Справа № 1.380.2019.002871
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.002871 пров. № А/857/5772/21

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.

за участі позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Болюба О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на окрему ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 року (окрема ухвала прийнята о 12:11 у м. Львові судом у складі головуючого судді Грень Н.М., повний текст ухвали підписано 09.02.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання виплачувати пенсію у належному розмірі,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 у справі 1.380.2019.002871, позов задоволено повністю; позов задовольнити повністю, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплачувати пенсію за вислугу років ОСОБА_1 з 27.07.2017 з урахуванням до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії сум, нарахованих йому при призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб на підставі грошового атестату ГУНП від 15.12.2015 № 1231, довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС від 14.12.2015 № 2832 та довідки ГУНП від 14.12.2015 № 2833 (посадовий оклад 3600 грн, оклад за спеціальне звання 2200 грн, процентна надбавка за вислугу років 45% - 2610 грн, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці 4612, 31 грн) та суми вже врахованої при перерахунку пенсії відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 у справі № 461/6426/17 на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС від03.05.2017 №268/68 (середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці 916,62 грн), а всього виходячи із загальної суми грошового забезпечення для обчислення пенсії 13938,93 грн, та виплатити недоотриману з 27.07.2017 суму пенсії; стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місце знаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір в сумі 4610 (чотири тисячі шістсот десять) грн. 40 коп. Вказане рішення набрало законної сили.

Львівським окружним адміністративним судом 19.10.2020 видано виконавчий лист № 1.380.2019.002871.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) про відкриття виконавчого провадження від 28.10.2020 ВП № 63413222, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого Львівським окружним адміністративним судом 19.10.2020 № 1.380.2019.002871.

07 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з письмовою заявою, у якій просив останнього повідомити про дії, вчинені ним на виконання Рішення №1.380.2019.002871 та надати відповідні підтверджуючі документи.

05 січня 2021 року позивачем поштою отримано відповідь ГУ ПФУ від 22.12.2020 № 1300- 5308-8104551 на вищевказану заяву, в якій відповідач стверджує про виконання, на його думку, Рішення №1.380.2019.002871, оскільки з 01.12.2020 розмір його пенсійної виплати становить 9339,08 грн, а доплата за період з 27.07.2017 по 30.11.2020 становить 24664,25 грн. При цьому відповідач повідомив, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України. Правовою підставою таких своїх дій відповідач зазначає ст.8 Закону №2262 та ст.23, п.20, 29 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України.

11.01.2021 позивач подав заяву в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) про визнання протиправними дій відповідача на виконання рішення суду у справі № 1.380.2019.002871, у якій просить в порядку 249 КАС України постановити окрему ухвалу.

Окремою ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі № 1.380.2019.002871 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 у справі № 1.380.2019.002871, що полягає в невиплаті ОСОБА_1 недоотриманої 27.07.2017 суми пенсії, нарахованої відповідачем згідно розрахунку на доплату за пенсійною справою № у розмірі 24664, 25 грн. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області усунути причини та умови, що призвели до неповного виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 у справі № 1.380.2019.002871 - невиплаті ОСОБА_1 недоотриманої 27.07.2017 суми пенсії, нарахованої відповідачем згідно розрахунку на доплату за пенсійною справою № у розмірі 24664, 25 грн.

Вказану окрему ухвалу в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана окрема ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та є незаконною, просять окрему ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволені заяви про прийняття окремої ухвали відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив виключно з того, що визнання протиправними та нечинними пунктів 1 та пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з 22.07.2020 відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду по справі № 640/5248/19, вважає за необхідне задовольнити заяву позивача та Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 у справі № 1.380.2019.002871, що полягає в невиплаті ОСОБА_1 недоотриманої 27.07.2017 суми пенсії, нарахованої відповідачем згідно розрахунку на доплату за пенсійною справою № у розмірі 24664, 25 грн.

Проте судова колегія апеляційного суду не погоджується з даним висновком з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 11.01.2021 позивач подав заяву в порядку статті 383 КАС України про визнання протиправними дій відповідача на виконання рішення суду у справі № 1.380.2019.002871, у якій просить в порядку 249 КАС України постановити окрему ухвалу.

Позивач, заяву обґрунтовує тим, що Рішення №1.380.2019.002871 виконано ГУ ПФУ лише частково: хоча пенсія і виплачується йому з 01 грудня 2020 року у належному розмірі, однак недоотримана ним за період з 27 липня 2017 року по 30 листопада 2020 року сума пенсії в розмірі 24664,25 грн відповідачем позивачеві не виплачена. А це є протиправною бездіяльністю відповідача, яка полягає в умисному невчиненні дій, які ГУ ПФУ повинно було вчинити в силу покладених на нього обов`язків згідно із законодавством України, та свідчить про нехтування відповідачем принципів правової держави. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 № 640/5248/19 визнано протиправною та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649. Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 по справі № 640/5248/19 змінено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2020. Пункт 2 резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Вказує, що в постанові від 26.02.2020 в справі №813/4689/16 Верховний Суд підкреслив, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів відповідно до законодавства,, не може ставитися у залежність від бюджетних асигнувань. У постанові від 23.10.2019 в справі №815/591/17 Верховний Суд прямо зазначив, що відсутність коштів не дає право боржнику не виконувати рішення суду та не являється поважною причиною (п.38).

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.12.2020 в справі №561/480/17, посилання відповідача (пенсійного органу) на відсутність видатків з бюджету, як на причину невиконання судового рішення, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі №21-399во10, від 03.12.2010 у справі №21-44а10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10), і таку правову позицію підтримав Верховний Суд у постановах від 15.02.2018 у справі №820/6514/17, від 12.02.2019 у справі №820/1410/18.

Згідно ч. 1 ст. 383 КАС України особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення, або порушенням прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Питання визнання протиправним рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем па виконання рішення суду врегульовані приписами ст. 383 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України у такій заяві зазначаються:

1.найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2.ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3.ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4.ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5.номер адміністративної справи;

6.відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7.інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8.інформація про хід виконавчого провадження:

9.документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10.перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Згідно ч. 4 ст. 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам гака, ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Як вбачається з поданої заяви, ОСОБА_1 не зазначено дату отримання постанови про закінчення виконавчого провадження або іншої дати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів та доказів на підтвердження зазначених обставин. Лише додано до матеріалів заяву до державного виконавця щодо примусового виконання рішення суду, постанову про відкриття виконавчого провадження та інформацію про виконавче проваджена з АСВП. З прикладених додатків вбачається, що 28.10.2020 державним виконавцем відкрите виконавче провадження, тобто триває виконавче провадження.

Згідно ст. 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Заявник скористався своїм правом та звернув рішення суду до примусового виконання.

Згідно з ч. 1. ст. 18, ст. 26 вказаного Закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 27 Закону України Про виконавче провадження, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердженого повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відтак, заявником не надано доказів, що дії вчинені державним виконавцем не дали належного результату.

Разом з тим, норма статті 383 КАС України не передбачає зобов`язання виконання судового рішення, а лише визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень.

Правовою підставою є наявність об`єктивних підтверджених належними та допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Аналогічна правова позиція відображена Великою Палатою Верховного Суду у постанові 14.05.2020 у справі № 800/320/17.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статі 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також, якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відтак, можна дійти висновку, що контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах може здійснюватися у два способи: шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень повідомити про вжиття відповідних заходів з приводу виконання судового рішення та шляхом оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу державної виконавчої служби.

Водночас, правова природа контролю не передбачає контроль одночасно двома способами.

В одному випадку, суд безпосередньо контролює виконання судового рішення (контроль на стадії добровільного виконання судового рішення), а в іншому - суд контролює дотримання органом державної виконавчої служби процедури виконання судового рішення в примусовому порядку.

Згідно із статтею 72 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України.

Згідно із ст. 23, п. 20, 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Відтак, виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 10 ст. 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України здійснює повноваження визначені Конституцією.

Рішення Кабінету Міністрів України відповідно до ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України є частиною бюджетного законодавства.

Повноваження Пенсійного фонду України як виконавця бюджетних програм визначається ст. 23 цього Кодексу, а саме будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про .Державний бюджет України.

Згідно положень підпунктів 4, 5 пуншу 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з дією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління немає.

Постановою Правління Пенсійного фонду України №20-1 від 26.09.2018, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22 жовтня 2018 р. за № 1189/32641, затверджено Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Вказаний порядок є чинним також на дату подання даної заяви ОСОБА_1 .

Доплату за період з 27.07.2017 по 30.11.2020 в сумі 24 664,25 гри. включено до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та буде виплачено після надходження коштів з Державного бюджету (Витяг міститься в матеріалах судової справи).

У реєстрі обліковуються рішення, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» на виконання яких стягувану нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету і а залишається невиплаченою через відсутність відповідного фінансування.

Таким чином, судове рішення, яке стосується виплати ОСОБА_1 нарахованої суми пенсії за вказаний період внесено до вказаного реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми щодо виплати нарахованої заявнику пенсії на виконання рішення суду залежить від наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України та здійснюється відповідно до Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, яке на дату спірних правовідносин є чинним.

Постановою правління Пенсійного Фонду України №1-1 від 24.02.2020 року затверджено звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України за 2019 рік, відповідно до якого дефіцит бюджету по пенсійних виплатах на кінець року складав - 2 661 526,40 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 за № 22 затверджено бюджет Пенсійного фонду України на 2020 рік.

Таким чином, виплата сум, донарахованих па виконання судових рішень, може бути здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України, та не залежить від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відсутня протиправна бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у відносинах, які стосуються невиплати нарахованої суми пенсії позивачу.Органи Пенсійного фонду України діють в межах наданих повноважень та чинних нормативно-правових актів з питань пенсійного забезпечення.

Законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, базується на Конституції України і складається із Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Оскільки, будь - яких порушень закону зі сторони Головного управління не вчинялось, тому підстави для постановления окремої ухвали відсутні.

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи ухвалив рішення, врахувавши лише доводи позивача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволити.

Окрему ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 року у справі № 1.380.2019.002871 скасувати та прийняти нову постанову якою у в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача на виконання рішення суду - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 28.07.2021