Справа № 640/19725/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України в особі міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Міністерства у справах ветеранів України у особі міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати ОГД в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасування протокол від 11.06.2020 № 2 в частині відносно призначення йому одноразової грошової допомоги як ветерану війни та особі з інвалідністю внаслідок війни - ІІІ групи, причина інвалідності захворювання, одержане під час безпосередньої участі в АТО в забезпеченні її проведення у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому встановлено інвалідність;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як ветерану війни та особі з інвалідністю внаслідок війни - ІІІ групи, причина інвалідності захворювання, одержане під час безпосередньої участі в АТО в забезпеченні її проведення у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому встановлено інвалідність.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року даний адміністративний позов було повернуто позивачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, оскільки останній не усунув недоліки позовної заяви, яку було залишено без руху у встановлений судом строк.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати зазначене судове рішення та направити справу для продовження судового розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, він не є особою, яка звільняється від сплати судового збору відповідно до приписів ЗУ «Про судовий збір» є помилковим, так само як і висновок суду першої інстанції про те, що надане ним до матеріалів справи рішення не є належним документом, що підтверджує його статус учасника бойових дій. Наголошує, що відповідно до вимог чинного законодавства особам, які мають право на отримання кількох посвідчень видається лише одне посвідчення за їх вибором. Водночас, суд першої інстанції відповідних обставин не дослідив, у зв`язку з чим дійшов помилкових висновків та прийняв незаконне рішення.

За наведених обставин, апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції про не усунення ним недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, не відповідає обставинам справи та нормам процесуального права, що відповідно до положень ст. 320 КАС України є підставою для скасування зазначеного судового рішення та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року та на підставі ч. 2 ст. 312 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого зазначає, що з доводами апеляційної скарги категорично не погоджується, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Натомість, стверджує, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи та надано належну оцінку дослідженим доказам у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Разом з цим, відповідач акцентує увагу, що оскільки позивачем оскаржується рішення у справі, пов`язаній з захистом прав позивача як особи з інвалідністю внаслідок війни, а не учасника бойових дій, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не є особою, яка звільняється від сплати судового збору у межах спірних правовідносин.

За наведених у відзиві обставин, відповідач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача та зобов`язання вчинити певні дії. Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли з приводу призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІІ групи внаслідок поранення, травми, одержаних під час безпосередньої участі в АТО, забезпечення її проведення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ч. 3 ст. 161 КАС України та запропоновано позивачу усунути у строк до 3х днів з дня вручення ухвали суду вказані в ухвалі недоліки шляхом:

- приведення позовної заяви у відповідності до вимог ст. 160 КАС України та подачі суду доказів про сплату судового збору у розмірі 840, 80 грн.

У вказаній ухвалі судом першої інстанції зазначено, що позивачем було додано до позовної заяви довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 065097, з якої вбачається, що позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності. Проте, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються інваліди І та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не є особою, яка звільняється від сплати судового збору у розумінні вимог Закону України "Про судовий збір".

На виконання вимог зазначеної ухвали суду позивачем було подано заяву з обґрунтуванням підстав для звільнення його від сплати судового збору та на підтвердження вказаних у заяві обставин надано рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (учасниками війни) від 26.02.2016, яким ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій.

Розглянувши вказану заяву позивача суд першої інстанції дійшов висновку, що надане позивачем рішення не є належним документом, що підтверджує його статус учасника бойових дій, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації є виключно Посвідчення.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем на виконання вимог ухвали суду від 08.09.2020 не надано документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору та відповідно не усунуто недоліки позовної заяви.

З урахуванням викладеного та керуючись приписами п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України суд першої інстанції ухвалою від 08 лютого 2021 року позовну вирішив повернути позовну заяву позивачу.

Переглядаючи справу за наявними доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення (ухвали) суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до приписів ч. 3 чт. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому, згідно з вимогами ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що згідно посвідчення про інвалідність він має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни до 01.05.2022, а тому відповідно до приписів п.8 та п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» він звільняється від сплати судового збору. На підтвердження вказаних обставин позивачем було долучено до матеріалів справи копію посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Департаментом соцзахисту населення ММР 02.05.2019.

Зі змісту вказаного посвідчення вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни. При цьому, у вказаному посвідченні зазначено, що воно видано відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 08 лютого 2021 року про залишення позовної заяви без руху позивачем було долучено до матеріалів справи копію рішення комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (учасниками війни) від 26 лютого 2016 року № 3/І/V/5.

Зі змісту вказаного рішення слідує, що ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій на підставі довідки про безпосередню участь особи в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 29.01.2016 № 382/01/12-2016; наказу Першого заступника керівника АТЦ при СБУ від 02.02.2015 № 33, від 23.10.2015 № 296, від 13.12.2015 № 347.

Отже, з огляду на встановлені обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів, надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції щодо наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону, виходить з наступного.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав (пункт 13).

Водночас, колегією суддів встановлено, що позивач має посвідчення особи з інвалідністю 3 групи, яка має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, та яке видано відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено, що до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни (ст.4).

Разом з тим, ст. 18 цього Закону передбачено, що ветеранам війни, постраждалим учасникам Революції Гідності, які мають право на одночасне отримання посвідчення учасника бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасника війни та постраждалого учасника Революції Гідності, видається лише одне посвідчення за їхнім вибором.

Ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Пунктом 3 Положення "Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302 регламентовано, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Учасникам бойових дій (стаття 6 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій".

Особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни".

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що ветерани війни можуть мати право на одночасне отримання посвідчення учасника бойових дій та особи з інвалідністю внаслідок війни, водночас, їм видається лише одне посвідчення за їх вибором.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (учасниками війни) від 26 лютого 2016 року № 3/І/V/5 позивачу було надано статус учасника бойових дій.

Водночас, з 19.04.2019 обласною МСЕК м. Маріуполь позивачу було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з захворюванням одержаним під час безпосередньої участі в АТО, забезпечення її проведення, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААБ № 065097 від 25.04.2019.

Таким чином, з наведеного слідує, що позивач набув права на отримання посвідчення учасника бойових дій та особи з інвалідністю внаслідок війни. При цьому, з урахуванням приписів ст. ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" йому було видано посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що відповідно до приписів до п. 11 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (відповідно до якого позивачу було видано зазначене посвідчення) до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

У свою чергу, згідно з приписами п. 19 ст. 6 вказаного Закону учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Тобто, з аналізу наведених норм законодавства слідує, що особа, яка отримала посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, апріорі є учасником бойових дій.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачем на виконання вимог ухвали суду від 08.09.2020 не було надано документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору та відповідно не усунуто недоліки позовної заяви.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача, що даний спір не пов`язаний з порушенням прав позивача як учасника бойових дій, оскільки останнім оскаржується рішення відповідача щодо виплатити йому одноразової грошової допомоги як ветерану війни та особі з інвалідністю внаслідок війни - ІІІ групи внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в АТО.

Відтак, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апелянта, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що мало наслідком неправильне вирішення питання щодо наявності правових підстав для повернення позовної заяви особі, яка її подала.

Відповідно до вимог ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Проте, колегією суддів встановлено, що під час прийняття ухвали про залишення позовної заяви без руху та у подальшому повернення позовної заяви судом першої інстанції не було дотримано вказаних вимог.

Враховуючи викладені обставини справи та норми процесуального законодавства у їх сукупності та взаємозв`язку, колегією суддів встановлено, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання та обмеження права позивача на судовий захист, регламентованого, зокрема, статтею 55 Конституції України та статтею 5 КАС України.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, з урахуванням того, що доводи позивача викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції, що містяться в оскаржуваній ухвалі Окружного адміністративного суду м.Києва про повернення позовної заяви, колегія суддів вважає за необхідне таку ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 311-312, 320-322, 325, 328 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року скасувати та направити справу № 640/19725/20 до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович