Справа № 120/4594/21-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 липня 2021 р. Справа № 120/4594/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у якому просить:

- визнати протиправну бездіяльність, що полягає у невиплаті недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 та допомоги на поховання ОСОБА_2 ;

- зобов`язати виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з червня 2016 року по грудень 2020 року, в сумі 206512,50 грн;

- зобов`язати виплатити допомогу на поховання ОСОБА_2 у розмірі 11096,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправною бездіяльністю пенсійного органу щодо не виплати доньці померлої, внутрішньо переміщеної особи, нарахованої, однак не виплаченої пенсії за 2016-2020 роки, виплату якої було припинено з підстав не проходження померлою ідентифікації (не надано платіжну картку "Ощадбанку"). Також позивач вказує на протиправність відмови пенсійного фонду в частині здійснення виплати допомоги на поховання пенсіонера у зв`язку з необхідністю особистого звернення до відділу обслуговування громадян в якому померла особа перебувала на обліку.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, у якому заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зазначає, що на виконання вимог Постанови КМУ від 05.11.2014 року № 637 в редакції постанови КМУ від 14.03.2016 року № 167 починаючи з липня 2016 року виплата пенсій внутрішньо переміщених осіб здійснюється виключно через рахунки АТ "Ощадбанк". З 01.06.2016 року нарахування та виплата пенсії померлій ОСОБА_2 припинено у зв`язку з тим, що пенсіонер не пройшов ідентифікацію. Крім того, зазначає, що місце проживання позивача та її померлої матері, відповідно до наданих документів є різним, та факт спільного проживання позивача з ОСОБА_3 на день смерті не підтверджено.

Стосовно допомоги на поховання, відповідач зазначив, що відповідно до п. 5.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 22-1, для одержання допомоги на поховання, позивачу необхідно особисто звернутися до відділу обслуговування громадян, в якому померла особа перебувала на обліку з оригіналами документів.

Ухвалою від 08.06.2021 року відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та померла ОСОБА_2 відповідно до довідок № 501000194, 501000192 від 29.10.2015 року є внутрішньо переміщеними особами із зазначеним фактичним місцем проживання по АДРЕСА_1 .

Крім того, померла ОСОБА_2 перебувала на обліку у відділі обслуговування громадян № 9 управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

02.03.2021 року Центрально-міським районним у місті Кривому Розі відділом реєстрації цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво серії НОМЕР_1 про смерть ОСОБА_2 від 30.12.2020 року у м. Торез Донецької області.

17.03.2021 року позивач через адвоката, звернулась до управління Пенсійного фонду у Вінницькій області із заявою про надання довідки про розміри нарахованої та виплаченої пенсії померлої ОСОБА_2 з 01.01.2016 року до 30.12.2020 року та виплату нарахованої, але не виплаченої пенсії. Також просила здійснити виплату допомоги на поховання.

Листом від 23.03.2021 року відповідач повідомив, що для одержання допомоги на поховання, позивачу необхідно самостійно звернуться на адресу управління з оригіналами документів.

Також зазначено, що факт проживання позивача разом з померлою особою не встановлено, оскільки фактичне місце проживання позивача згідно довідки від 29.10.2015 року № 501000192 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, значиться с. Махаринці Козятинського районну Вінницької області, а в свідоцтві про смерть, значиться що місце смерті ОСОБА_2 м. Торез Донецька область.

Вважаючи бездіяльність управління щодо не виплати належних позивачу виплат, звернулась до суду з цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як встановлено статтею 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 Закону України № 1058-IV також узгоджується зі змістом статті 1227 Цивільного кодексу України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з п. 2.26 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Аналізуючи зазначене, можна дійти висновку, що ключовим для отримання належної однак не виплаченої пенсії померлого є те, що особа має надати належні та обґрунтовані докази, які б свідчили, що на момент смерті вона дійсно проживала разом із померлим.

Наступною умовою для отримання виплати, законодавцем визначено, що особа, якій належить право на таку виплату має звернутися до пенсійного органу за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Однак на відміну зазначеного, до матеріалів справи позивачем не було надано жодного доказу, який би свідчив про відкриття спадщини, не надано доказів того, що сума недоотриманої пенсії померлої входить до складу спадщини та більше того не надано жодних доказів, що позивач на момент смерті ОСОБА_2 дійсно проживала разом із померлою.

В свою чергу позивач до матеріалів справи надано лише копії паспортів та довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, які лише свідчать про спільну реєстрацію в м. Торез та с. Махаринці, що в свою чергу не є достатнім доказом спільного проживання позивача зі своєю матір`ю на момент її смерті.

Тому стверджувати про спільне проживання у пенсійного органу підстав не було, а відтак відмова у виплаті недоотриманої пенсії померлої є правомірною та такою, що ґрунтується на нормах чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за наведеними у позовній заяві обґрунтуванням адміністративного позову, підстави для задоволення позовних вимог у частинні виплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Належним буде наголосити, що сума пенсії, що належала пенсіонерові та залишилась недоотриманою у зв`язку із його смертю, входить до складу спадщини та з дотриманням усіх норм законодавства, позивач має право претендувати на виплату такої.

Стосовно вимоги про виплату допомоги на поховання ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 53 Закону № 1058-IV у разі смерті пенсіонера допомога на поховання виплачується у розмірі двомісячної пенсії померлого тим особам, які здійснили поховання.

Допомога на поховання не виплачується, якщо поховання пенсіонера здійснено за рахунок держави.

Для отримання допомоги на поховання необхідно звернутися до органу Пенсійного фонду України, де померлий пенсіонер перебував на обліку.

Також положеннями пункту 5.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), передбачено, що особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання, свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.07.2008 №1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.07.2008 за №691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.

Пунктом 5.2 зазначеного порядку передбачено, що керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), на звороті довідки про смерть, або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, чи копії свідоцтва про смерть, або іншого документа, що підтверджує факт смерті, виданого компетентним органом іноземної держави, для виплати допомоги на поховання робиться запис із зазначенням дати та суми, яка належить до виплати, і завіряється печаткою цього органу.

На документах, згідно з якими проведено виплату допомоги на поховання, після підтвердження її виплати проставляється штамп "Оплачено" із зазначенням дати виплати.

Допомога на поховання виплачується в розмірі, визначеному чинним законодавством.

Допомога на поховання не виплачується в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).

На адресу пенсійного фонду звернувся адвокат від імені позивача із заявою про виплату допомоги на поховання пенсіонера до якої було долучено: - оригінал витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_2 для отримання допомоги на поховання № 6; - копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02.03.2021 року; - копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 02.10.1991 року; - копію довідки про присвоєння ідент.номеру; - копію свідоцтва про народження № НОМЕР_3 від 21.02.1958 року; - копію свідоцтва про укладення шлюбу № НОМЕР_4 від 27.03.1987 року; копію паспорту та картки фіз. особи ОСОБА_1 ; - копію довідки № 501000192 від 29.10.2015 року про взяття на облік внутрішньо переміщену особу; копію пенсійного посвідчення ОСОБА_1 № НОМЕР_5 ; - оригінал ордеру на надання правничої допомоги № 1036507.

За результатами розгляду звернення адвоката, управлінням відмовлено ОСОБА_4 у виплаті допомоги на поховання, підставою слугувало те, що заявнику за вказаною допомогою необхідно особисто звернутись до відділу обслуговування громадян, в якому померла особа перебувала на обліку, з оригіналами передбачених порядком 22-1 документів.

З огляду на зазначене, враховуючи норми чинного законодавства якими встановлено, що саме особа, яка здійснила поховання звертається на адресу управління та серед іншого має надати документ який посвідчує її особу, свідоцтво про смерть, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання або довідки про смерть.

Тобто, до пенсійного органу потрібно перш за все звернутись особі, яка здійснила поховання та подати належні документи на вчинення таких дій. Оцінивши які, посадова особа управління може переконатися в їх оригінальності (дійсності) та на підставі яких буде здійснено виплату належної суми на поховання.

Однак, в порушення зазначеним приписам, позивач звернулась до управління Пенсійного фонду через адвоката, яким було надано лише копії документів з яких відповідач мав здійснити виплату на поховання. Також на підтвердження повноважень адвоката надано ордер на надання правничої допомоги.

Таким чином можна дійти висновку, що до управління звернулась особа, яка не здійснювала поховання ОСОБА_2 , та більше того, якою не було підтверджено особу як заявника (не надано документи, які посвідчують особу адвоката). Також належним чином не було підтверджено повноваження, як адвоката Павлової О.М., щодо представництва позивача в державних органах.

Із зазначеного слідує, що управління правомірно відмовило ОСОБА_1 у виплаті допомоги на поховання.

Крім того відповідач під час розгляду справи довів та підтвердив правомірність відмови у виплаті позивачеві допомоги на поховання її матері.

Однак, належним буде зазначити, що позивач не позбавлена права на отримання такої допомоги у разі дотримання усіх передбачених вимог Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та порядку № 22-1.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Розподіл судових витрат у цій справі не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович