Справа № 360/2789/21
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2789/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Цибулі Олексія Миколайовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Європаллєт» до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом адвоката Цибулі Олексія Миколайовича (далі представник позивача) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Європаллєт» (далі позивач, ТОВ «Європаллєт») до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці (далі відповідач), в якому представник позивача просить визнати протиправною та скасувати постанову Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці від 20 травня 2021 року № СМУ1025/1105/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС, якою на Товариство з обмеженою відповідальністю «Європаллєт» накладено штраф у розмірі 60000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 21 травня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Європаллєт» отримано постанову Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 20 травня 2021 року № СМУ1025/1105/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС.

Відповідно до вказаної постанови на позивача на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України накладено штраф в розмірі 60000,00 грн за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної податкової служби про прийняття працівника на роботу.

Зазначену постанову прийнято на підставі акта від 30 квітня 2021 року № СМУ1025/1105/АВ за результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду Товариства з обмеженою відповідальністю «Європаллєт», проведеного Східним міжрегіональним управлінням Державної служби України з питань праці на підставі наказу даного суб`єкта владних повноважень від 19 квітня 2021 року № 608.

Представник позивача вважає, що вказаний наказ про проведення позапланового заходу контролю у формі інспекційного відвідування не відповідає положенням Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V), прийнятий за фактичної відсутності передбачених у даному Законі підстав, як наслідок дії службових осіб Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці щодо проведення такого позапланового заходу контролю та складання за його результатами акта суперечать основним принципам державного контролю та є протиправними, результати перевірки не відповідають фактичним обставинам, що, в свою чергу, нівелює правове значення прийнятої за результатами такого заходу контролю постанови про накладення штрафу, яка також є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Позаплановий захід державного контролю у формі інспекційного відвідування, за результатами якого складений вищезазначений акт, проведено з порушенням основних принципів державного контролю, передбачених статтею 3 Закону № 877-V, без передбачених законом підстав та з істотним порушенням порядку його проведення, а викладені в ньому висновки є надуманими та такими, які не відповідають фактичним обставинам та не підтверджені жодним належним та допустимим доказом.

Відповідач зазначив, що інспекційне відвідування ТОВ «Європаллєт» проведено на підставі підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 (далі Порядок № 823) за результатами аналізу інформації Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, наданої листом від 11 березня 2021 року № 1200-010403-5/5776. Поряд із цим, у Законі № 877-V або у іншому Законі, як акті аналогічної юридичної сили, такої підстави для проведення позапланового заходу державного контролю, як за зверненням юридичної особи не передбачено.

Проаналізувавши статтю 6 Закону №877-V, можливо прийти до одного єдиного висновку про те, що Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці при фактичному здійсненні такого заходу вийшло за межі своїх повноважень, наданих йому Законом, оскільки стаття 6 Закону №877-V містить вичерпний перелік підстав для проведення позапланових заходів державного контролю контролюючими органами.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону № 877-V строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів. Продовження строку здійснення позапланового заходу не допускається. Згідно з актом інспекційного відвідування ТОВ «Європаллєт» визначено, як суб`єкт мікро підприємництва, ступень ризику незначний. Враховуючи викладене, строк здійснення позапланового заходу ТОВ «Європаллєт», яке є мікро підприємництвом, не міг перевищувати двох робочих днів в розумінні частини четвертої статті 6 Закону № 877-V. Отже, даний захід державного контролю проведено з порушенням істотних його умов.

Крім того, за твердженням позивача висновки відповідача, викладені в його акті інспекційного відвідування та в подальшому перенесені у оскаржувану постанову, не відповідають фактичним обставинам, не ґрунтуються на законі та є надуманими з таких підстав.

ТОВ «Європаллєт» вказує, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Відповідно до укладених цивільно-правових договорів між ТОВ «Європаллєт» та ОСОБА_1 від 01 лютого 2021 року (дія договору до 08 лютого 2021 року) та 01 березня 2021 року (дія договору до 10 березня 2021 року), остання як виконавець надавала послуги ведення бухгалтерського обліку, складання і подачі фінансової, податкової звітності підприємства. При цьому, відповідно до пункту 1.2 Договору виконавець виконує роботи на свій ризик, самостійно організовує виконання робіт, не підпадає під правила внутрішнього трудового розпорядку. З актів виконаних робіт, вбачається, що робота, обумовлена цивільно-правовим договором, виконувалася виконавцем фактично один раз на місяць, тобто не мала регулярного характеру постійно виконуваних робіт, як це зазвичай відбувається під час виконання трудового договору, і полягала лише в підготовці та подачі: звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування і податкової декларації з податку на додану вартість. Оплата за виконану роботу здійснювалася одноразово, в сумі, обумовленій договором. ОСОБА_1 не мала визначеного робочого місця в ТОВ «Європаллєт» та не підпорядковувалася внутрішньому трудовому розпорядку даного підприємства. Крім того, відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Колор» від 27 травня 2021 року № 112 ОСОБА_1 станом на час проведення інспекційного відвідування працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «НВП «Колор» з 27 серпня 2013 року на посаді бухгалтера з 40 годинним робочим тижнем щоденно з 08 години до 17 години. Разом з цим, відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Колор Плюс» від 27 травня 2021 року № 5 ОСОБА_1 станом на час проведення інспекційного відвідування працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Колор Плюс» за сумісництвом з 01 червня 2018 року на посаді головного бухгалтера. Тобто, в охоплений інспекційною перевіркою період - 2021 рік, ОСОБА_1 була працевлаштована на постійній основі на інших підприємствах, що підтверджено документально, і не могла підпорядковуватися внутрішньому трудовому розпорядку ТОВ «Європаллєт» та графіку роботи з 08 годин до 17 годин. Доводи відповідача ґрунтуються лише на припущеннях і встановлені ним обставини не підтвердженні належними, допустимими та достатніми доказами. Жодних пояснень інших працівників ТОВ «Європаллєт», які б підтвердили перебування кожного дня в робочий час ОСОБА_1 та виконання нею трудових функцій на вказаному підприємстві у перевіряємий період, до акта інспекційного відвідування не додано. Отже, висновки відповідача про допущені позивачем порушення вимог трудового законодавства, а саме частин першої статті 21 та частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), не підтверджені жодним доказом та повністю спростовуються вище переліченими документами, а отже штраф нараховано позивачу безпідставно.

Відповідно до частини одинадцятої статті 7 Закону № 877-V у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються

Штраф на позивача накладено лише за епізодом допуску до роботи ОСОБА_1 без оформлення трудового договору (контракту), оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної податкової служби про прийняття працівника на роботу. Проте, позивачем виконано вимоги припису за цим епізодом у повному обсязі та у строк, встановлений в приписі, про що було поінформовано відповідача листом від 28 травня 2021 року. За таких фактичних обставин, та враховуючи положення чинної частини одинадцятої статті 7 Закону № 877-V, відповідач вважає, що оскаржувана постанова про накладення штрафу прийнята відповідачем протиправно та підлягає скасуванню.

Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці позов не визнало, про що подало відзив на позовну заяву від 29 червня 2021 року за № 07.1/121, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю (арк. спр. 52-56).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. Зазначений контроль здійснюється відповідно до Порядку № 823 шляхом проведення інспекційних відвідувань.

Відповідно до підпункту 3 пункту 6 Порядку № 823, статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08 вересня 2004 року № 1985-IV, на підставі інформації, отриманої від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області листом від 11 березня 2021 року № 1200-010403-5/5776, Східним міжрегіональним управлінням Державної служби України з питань праці винесено наказ від 19 квітня 2021 року № 608 «Про проведення позапланового заходу контролю у формі інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «Європаллєт».

Підпунктом 3 пункту 5 Порядку № 823 передбачено проведення інспекційного відвідування за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту. Тобто, у розумінні підпункту 3 пункту 5 Порядку № 823 інформація, зазначена у вказаному листі, є інформацією, отриманою із інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством. Відповідач також зазначив, що кожна з цих підстав є самостійною підставою для проведення інспекційного відвідування. Таким чином, у відповідача були належні підстави для проведення інспекційного відвідування.

19 квітня 2021 року Східним міжрегіональним управлінням Державної служби України з питань праці винесено направлення № 149/4.5 на проведення інспекційного відвідування. На виконання вказаного наказу посадові особи Міжрегіонального управління розпочали проведення інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «Європаллєт» за місцезнаходженням юридичної особи. Цього ж дня інспектором праці складено Вимогу про надання документів від 21 квітня 2021 року № СМУ1025/1105/АВ, якою зобов`язано позивача надати Міжрегіональному управлінню відповідні документи. 21 квітня 2021 року вимогу та направлення отримано директором ОСОБА_2 , на яких міститься підпис про їх отримання. 30 квітня 2021 року інспектором праці винесено Акт, складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду за № СМУ1025/1105/АВ, який був отриманий нарочно та підписаний без зауважень. 11 травня 2020 року складено Припис про усунення виявлених порушень № СМУ1025/1105/АВ/П, який 11 травня 2021 року направлено на адресу позивача рекомендованим листом (трек № поштового повідомлення 903). Керуючись статтею 259 КЗпП України, Порядком № 509, та на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України посадовою особою відповідача винесено оскаржувану постанову.

У ході проведення інспекційного відвідування ТОВ «Європаллєт» за місцем реєстрації посадовою особою відповідача встановлено, що ТОВ «Європаллєт» здійснює свою діяльність на підставі статуту, затвердженого протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Європаллєт» від 21 січня 2016 року № 1. Наказом від 25 січня 2016 року № 01/16-к «Наказ про призначення на посаду» на посаду директора ТОВ «Європаллєт» призначено ОСОБА_2 .

