Справа № 120/4607/21-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 липня 2021 р. Справа № 120/4607/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 позивач) звернулась в суд з позовною заявою до Дашівської селищної ради (далі - Дашівська селищна рада, відповідач), в якій просила:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.02.2021 на сесії селищної ради;

- зобов`язати розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.02.2021 на сесії селищної ради;

- стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що 12.02.2021 звернулась до відповідача з заявою про усунення перешкод у користуванні, розпорядженні земельною ділянкою 0,64 га, господарською будівлею за адресою АДРЕСА_1 , виготовлення технічної документації. Разом з тим, вказана заява не розглянута на сесії Дашівської селищної ради.

Вважаючи вказану бездіяльність протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 26.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

15.06.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечив щодо задоволення заявлених вимог та вказав про наступне. У відповідь на заяву ОСОБА_1 від 12.02.2021 відповідач надав відповідь листом від 12.03.2021 вих. №М-48.02. Таким чином підстави для задоволення вимог щодо визнання бездіяльності протиправною - відсутні.

23.06.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зауважила, що відповідач зобов`язаний був розглянути заяву на сесії ради, при цьому сільський голова не мав права одноособово вирішувати питання, порушені в заяві від 12.02.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

12.02.2021 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою, в якій просила розглянути її заяву з питань усунення перешкод у користуванні, розпорядженні земельною ділянкою розміром 0,64 га, господарською будівлею за адресою АДРЕСА_1 , виготовлення технічної документації. На сесії Дашівської селищної ради вжити заходів: змінити, скасувати рішення Купчинецької сільської ради Іллінецького району, Вінницької області від 12.11.2013 25 сесії 6 скликання, повернути захвачену частину земельної ділянки. Демонтувати огорожу на межі земельних ділянок, відновити земельну ділянку. Призначити та отримати висновки земельно-технічної експертизи для вирішення заяви. Визначити межі між земельними ділянками та встановити межові знаки. Виконати рішення Іллінецького суду від 22.01.2020.

У поданій заяві позивач вказала, що бажає взяти участь у розгляді заяви на сесії ради, надати депутатам пояснення та докази.

Разом із тим, як зазначає позивач, станом на дату звернення із даним позовом до суду, рішення за наслідком розгляду заяви від 12.02.2021 прийнято не було, заява на сесії ради не розглянута.

Таким чином, вважаючи, що відповідачем допущено бездіяльність, яка полягає у не розгляді заяви від 12.02.2021, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог в контексті даної спірної ситуації, суд виходив із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 12 Земельного кодексу, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, організація землеустрою (пункт «д»); внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст (пункт «ї»); вирішення земельних спорів (пункт «й»); вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону (пункт «к»).

За правилами пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Главою 25 Земельного кодексу України врегульовано вирішення земельних спорів.

Відповідно до частини 1, 3 статті 258 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Статтею 159 Земельного кодексу України визначено порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повніші бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.

Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення.

У рішенні органу місцевого самоврядування або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається порядок його виконання.

Рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Згідно з частиною 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Способи захисту прав на землю встановлені в частині 3 статті 152 ЗК України:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

г) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Так, суд зауважує, що за наслідком розгляду заяви заінтересованої особи повинно бути прийнято відповідне рішення, що в свою чергу, є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади та така заява вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

З матеріалів справи встановлено, що заяву позивача від 12.02.2021 з питань регулювання земельних відносин фактично не було розглянуто.

Судом не береться до уваги лист Дашівської селищної ради від 12.03.2021 вих. №М-48.02 за підписом Дашівського селищного голови та Начальника відділу земельних ресурсів, наданий відповідачем разом з відзивом, оскільки, нормами ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" чітко визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

В свою чергу ситуація, яка виникла, спричиняє правову невизначеність, оскільки заява позивача фактично залишається невирішеною через відсутність будь-якого конкретного рішення уповноваженого органу.

Водночас, наданий відповідачем лист від 12.03.2021 не можна розцінювати як виконання відповідачем свого обов`язку щодо розгляду заяви позивача з питання регулювання земельних відносин, оскільки виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

При цьому, колегіальний орган, такий як селищна рада, зобов`язаний приймати рішення в межах наданих йому повноважень, однак робити це він зобов`язаний з урахуванням чітких вимог та обмежень, встановлених законом.

Вказана бездіяльність відповідача стосовно не розгляду заяви позивача на сесії селищної ради, не відповідає вимогам закону.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 КАС України та частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelasv. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pincv. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgov. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п.71).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії»(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та рішення у справі «Щокін проти України» (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року п.52;57).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення ЄСПЛ у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову та, як наслідок, наявність підстав для їх задоволення.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до положень частини першої статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області щодо не розгляду у встановленому законом порядку заяви ОСОБА_1 від 12.02.2021.

Зобов`язати Дашівську селищну раду Гайсинського району Вінницької області розглянути у встановленому законом порядку заяву ОСОБА_1 від 12.02.2021, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім грн.) за рахунок бюджетних асигнувань Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Дашівська селищна рада Гайсинського району Вінницької області (вул. Горького, 9, с. Дашів, Гайсинський район, Вінницька область, )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 29.07.2021

Суддя Томчук Андрій Валерійович