Справа № 500/4421/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/4421/20 пров. № А/857/5867/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Бруновської Н.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року ( суддя Мартиць О.І., ухвалену в м. Тернополі) у справі № 500/4421/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12 листопада 2020 року №Ф-2044-53 в розмірі 9887,50 гривень та стягнення з Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 500000,00 гривень.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, шляхом подання необхідних документів на адресу суду, а саме сплати судового збору у вищевказаному розмірі (за позовну вимогу про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12 листопада 2020 року №Ф-2044-53 в розмірі 9887,50 гривень - 840,80 грн., за майнову вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 500000,00 грн. - 5000,00 грн.) та подання суду доказів такої сплати або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, його оскаржив позивач- ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги, вказує, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди розглядається в адміністративному судочинстві, якщо вона була заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин і якщо вона заявлена в одному провадженні з вимогою вирішити публічно- правовий спір. Також зазначає, що відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» позовна вимога про відшкодування моральної шкоди не є об`єктом справляння судового збору в адміністративному судочинстві.

Сторони будучи повідомленими про час та місце розгляду справи явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно доч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Протокольною ухвалою суду від 22.07.2021 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, шляхом подання необхідних документів на адресу суду, а саме сплати судового збору у вищевказаному розмірі (за позовну вимогу про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12 листопада 2020 року №Ф-2044-53 в розмірі 9887,50 гривень - 840,80 грн., за майнову вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 500000,00 грн. - 5000,00 грн.) та подання суду доказів такої сплати або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

13 січня 2021 позивач на виконання вимог ухвали суду від 04 січня 2021 подав заяву про усунення недоліків позовної заяви в якій зазначив, що відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судовий збір» позовна вимога про відшкодування моральної шкоди не є об`єктом справляння судового збору в адміністративному судочинстві. Також позивачем до даної заяви долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року продовжено ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду від 04.01.2021 у справі №500/4421/20, на п`ять днів, який обчислюється з дня отримання цієї ухвали суду. В даній ухвалі зазначено, що позивач в межах цієї справи не входить до переліку осіб, що звільняються від сплати судового збору згідно із пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір".

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, стягнення моральної шкоди повернуто позивачу у зв`язку з несплатою судового збору в повному розмірі.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями160,161,172 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частинами 1, 2 ст. 169 КАС України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями160,161цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Позивач вважається таким, що не усунув недоліки, якщо до закінчення встановленого судом строку не усунув усіх або хоча б одного недоліку, зазначеного в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

Повертаючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуті недоліки, визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, а саме не сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру про відшкодування моральної шкоди.

Частинами 1, 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп.1 п.3 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2102,00 грн.

У частині 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - це вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Колегія суддів зазначає, що законодавством на позивача покладено обов`язок сплатити судовий збір за заявлені ним у позові основні вимоги у порядку та розмірах, встановлених Законом України "Про судовий збір".

Водночас, похідні вимоги окремо судовим збором не оплачуються, що відповідає практиці Верховного Суду.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалах від 25.06.2018 у справі № 800/467/17, від 03.07.2018 у справі № 826/4079/17.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір за вимогу одну з вимог майнового характеру в розмірі 840, 80 грн.

Підставою для звільнення від сплати судового збору за вимогу щодо відшкодування моральної шкоди, скаржником визначено п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір".

За змістом зазначеної норми, судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішують судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що позовну вимогу про відшкодування шкоди заявлену в адміністративному судочинстві обов`язково зумовлює вимога про вирішення публічно-правового спору (наприклад визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень). В такому випадку вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка її зумовлює, такий платіж сплачується.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 02.05.2019 по справі №9901/167/19 та постанові Верховного Суду від 05.03.2020 по справі №597/664/18.

Таким чином, у справах про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень позивач звільняється від сплати судового збору, а отже вказані вимоги не є об`єктом справляння судового збору.

Колегія суддів зазначає, що у даній справі позивач заявив вимогу про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з протиправністю оскарженої ним Вимоги про сплату боргу яка винесена Головним управлінням ДПС у Тернопільській області.

Тобто стягнення шкоди передбаченої ч. 5 ст. 21 КАС України позивач пов`язує з протиправністю рішення відповідача, що є предметом оскарження у цій справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що в справі, що розглядається вимога про відшкодування моральної шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір.

Натомість, суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху в частині сплати судового збору і в подальшому повертаючи позов, дійшов помилкового висновку щодо необхідності сплати позивачем судового збору за вимогу щодо стягнення моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року у справі № 500/4421/20 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді Н. В. Бруновська
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 30.07.2021