На момент інспекційного відвідування у ТОВ «Європаллєт» працює 3 найманих працівника. Працівники допущені до роботи після укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

Посада головного бухгалтера штатним розкладом не передбачена. Для ведення бухгалтерського обліку в ТОВ «Європаллєт» в особі директора Сюсюкала Г.М. укладено три договори з громадянкою України ОСОБА_1 на виконання робіт без реєстраційних номерів: від 01 січня 2021 року, від 01 лютого 2021 року та від 01 березня 2021 року.

Відповідно до вищезазначених договорів: Замовник доручає, а Виконавець бере на себе обов`язки виконувати такі роботи: надання послуг з ведення бухгалтерського обліку, нарахування і перерахування податків, зборів (обов`язкових платежів), належне оформлення первинних документів, своєчасне складання та надання фінансової й податкової звітності, організація обліку грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей (пункт 1.1). Замовник зобов`язаний оплачувати винагороду Виконавцеві 600,00 грн за виконані роботи за умови виконання робіт у повному обсязі згідно підписаного обома сторонами Акта приймання робіт (пункт 2.1).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» основними принципами бухгалтерського обліку та фінансової звітності являються: послідовність - постійне (з року в рік) застосування підприємством обраної облікової політики. Зміна облікової політики можлива лише у випадках, передбачених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку у державному секторі, і повинна бути обґрунтована та розкрита у фінансовій звітності; безперервність - оцінка активів та зобов`язань підприємства здійснюється виходячи з припущення, що його діяльність буде тривати й надалі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації: введення до штату підприємства посади бухгалтера; створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером; самостійне ведення бухгалтерського обліку та складання звітності безпосередньо власником або керівником підприємства.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктів 2.1, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, та пункту 3.4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Нацбанку від 13 грудня 2004 року № 637, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. Серед обов`язкових реквізитів первинних документів вказано посаду, прізвище та підпис особи, відповідальної за надання дозволу та здійснення господарської операції та складання первинного документа. Таким чином вимоги наведених нормативно-правових актів опосередковано вказують, що це має бути тільки працівник підприємства і відповідно первинні документи не може бути підписано особою, яка надає підприємству бухгалтерські послуги за цивільно-правовим договором, оскільки така особа не є працівником підприємства і не обіймає посаду головного бухгалтера.

Предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт чи послуг, тобто результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Оскільки у вищезазначених цивільно-правових договорах не зазначено, який саме результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не встановлено обсяг виконуваної роботи у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню, повинні бути відображені в акті здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг) як підстави для послідуючої виплати винагороди, які відсутні разом з відомостями щодо того, який саме конкретний результат роботи повинні передати виконавець замовникові, не визначено переліку завдань роботи, її видів, кількісних та якісних характеристик, не встановлена база оподаткування винагороди в договорі, а сума винагороди є різною у платіжних відомостях. Наявні у матеріалах докази свідчать про наявність достовірного факту виконання трудових обов`язків без укладення трудового договору та повідомлення ДФС. Зокрема, проведено нарахування зарплати, складено та надано до контролюючих органів відповідні звіти, проведено сплату податків, розрахунки з контрагентами та інші роботи. Тобто, з аналізу вищезазначених обставин вбачається, що відносини з працівником, яка фактично здійснювала роботу бухгалтера, оформлені шляхом укладення цивільно - правового договору, при цьому за своїм характером такі роботи є фактично трудовими.

Відповідно до вимог статті 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином з наданих матеріалів вбачається наявність факту допуску позивачем працівника до роботи бухгалтером без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування ЄСВ.

Відповідач зазначив, що вищевказаний працівник була прийнята на роботу бухгалтером в ході здійснення інспекційного відвідування ТОВ «Європаллєт», розпочатого 21 квітня 2021 року, при цьому повідомлення на вищезазначену особу подано до Державної податкової інспекції у м. Рубіжне Головного управління ДПС у Луганській області 26 квітня 2021 року об 11 год. 51 хв. Таким чином, вищевказана особа виконувала трудові обов`язки, а саме: обов`язки бухгалтера, але офіційно була працевлаштована лише 01 червня 2021 року. Зазначене свідчить про те, що роботодавець використовував її працю нелегально.

ТОВ «Європаллєт» здійснило дії щодо працевлаштування вказаної особи (направило повідомлення до ДФС та видало наказ про прийняття на роботу) одразу ж після того, як інспектор праці розпочав проведення інспекційного відвідування. Такі дії ТОВ «Європаллєт» вказують на те, що підприємство умисно ухилялося від працевлаштування працівника, але усвідомлюючи можливість понести покарання у вигляді штрафу, швидко намагалося усунути недоліки в оформленні трудових відносин. Таким чином, ТОВ «Європаллєт» фактично визнало свою вину та правильність висновків інспектора праці стосовно додержання законодавства з питань праці.

Стосовно професії бухгалтера відповідач зазначив, що відповідно до частини п`ятої статті 259 Господарського кодексу України складовою частиною національної системи класифікації є національні класифікатори. Національні класифікатори та процедури їх розроблення затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку.

З 01 листопада 2010 року діє Національний класифікатор України ДК 003:2010 Класифікатор професій, затверджений наказом Держспоживстандарту від 28 липня 2010 року № 327 (далі - Класифікатор професій).

Класифікатор професій призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями соціальних партнерів усіх рівнів, іншими громадськими організаціями, всіма суб`єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників.

Професія бухгалтер визначена Класифікатором професій: Розділ 2 Професіонали, Підклас 3433.

Підсумовуючи наведене, відповідач зазначив, що Класифікатор професій призначений для застосування під час запису про роботу у трудові книжки працівників. Класифікатор професій використовується у сфері трудових правовідносин та не застосовується у сфері цивільно-правових відносин. Таким чином, допуск до вищезазначених робіт може здійснюватися тільки на підставі трудового договору.

З огляду на викладене, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими.

Користуючись правом на подання заяв по суті справі, представником позивача подана відповідь на відзив від 02 липня 2021 року б/н (арк. спр. 81-87).

Ухвалою від 07 червня 2021 року про відкриття провадження в адміністративній справі суд вирішив розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 47-48).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

Позивач ТОВ «Європаллєт» (ідентифікаційний код 40228093, місцезнаходження: 93000, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Менделєєва, буд. 33, кв. 7) зареєстроване юридичною особою, основним видом діяльності якого є 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25 січня 2016 року та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28 липня 2021 року (арк. спр. 14-15, 97-98).

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (далі Положення № 96), визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

За приписами пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (підпункт 6);

здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (підпункт 9).

Відповідач - Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці (ідентифікаційний код 43866127, місцезнаходження: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокоф`єва, буд. 82) зареєстровано як юридична особа орган державної влади, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 28 липня 2021 року (арк. спр. 99-100).

Відповідно до Положення про Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 29 жовтня 2020 року № 140, Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці (далі Міжрегіональне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань праці (далі - Держапраці), що їй підпорядковується. Повноваження Міжрегіонального управління поширюються на територію Донецької та Луганської областей. Міжрегіональне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, а також цим Положенням; відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (арк. спр. 93-96).

Повноваження, права та обов`язки державних інспекторів Держпраці та територіальних державних управлінь визначені, крім загальних законів, конвенціями Міжнародної організації праці (далі МОП), ратифікованих Законами України від 08 вересня 2004 року № 1985-IV «Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі» та від 08 вересня 2004 року № 1986-IV «Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві» (далі Конвенція № 81 та Конвенція № 129).

Зазначені конвенції мають пріоритетне значення, оскільки: статтею 15 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» визначено, що чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права; згідно з частиною першою статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства; статтею 8-1 КЗпП України визначено, якщо міжнародним договором або міжнародною угодою, в яких бере участь Україна, встановлено інші правила, ніж ті, що їх містить законодавство України про працю, то застосовуються правила міжнародного договору або міжнародної угоди.

Відповідно до статті 16 Конвенції № 81 інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом № 877-V, дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з частиною п`ятою статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, державного контролю за додержанням законодавства у сфері моніторингу, звітності та верифікації викидів парникових газів у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону (частина шоста статті 2 Закону № 877-V).

Частиною четвертою статті 4 Закону № 877-V визначено, що виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

За змістом абзацу третього статті 1 Закону № 877-V заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Підстави для здійснення позапланових заходів передбачені частиною першою статті 6 Закону № 877-V.

Частиною другою статті 6 Закону № 877-V закріплено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю) (частина третя статті 6 Закону № 877-V).

Згідно з частиною четвертою статті 6 Закону № 877-V строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів. Продовження строку здійснення позапланового заходу не допускається.

З огляду на положення частин п`ятої, шостої статті 2 Закону № 877-V відповідач при проведенні заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин у формі інспекційних відвідувань має забезпечити виключно дотримання вимог частини третьої статті 6 Закону № 877-V щодо ознайомлення суб`єкта господарювання з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю). Вимоги, передбачені частиною першою, другою та четвертою статті 6 Закону № 877-V, для відповідача при проведенні заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин у формі інспекційних відвідувань не є обов`язковими.

Згідно із частиною першою статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 265 КЗпП України визначено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Порядок № 823 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 року № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 року № 1986-IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон).

Заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог Закону та з урахуванням пунктів 2-4 цього Порядку (абзац другий пункту 1 Порядку № 823).

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Заходи контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад) у формі, визначеній абзацом першим цього пункту (абзац другий пункту 2 Порядку № 823).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 3 Порядку № 823 інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження) та які пройшли перевірку знань у порядку, визначеному Мінекономіки. Контрольні повноваження інспектора праці підтверджуються службовим посвідченням встановленої Мінекономіки форми, що видається Держпраці та її територіальними органами.

Контрольні повноваження головного державного інспектора відділу контролю східного напрямку управління з питань праці Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Башинської Оксани Володимирівни підтверджені службовим посвідченням інспектора праці від 10 лютого 2021 року № 1105, виданим Державною службою України з питань праці (арк. спр. 91).

Підпунктом 3, абзацами першим, сьомим, одинадцятим підпункту 6 пункту 5 Порядку № 823 передбачено, що підставами для здійснення інспекційних відвідувань є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту, та інформація Пенсійного фонду України та його територіальних органів про фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року.

Отже, інформація територіальних органів Пенсійного фонду України про фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року, є окремою та самостійною підставою для здійснення інспекційних відвідувань, передбаченою пунктом 5 Порядку № 823.

Пунктом 8 Порядку № 823 визначено, що під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

Пунктом 9 Порядку № 823 встановлено, що тривалість інспекційного відвідування не може перевищувати 10 робочих днів.

Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право, зокрема: під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги (підпункти 1, 2 пункту 10 Порядку № 823).

Пунктом 11 Порядку № 823 передбачено, що вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Згідно з пунктом 16 Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці (пункт 17 Порядку № 823).

Відповідно до пункту 18 Порядку № 823 якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 823 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування.

Пунктом 21 Порядку № 823 передбачено, що припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.

Згідно з пунктом 23 Порядку № 823 у разі відмови об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи від підписання або у разі неможливості особистого вручення акта та/або припису акт та припис складаються одночасно у трьох примірниках. У разі відмови об`єкта відвідування підписати акт інспектор праці вносить до такого акта відповідний запис. Два примірники акта та припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, рекомендованим листом з описом документів у ньому та повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування. Об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці нарочно або поштовим відправленням з описом вкладення підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання. У разі ненадходження протягом семи робочих днів після дня відправлення об`єкту відвідування підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 24 Порядку № 823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування (пункт 25 Порядку № 823).

Таким чином, аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що інспекційне відвідування є формою державного контролю за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача, та яке проводиться на підставі наказу та направлення тривалістю не більше 10 робочих днів. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, то вживаються заходи до притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.

У свою чергу, інспекційне відвідування здійснюється без попереднього повідомлення об`єкта відвідування. Службове посвідчення інспектор праці пред`являє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі під час інспекційного відвідування.

Судом установлено, що 11 березня 2021 року на адресу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 11 березня 2021 року за № 1200-010403-5/5776 з інформацією щодо застрахованих осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими угодами у одного страхувальник більше року. В зазначеному переліку міститься інформація щодо ТОВ «Європаллєт», у якого одна особа виконує роботи (надає послуги) за цивільно-правовими договорами більше року (арк. спр. 60-60 зв., 61).

Начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці видано наказ від 19 квітня 2021 року № 608 «Про проведення позапланового заходу контролю у формі інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «Європаллєт», яким відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку № 823, керуючись статтею 12 Конвенції № 81, статтею 259 КЗпП України, за результатами аналізу інформації Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, наданої листом від 11 березня 2021 року за № 1200-010403-5/5776, доручено проведення позапланового заходу контролю у формі інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «Європаллєт» (ідентифікаційний код 40228093, місцезнаходження: 93000, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Менделєєва, буд. 33, кв. 7) головному державному інспектору відділу контролю східного напрямку управління з питань праці Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Башинській Оксані Володимирівні; інспекційне відвідування здійснити у строк з 21 квітня 2021 року по 06 травня 2021 року; під час проведення заходу перевірити додержання законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника (ів) до роботи (арк. спр. 58).

На підставі наказу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці від 19 квітня 2021 року № 608 головному державному інспектору відділу контролю східного напрямку управління з питань праці Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Башинській Оксані Володимирівні видано направлення на проведення інспекційного відвідування від 19 квітня 2021 року за № 149/45, в якому, зокрема, зазначено початок інспекційного відвідування: з 21 квітня 2021 року, закінчення інспекційного відвідування - 06 травня 2021 року; тип заходу: позаплановий, вид заходу: інспекційне відвідування; підстава для здійснення інспекційного відвідування: лист Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 11 березня 2021 року № 1200-010403-5/5776; предмет здійснення інспекційного відвідування: додержання законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин. Також міститься прохання забезпечити особисту присутність керівника або уповноваженої особи під час проведення інспекційного відвідування (арк. спр. 16, 59).

21 квітня 2021 року інспектором праці Башинською О.В. видано Вимогу про надання документів № СМУ1025/1105/АВ, якою директора ТОВ «Європаллєт» зобов`язано у строк до 10 год. 00 хв. 28 квітня 2021 року надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування: довідку з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, паспортні дані, ідентифікаційний код, наказ про призначення керівника, витяг з реєстру платників єдиного податку, статут підприємства, штатний розпис, правила внутрішнього трудового розпорядку, посадові інструкції працівників, книгу обліку трудових книжок, копії трудових книжок працівників, договори, які були укладені з найманими працівниками, заяви, накази про прийняття працівників на роботу, повідомлення до ДПІ про прийняття працівників, табелі обліку робочого часу, звіти з ЄСВ, документи, які підтверджують працю осіб за відсутності трудового договору на підставі оплати (акти виконаних робіт тощо), пояснення керівника. Вимогу отримано директором ТОВ «Європаллєт» Сюсюкалом Г.М. особисто 21 квітня 2021 року (арк. спр. 17, 62)

За наслідками проведеного інспекційного відвідування інспектором праці Башинською О.В. 30 квітня 2021 року складено Акт інспекційного відвідування ТОВ «Європаллєт», яке використовує найману працю, за № СМУ1025/1105/АВ, в розділі «Опис виявлених порушень вимог законодавства» зафіксовано порушення ТОВ «Європаллєт» законодавства про працю (арк. спр. 18-23, 63-68):

1) частини першої статті 21 КЗпП України у ТОВ «Європаллєт» працює ОСОБА_1 , яка допущена до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом директора товариства та повідомлення до Державної податкової служби про прийняття працівника на роботу, працює на умовах цивільно-правового договору (надання послуг), який містить ознаки трудового договору;

2) частини третьої статті 24 КЗпП України - у ТОВ «Європаллєт» працює ОСОБА_1 , яка допущена до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом директора товариства та повідомлення до Державної податкової служби про прийняття працівника на роботу, працює на умовах цивільно-правового договору (надання послуг), який містить ознаки трудового договору.

Акт від 30 квітня 2021 року № СМУ1025/1105/АВ отримано директором ТОВ «Європаллєт» Сюсюкалом Г.М. 30 квітня 2021 року.

Також інспектором праці Башинською Оксаною Володимирівною 11 травня 2021 року винесено Припис за № СМУ1025/1105/АВ/П про усунення виявлених порушень законодавства про працю, який направлено ТОВ «Європаллєт» рекомендованим відправленням (арк. спр. 24-25, 69-70, 74).

Повідомленням від 11 травня 2021 року за № Л/496 заступник начальника Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці М.М. Мартинюк повідомив ТОВ «Європаллєт» про дату одержання документів, а саме Акта інспекційного відвідування від 30 квітня 2021 року за № СМУ1025/1105/АВ (арк. спр. 71, 74).

20 травня 2021 року заступником начальника Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Мартинюк М.М. винесено Постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення за № СМУ1025/1105/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС, згідно з якою на підставі Акта інспекційного відвідування від 30 квітня 2021 року за № СМУ1025/1105/АВ за порушення частин першої, третьої статті 24 КЗпП України, керуючись статтею 265 КЗпП України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», частиною третьою статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі Порядок № 509), накладено на ТОВ «Європаллєт» штраф у розмірі 60000,00 грн. Постанова направлена позивачу 20 травня 2021 року рекомендованим листом з повідомленням (арк. спр. 26-27, 72-73, 74 зв.).

Повідомленням від 28 травня 2021 року № 1 ТОВ «Європаллєт» повідомило інспектора праці про усунення порушень законодавства про працю від 11 травня 2021 року № СМУ1025/1105/АВ/П. До повідомлення від 28 травня 2021 року № 1 позивач надав копію наказу від 26 травня 2021 року № 45 «Про прийняття на роботу за сумісництвом ОСОБА_1 » та повідомлення про прийняття працівника на роботу (арк. спр. 28-31, 75-76).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частини третя та четверта статті 265 КЗпП України).

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення», визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4 Порядку № 509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка (абзац третій пункту 4 Порядку № 509).

Визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є встановлення наявності чи відсутності трудових відносин між ТОВ «Європаллєт» та ОСОБА_1 .

Згідно з концепцією прихованого працевлаштування (deemed employment), яка знайшла своє відображення, серед іншого, у Рекомендаціях про трудове правовідношення № 198 (далі - Рекомендації) МОП, держави-члени МОП повинні передбачити можливість визначення у своїх законодавчих та нормативно-правових актах, або іншими засобами, конкретних ознак існування трудових правовідносин. Серед таких ознак у Рекомендаціях зазначаються «підпорядкованість» та «залежність».

У пункті 13 Рекомендацій «підпорядкованість» проявляється, якщо робота:

1. виконується відповідно до вказівок та під контролем іншої сторони;

2. передбачає інтеграцію працівника в організаційну структуру підприємства;

3. виконується виключно або переважним чином в інтересах іншої особи;

4. виконується працівником особисто;

5. виконується відповідно до графіка або на робочому місці, яке вказується або погоджується стороною, яка її замовила;

6. має характерну тривалість/продовжуваність;

7. вимагає особисту присутність працівника;

8. передбачає надання інструментів, матеріалів та механізмів стороною, яка є замовником.

При встановленні трудових відносин за допомогою критерію «залежності» беруться до уваги наступні елементи:

1. періодичність виплати винагороди працівнику;

2. той факт, що така винагорода являється єдиним або основним джерелом доходів працівника;

3. виплата винагороди працівнику в натуральному вигляді шляхом надання працівнику, наприклад, продуктів харчування, житла, транспортних засобів;

4. реалізація таких прав як право на вихідні та відпустку;

5. оплата стороною, яка замовила роботу, поїздок працівника з метою виконання роботи;

6. відсутність фінансового ризику у працівника.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено, крім Конституції України, КЗпП України.

Так, частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Визначення поняття трудового договору міститься у частині першій статті 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Характерними ознаками трудових відносин є: систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28 липня 2010 року № 327; обов`язок роботодавця надати робоче місце; дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.

Взаємовідносини фізичної особи і суб`єкта господарювання можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору. При цьому сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 ЦК України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Слід зазначити, що основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Суд зазначає, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Зокрема, відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегулюване - чинним законодавством України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 01 січня 2021 року, 01 лютого 2021 року, 01 березня 2021 року між ТОВ «Європаллєт» та ОСОБА_1 укладений договори б/н на виконання робіт, предметом якого є надання послуг з ведення бухгалтерського обліку, нарахування і перерахування податків, зборів (обов`язкових платежів), належне оформлення первинних документів, своєчасне складання та надання фінансової й податкової звітності, організація обліку грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей (арк. спр. 32, 34, 103, 103, 104).

Пунктами 2.1 договорів визначено, що замовник зобов`язаний оплачувати винагороду виконавцеві 600,00 грн за виконані роботи за умови виконання робіт у повному обсязі згідно з підписаним обома сторонами актом приймання робіт. Розрахунок за виконані роботи здійснюється й оплачується протягом 10 днів з моменту підписання акта виконаних робіт.

Термін дії договорів з 01 січня 2021 року по 28 січня 2021 року, з 01 лютого 2021 року по 08 лютого 2021 року та з 01 березня 2021 року по 10 березня 2021 року відповідно.

За результатами виконаних робіт (наданих послуг) складено акти приймання робіт від 28 січня 2021 року, 08 лютого 2021 року та від 10 березня 2021 року відповідно (арк. спр. 33, 35, 102 зв., 103 зв., 104 зв.).

Отже, предметом цих договорів є процес праці, що є ознакою трудових відносин та суперечить природі договору цивільно-правового характеру, предметом якого є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Натомість, уклавши цивільно-правові договори з ОСОБА_1 , позивач фактично здійснив спробу підміни трудових відносин цивільно-правовими.

Попри підписання сторонами цивільно-правових договорів, ОСОБА_1 виконувала конкретні трудові функції, робота мала не індивідуально-визначений характер, а надавалася в процесі виконання трудової функції (тобто не мала кінцевого результату, а носила системний, постійний характер, відтак не була юридично самостійною).

Суд зазначає, що особа має право реалізовувати свої здібності до праці шляхом укладення трудового договору або цивільно-правового, водночас зазначене залежить від характеру праці і якщо ці відносини мають ознаки трудових, то відповідно до імперативних положень частини третьої статті 24 КЗпП України роботодавцю забороняється залучати працівника до роботи без укладення трудового договору в усній або письмовій формі.

Шляхом укладення з особою цивільно-правового договору порушуються права такої особи, оскільки юридичні та фізичні особи-підприємці, залучаючи працівників до найманої оплачуваної праці та укладаючи з такими особами цивільно-правові договори, замість трудових, позбавляють останніх основних прав та гарантій, встановлених Конституцією (стаття 43-46) та законами України, а саме: на оплату праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, права на відпочинок, на щорічні і додаткові оплачувані відпустки, права на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади тощо.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 815/5427/17, від 04 вересня 2020 року у справі № 160/8039/18 та від 07 вересня 2020 року у справі № 520/526/19.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_1 станом на час проведення інспекційного відвідування працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «НВП «Колор» з 27 серпня 2013 року на посаді бухгалтера з 40 годинним робочим тижнем щоденно з 08 години до 17 години та у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Колор Плюс» за сумісництвом з 01 червня 2018 року на посаді головного бухгалтера, що на його думку підтверджує неможливість її підпорядкування внутрішньому трудовому розпорядку ТОВ «Європаллєт», на увагу не заслуговують, оскільки не спростовують наявності ознак трудових відносин в укладених договорах на виконання робіт.

Доводи позивача про те, що відповідач при здійсненні заходу державного контролю вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки Закон № 877-V не містить такої підстави для проведення позапланового заходу державного контролю як за зверненням юридичної особи, на увагу не заслуговують, окрім вищезазначеного також і з огляду на таке.

Конструкція частини першої статті 6 Закону № 877-V свідчить про те, що наведений у ній перелік підстав для здійснення позапланових заходів (у даному випадку інспекційного відвідування) є вичерпним.

В той же час, частина друга названої статті передбачає можливість, у випадках, визначених частиною четвертою статті 2 Закону № 877-V, здійснювати проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених статтею 6 цього Закону.

Варто зауважити й про те, що питання стосовно підстав для здійснення позапланових заходів не охоплюється положеннями статті 4 Закону № 877-V, яка визначає загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю), і у її четвертій частині, наводить вичерпний перелік питань, які встановлюються виключно законами.

Суд звертає увагу на Рішення Конституційного Суду України 09 липня 1998 року № 12-рп/98 у справі № 17/81-97 за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України (справа про тлумачення терміну «законодавство»), де зазначено, що терміном «законодавство» охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

У мотивувальній частині цього ж Рішення Конституційного Суду України зазначено, що термін «законодавство» досить широко використовується у правовій системі в основному у значенні як сукупності законів та інших нормативно-правових актів, які регламентують ту чи іншу сферу суспільних відносин і є джерелами певної галузі права. Цей термін без визначення його змісту використовує і Конституція України (статті 9, 19, 118, пункт 12 Перехідних положень). У законах залежно від важливості і специфіки суспільних відносин, що регулюються, цей термін вживається в різних значеннях: в одних маються на увазі лише закони; в інших, передусім кодифікованих, в поняття «законодавство» включаються як закони та інші акти Верховної Ради України, так і акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а в деяких випадках - також і нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади.

Зважаючи на контекст, у якому в частині четвертій статті 4 Закону № 877-V вжито термін «закон», цю правову норму, ураховуючи її конструкцію, необхідно розуміти так, що нею наводиться виключний і остаточний перелік питань, які у межах правовідносин щодо здійснення державного нагляду (контролю), встановлюються саме законами.

Вказане дає підстави для висновку, що усі, окрім передбачених у частині четвертій статті 4 Закону № 877-V питання, які пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю), зокрема, за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення (наприклад, переліку підстав для проведення Держпраці інспекційних відвідувань), можуть урегульовуватись, як законами, так й іншими актами законодавства, в тому числі постановами Кабінету Міністрів України, прийнятими в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Суд звертає увагу на приписи частини першої статті 259 КЗпП України, яка делегує Уряду України повноваження визначати порядок здійснення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зокрема, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.000037 та від 08 липня 2021 року у справі № 620/1124/19.

Отже, виходячи з правового режиму регулювання спірних правовідносин й приписів вищезгаданих положень законодавства, у світлі висновків, висловлених Конституційним Судом України, суд дійшов висновку що відповідач, проводячи інспекційне відвідування позивача з підстав, визначених у підпункті 3 пункту 5 Порядку № 823, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 09 лютого 2021 року у справі № 822/620/17, від 09 липня 2020 року у справі № 823/647/17 та від 27 жовтня 2020 року у справі № 804/3566/17, на які посилається позивач, є незастосовними в даній справі, оскільки проведення перевірки в наведених справах регулювалось Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 02 липня 2012 року № 390, пункт 3 якого прямо передбачав право інспектора на проведення позапланової перевірки суб`єкта господарювання у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

З наведених вище підстав суд вважає також безпідставними доводи позивача щодо порушення відповідачем строку проведення заходу державного нагляду, оскільки відповідно до пункту 9 Порядку № 823 тривалість інспекційного відвідування не може перевищувати 10 робочих днів, що було дотримано відповідачем.

Крім того, суд звертає увагу на те, що дії позивача щодо надання трудовому договору форми цивільно-правового договору перешкоджають реалізації права фізичної особи на працю, гарантованого Конституцією України та КЗпП України, шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, права на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки тощо.

Статтею 8 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-IХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривен; у погодинному розмірі: з 1 січня - 36,11 гривні.

Десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за одну особу становить 60000,00 грн (6000,00 грн х 10).

Відповідно до інформації з Реєстру платників єдиного податку, розміщеній на офіційному вебсайті Державної податкової служби України (https://cabinet.tax.gov.ua/registers/edpod), ТОВ «Європаллєт» (ідентифікаційний код 40228093) платником єдиного податку не зареєстровано (арк. спр. 105).

Таким чином, постанова Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 20 травня 2021 року № СМУ1025/1105/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС в частині розміру застосованого штрафу відповідає вимогам абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України, є правомірною та скасуванню не підлягає.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що національне право повинно відповідати поняттю «законність», визначеному Конвенцією, яка вимагає, щоб усе право - писане чи неписане - було достатньо чітким, щоб дозволити особі, у разі потреби - з належною консультацією, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити така дія (див. рішення у справах «S.W. проти Сполученого Королівства», серія A, № 335-В, с. 41-42, п. 35-36, та, «Санді Таймс» проти Сполученого Королівства (№ 1)», серія A, № 30, с. 31, п. 49, і «Галфорд проти Сполученого Королівства»).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначив, що втручання держави вважатиметься «необхідним в демократичному суспільстві» із законною метою, якщо воно відповідає «нагальній соціальній потребі», зокрема якщо воно є співмірним щодо законної мети, яка переслідується, а також якщо причини, на які посилаються національні органи влади для виправдання такого втручання, є «доречними та достатніми» (див., наприклад, справу «Костер проти Сполученого Королівства» (Coster v. the United Kingdom), № 24876/94, п. 104, рішення; справа «С. і Марпер проти Сполученого Королівства» (S. and Marper v. еhe United Kingdom) [Велика Палата], №№ 30562/04 та 30566/04, п. 101).

Суд у цій справі також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи під час судового розгляду), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень є правомірним, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Цибулі Олексія Миколайовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Європаллєт» (ідентифікаційний код 40228093, місцезнаходження: 93000, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Менделєєва, буд. 33, кв. 7) до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці (ідентифікаційний код 43866127, місцезнаходження: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокоф`єва, буд. 82) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська