Справа № 420/1623/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/1623/21
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Танасогло Т.М. , Єщенка О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, Житлово-будівельного кооперативу «Київський-14» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 року у справі №420/1623/21 за позовом Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради до Житлово-будівельного кооперативу «Київський-14» про зобов`язання передати картотеку з питань реєстрації фізичних осіб

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив суд зобов`язати Житлово-будівельний кооператив «Київський-14» передати Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради картотеки з питань реєстрації фізичних осіб за адресами: м.Одеса, Люстдорфська дорога, буд.166/1, м.Одеса Люстдорфська дорога, буд.168/1, м.Одеса, Люстдорфська дорога, буд.170/1.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 року у справі №420/1623/21 заяву Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради задоволено частково.

Прийнято відмову Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від позову до Житлово-будівельного кооперативу «Київський-14» про зобов`язання передати картотеки з питань реєстрації фізичних осіб.

Закрито провадження по справі за позовом Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради до Житлово-будівельного кооперативу «Київський-14» про зобов`язання передати картотеки з питань реєстрації фізичних осіб.

Відмовлено у задоволенні заяви позивача про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу «Київський-14» витрат понесених Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради за подання позову у розмірі 2270 грн.

Закриваючи провадження у справі судом першої інстанції вказав на наявність у позивача права відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу. При цьому, така відмова не суперечить закону та не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси. Також, окружний адміністративний суд не погодився з твердженнями відповідача щодо відсутності спору, оскільки Житлово-будівельним кооперативом «Київський-14» вимоги позову виконано під час надання судом сторонам у справі часу на примирення, що підтверджується відповідними актами від 30.03.2021 року, 15.04.2021 року, 27.04.2021 року від 26.05.2021 року про передачу картотек. При цьому, відмовляючи у задоволенні вимоги позивача про стягнення судових витрат по сплаті судового збору судом першої інстанції зазначено, що судовий збір на користь суб`єкта владних повноважень не стягується.

Не погоджуючись із ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 року у справі №420/1623/21 в частині розподілу судових витрат Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради подано апеляційну скаргу, у якій зазначено, що судове рішення в оскаржуваній частині судом першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим останнє підлягає скасуванню із прийняттям нового судового про задоволення заяви Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради щодо стягнення з Житлово-будівельного кооперативу «Київський-14» судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2270 грн.

В обґрунтування означеної апеляційної скарги позивач зазначає, що саме після подання позовної заяви по справі №420/1623/21 відповідачем ЖБК «Київський-14» задоволено позовні вимоги Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради. На думку позивача, статтею 140 КАС України установлено виключний випадок за якого суд, за заявою позивача, вправі присудити відшкодування всіх понесених ним судових витрат з відповідача, зокрема, у разі відмови позивача від позову з підстав задоволення позовних вимог відповідачем після подання позовної заяви. При цьому, будь-яких обмежень щодо застосування положення статті 140 КАС України відсутні. Отже, вказана норма розповсюджується також на суб`єктів владних повноважень. Власну позицію скаржник підкріплює посиланням на постанову Верховного Суду від 13.02.2020р. у справі №815/5101/17.

Не погоджуючись із ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 року в частині закриття провадження у справі Житлово-будівельним кооперативом «Київський-14» подано апеляційну скаргу, у якій зазначено, що наведені судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні висновки не відповідають обставинам справи, окружним адміністративним судом порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим вказане судове рішення підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради звернувся до суду з даним позовом із пропуском тримісячного строку, який обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог, тобто з 05.04.2016р. Також, скаржник зазначає, що дії щодо передачі відповідної картотеки з питань реєстрації фізичних осіб відповідачем виконувалися до відкриття провадження у справі та саме на виконання вимог п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг». При цьому, з невідомих причин суб`єкт владних повноважень не здійснював прийняття вказаних картотек до 30.03.2021р., 15.04.2021р., 27.04.2021р., 26.05.2021р., а прийняв їх лише під час судового розгляду справи судом першої інстанції.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що предметом судового дослідження є встановлення наявності у Житлово-будівельного кооперативу «Київський-14» обов`язку із передачі Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради картотек з питань реєстрації фізичних осіб за адресами: м.Одеса, Люстдорфська дорога, буд.166/1, м.Одеса Люстдорфська дорога, буд.168/1, м.Одеса, Люстдорфська дорога, буд.170/1.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» №888-VIII до 04 квітня 2016 року житлово-експлуатаційні організації, інші підприємства, установи та організації, що забезпечували або забезпечують ведення картотек з питань реєстрації фізичних осіб, передають їх відповідним виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.

До 04 квітня 2016 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб, передає відповідним виконавчим органам сільських, селищних, міських рад картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, наявні в його територіальних органах.

Передача картотек з питань реєстрації фізичних осіб здійснюється одночасно з передачею у комунальну власність обладнання для зберігання та обробки зазначених картотек, якщо воно перебуває у державній власності.

Рішенням Одеської міської ради "Про здійснення виконавчим органом Одеської міської ради на території міста Одеси повноважень органу реєстрації, передбачених Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 16 березня 2016 року №421 органом реєстрації місця проживання на території м. Одеса визначено Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради.

З метою виконання вищевказаних нормативно-правових актів та ведення реєстру територіальної громади м. Одеси, п.2.5. Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №324 від 27 жовтня 2016 року Департаменту доручено, зокрема, забезпечити приймання та сканування картотек з питань реєстрації фізичних осіб від житлово-експлуатаційних організацій, інших підприємств, установ та організацій, що забезпечували або забезпечують ведення відповідних картотек на території міста Одеси.

Отже, Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради з 04 квітня 2016 року реалізує повноваження у сфері реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, у тому числі, уповноважений здійснювати приймання картотек з питань реєстрації фізичних осіб від житлово-експлуатаційних організацій, інших підприємств, установ та організацій.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» №888-VIII для організацій, що забезпечували ведення картотек із питань реєстрації фізичних осіб, передбачено обов`язок передачі таких картотек до 04 квітня 2016 року.

Між тим, апеляційний суд зазначає, що початок перебігу строку для звернення Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради до адміністративного суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Київський-14» не пов`язується з моментом наділення його повноваженнями щодо приймання картотек з питань реєстрації фізичних осіб.

До того ж, колегія суддів уважає за необхідне звернути увагу на важливість забезпечення публічного інтересу у даних адміністративно-правових відносинах, на реалізацію якого суб`єкт владних повноважень здійснює свою діяльність. Відсутність відомостей про осіб у реєстрі територіальної громади міста Одеси може створити негативні юридичні наслідки під час реалізації особами своїх прав у сфері реєстрації місця проживання/перебування, отримання адміністративних послуг, вчинення правочинів (заповітів, актів цивільного стану), нарахування соціальних пільг, тобто різного роду правовідносин, у яких необхідні відомості про місце реєстрації проживання/перебування.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що жодним нормативно-правовим актом не установлено граничних строків для прийняття картотек, спірні правовідносини мають триваючий характер, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для задоволення апеляційної скарги Житлово-будівельного кооперативу «Київський-14» з огляду на її необґрунтованість.

При цьому, є необґрунтованими, на думку апеляційного суду, твердження скаржника стосовно вчинення Житлово-будівельним кооперативом «Київський-14» дій щодо передачі відповідної картотеки з питань реєстрації фізичних осіб до відкриття провадження у справі, оскільки як вірно установлено судом першої інстанції передача вказаних картотек від відповідача до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради відбулася під час розгляду даної справи в суді.

Що стосується розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції вказує на таке.

Зокрема, колегією суддів установлено, що за подання до Одеського окружного адміністративного суду даної позовної заяви Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради сплачено судовий збір в сумі 2270грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 20.01.2021р. №10.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною другою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Між тим, варто зауважити, що КАС України містить спеціальні норми, які регулюють питання розподілу витрат у разі відмови позивача від позову, зокрема, статтю 140 КАС України.

Відповідно до статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Апеляційним судом установлено, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачем, ґрунтується на положеннях частини другої статті 139 КАС України, згідно із якою при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Натомість, колегія суддів вважає помилковим застосування окружним адміністративним судом, у даному випадку, частини другої статті 139 КАС України, оскільки розподіл понесених позивачем у даній справі судових витрат слід здійснювати з урахуванням та в залежності від обставин і умов, які призвели до відмови від позову.

Стаття 139 КАС України є загальною для вирішення питання розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи по суті та задоволені позову.

Між тим, положення статті 140 КАС України у порівнянні із частиною 1 та частиною 2 статті 139 КАС України не конкретизують та не ставлять в залежність можливість отримання відшкодування понесених судових витрат від приналежності позивача до певного суб`єктного складу, чи то позивачем є фізична особа, юридична особа чи суб`єкт владних повноважень.

Приналежність до такого складу та вид понесених витрат, не мають впливу на вирішення даного питання відповідно до наведених приписів чинного процесуального законодавства.

Норми статті 139 КАС України та статті 140 КАС України мають різний предмет регулювання, правову природу виникнення та застосування.

Статтею 140 КАС України установлено спеціальне та відмінне правило, згідно із яким якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

У даній справі судом першої інстанції закрито провадження у справі, задовольнивши заяву позивача про відмову від позову у зв`язку з задоволенням відповідачем позову після подання позовної заяви, а тому цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.

Отже, аналіз приведеного правового регулювання та тлумачення статей 139, 140 КАС України у їх взаємозв`язку, з урахуванням наведених обставин справи, дають підстави для висновку про те, що за наявності відповідної заяви, всі понесені позивачем у цій справі та документально підтверджені судові витрати підлягають присудженню до стягнення з відповідача на користь позивача.

Однак, окружним адміністративним судом наведеного не враховано, у зв`язку з чим помилково застосовано правила частини другої статті 139 КАС України.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 03.02.2021р. у справі № 200/6826/20-а.

Відтак, з урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості апеляційної скарги Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради та наявності законодавчо передбачених підстав для її задоволення.

Межі перегляду судом апеляційної справи визначено у статті 308 КАС України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції установлено, що під час розподілу судових витрат окружним адміністративним судом застосовано закон, який не підлягав застосуванню.

Відтак, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 року у справі №420/1623/21 в частині розподілу судових витрат із прийняттям у даній частині нового судового рішення про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу «Київський-14» на користь Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2270грн.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Київський-14» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 року у справі №420/1623/21 скасувати в частині розподілу судових витрат.

В цій частині прийняти нове судове рішення про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу «Київський-14» () на користь Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради () судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят)грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Єщенко О.В.