ясування обставин незаконного перетинання державного кордону України, порушення режиму державного кордону, прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї, а також інших правопорушень, розгляд справ про які законом віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України.

Також, відповідно до пункту 3 та пункту 4 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року (з урахуванням змін, внесених Постановою КМУ від 20.11.2019 №953) передбачено, що в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.

Контрольні пункти функціонують без вихідних, цілодобово. Пропуск осіб, транспортних засобів та товарів через такі пункти здійснюється відповідно до режиму їх функціонування, встановленого Командувачем об`єднаних сил. Контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону. Кількість контрольних пунктів, їх місцезнаходження та межі, дорожні коридори визначаються рішенням Командувача об`єднаних сил за пропозиціями Донецької та Луганської облдержадміністрацій, обласних військово-цивільних або військових адміністрацій (у разі їх утворення) та оприлюднюються на офіційних веб-сайтах Міноборони, Адміністрації Держприкордонслужби, ДФС. Перелік контрольних пунктів в`їзду - виїзду, затверджено наказом Командуючого об`єднаних сил від №861 «Про визначення контрольних пунктів в`їзду - виїзду та режиму їх функціонування».

Так, старшим прикордонного нарядів в контрольному пункті в`їзду-виїзду «Новотроїцьке» майором Рожковим А.О., який був уповноважений розглядати справи про адміністративне правопорушення, у громадянина ОСОБА_1 за вищевказаним фактом були відібрані письмові пояснення, в яких останній особисто та однозначно вказав місце та час виїзду з ТОТ до Російської Федерації, усвідомлюючи протиправність своїх дій.

Окрім того в базах даних Державної прикордонної служби України після в`їзд позивача на ТОТ через КПВВ «Новотроїцьке» 02.04.2021 року відсутня інформація про в`їзд його до ТОТ через КПВВ.

Враховуючи надані позивачем письмові пояснення, визнання своєї вини, уповноваженою посадовою особою справу про адміністративне правопорушення було розглянуто за формою спрощеного адміністративного провадження без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням лише постанови про накладення адміністративного стягнення від 02.04.2021 року № 142704, якою на позивача була накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Також, відповідно до рапорту прикордонного наряду «Перевірка документів» під час перевірки в ПС «Ризик» ГАІС «Гарт -1» було виявлено, що 02.04.2021 року в`їзд позивача до контрольної території України здійсненний через контрольний пункт в`їзду - виїзду «Новотроїцьке, 19.03.2021 року наявний виїзд з України на території Російської Федерації через ППр «Мілове», що в свою чергу підтверджує факт порушення порядку перетинання лінії розмежування.

Також, уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби розгляд справ здійснено відповідно до вимог статті 280 КУпАП, зокрема встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення (підтверджено матеріалами справи про адміністративне правопорушення), встановлено відсутність підстав, які пом`якшують відповідальність Позивача (в постанові про накладення адміністративного стягнення ДЛРУ № 075173 від 25.12.2020, в якій зазначено, що обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність не встановлено в якій наявний підпис Позивача).

Суд, з`ясувавши міркування відповідача щодо заявлених позовних вимог, викладені у відзиві, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення № 142704 від 02.04.2021 року, складеною заступником начальника відділу прикордонної служби «Новотроїцьке» Донецького прикордонного загону майором Рожковим А.О., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700,00 грн. (а.с. 8).

З копії зазначеної постанови вбачається, що 02.04.2021 року під час прикордонного контролю було виявлено, що він, позивач, 14.03.2021 року перетнув Державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації поза межами КПВВ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через Державний кордон України, чим порушив п.3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 815, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2, ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП слід що, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно до ст. 278 КУпАП слід, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Як слід з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП слід, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінюючи надані докази керується ст. 90 КАС України з якої слід, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як слід з ч. 1 ст. 204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї. Норма цього закону відсилає до нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, яким є «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій» визначена Постановою Кабінету Міністрів України № 815 від 17.07.2019 року.

Відповідно до п. 3 згаданого Порядку в`їзду/виїзду осіб та транспортних засобів за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України «В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача».

В наданих стороною відповідача матеріалів справи мається копія рапорту, який на думку відповідача є доказом, у якому посадова особа повідомила начальника відділу прикордонної служби «Новотроїцьке», що 02.04.2021 року, о 14.00 годині на в`їзд до тимчасово окупованої території України прибув громадянин ОСОБА_1 . Під час перевірки в ПС «Ризик» ГАІС «Гарт-1» біло виявлено, що о 13.28 19.03.2021 року ОСОБА_1 здійснив виїзд до Російської Федерації через ППр «Мілове» та 02.04.2021 року здійснив в`їзд з тимчасово окупованої території України через КПВВ «Новотроїцьке», чим порушив порядок в`їзду до тимчасово окупованої території України.

Однак суд відноситься до вказаного рапорту критично. Рапорт є лише формою повідомлення начальнику відділу прикордонної служби «Новотроїцьке». Згідно правової позиції, яку було викладено у постанові Верховного Суду від 28 травня 2020 року справа №524/4668/17 адміністративне провадження №К/9901/33802/18, рапорт не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. З таких підстав рапорт не може бути покладено як належний та допустимий доказ по справі.

Щодо наданих відповідачем копій витягу з ПТК АПК «Гарт 1/п», відповідно до якого 14.03.2021 року в`їзд гр. України ОСОБА_1 з тимчасово окупованої території України на підконтрольну територію України здійсненний через КПВВ «Гнутово» (а.с. 36) та витягу з ПТК АПК «Гарт 1/п», відповідно до якого 02.04.2021 року в`їзд гр. України ОСОБА_1 з тимчасово окупованої території України на підконтрольну територію України здійсненний через КПВВ «Новотроїцьке» (а.с. 37). То ці витяги, на думку суду, також носять інформаційний характер та не містить жодних відомостей, які б вказували на вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Визнання позивачем себе винним в адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладання на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правильність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17.

Таким чином, на думку суду, стороною відповідача не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій як з ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так й доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене суд доходить висновку про задоволення адміністративного позову, оскільки відповідачем не були надані докази, які б вказували на існуючий склад адміністративного правопорушення у позивача, за таких обставин постанова про накладання адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Керуючись ст. ст. 12, 46, 48, 65, 91, 92, 132, 139, 193, 242-246, 255, 286 КАС України

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відділу прикордонної служби «Новотроїцьке» Донецького прикордонного загону Державної прикордонної служби про скасування постанови задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення № 278118 від 02.04.2021 року, складену заступником начальника відділу прикордонної служби «Новотроїцьке» Донецького прикордонного загону майором Рожковим Артемом Олександровичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700,00 гривень скасувати.

Закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В.Безрук