Справа № 520/9138/21
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

29 липня 2021 р. справа №520/9138/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області (62341, Харківська обл., Дергачівський р-н, смт. Мала Данилівка, вул.Ювілейна, буд.5, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення VII сесії VІІІ-го скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 25.03.2021 року №40 «Про відмову гр. ОСОБА_1 надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в с. Черкаська Лозова»;

- зобов`язати Малоданилівську селищну об`єднану територіальну громаду в особі Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області розглянути повторно клопотання від 26.02.2021 р. гр. ОСОБА_1 шляхом надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтовною площею 0,2500 га за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності, що розташовані в межах селища Черкаська Лозова Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п.10 ч.6 ст.12 та ч.1 ст.257 КАС України, якими унормовано що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. Відповідно до п.10 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 26.02.2021 року ОСОБА_1 через представника надіслав засобом поштового зв`язку до Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області клопотання стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтовною площею 0,2500 та за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності, що розташовані в межах селища Черкаська Лозова Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області. При цьому, ОСОБА_1 є учасником бойових дій та підпадає під пільгову категорію населення, має першочергове право на отримання земельної ділянки у власність. Рішенням VII сесії VIІІ-го скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 25.03.2021 року № 40 «Про відмову гр. ОСОБА_1 надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в с. Черкаська Лозова» було вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої на території Малоданилівської селищної ради в с. Черкаська Лозова, для подальшої передачі у власність, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів. Позивач вважає, що переглядаючи інформацію з Публічної кадастрової карти України можна прийти до висновку, що Малоданилівська ОТГ вводить позивача в оману, оскільки навколо бажаної позивачем земельної ділянки розташовані земельні ділянки приватної власності з кадастровими номерами та мають відповідно адреси Харківська область, Дергачівський район, с.Черкаська Лозова. з зазначенням відповідних вулиць на номерів будинків. З огляду на викладене, рішення VII сесії VIІІ-го скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 25.03.2021 року № 40, є незаконним, таким що порушує норми діючого законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що з позовними вимогами не погоджується з огляду на те, що 26.02.2021 року до Малоданилівської селищної ради надійшло клопотання позивача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтовною площею 0,2500 га за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності, що розташовані в межах села Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області. 16.03.2021 року з метою отримання інформації щодо зазначеної у клопотанні від 26.02.2021 року земельної ділянки, селищною радою було направлено лист до Відділу у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з доданням схеми розташування запитуваної ділянки, яка в свою чергу була долучена позивачем до Клопотання. 18.03.2021 року Малоданилівською селищною радою було отримано відповідь Відділу у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, за вихідним номером 18-20-0.23,18-486/109-21, згідно якого частина запитуваної земельної ділянки перебуває приватній власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ХР № 007830, що був зареєстрований 28.12.1999 року № 1687. В свою чергу, інша частина запитуваної позивачем земельної ділянки за даними Проекту встановлення меж сільських населених пунктів Черкасько - Лозівської сільської ради та Проекту формування вищезазначеної ради, розроблених ХФ «УкрНИИ Земпроект» (нині - ДП «Харківський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою») у 1992 році, розташована за межами населених пунктів на території Малоданилівської селищної ради (до об`єднання у Малоданилівську селищну об`єднану територіальну громаду - територія Черкасько - Лозівської сільської ради). 25.03.2021 року Рішенням чергової VII сесії Малоданилівської селищної ради VIII скликання № 40 «Про відмову гр. ОСОБА_1 надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» було відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої на території Малоданилівської селищної ради в с. Черкаська Лозова, для подальшої передачі у власність, в зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів. Представник відповідача вказав, що вказане рішення є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства. На цій підставі представник відповідача у задоволені позовних вимог позивача просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що 26.02.2021 року до Малоданилівської селищної ради надійшло клопотання позивача - ОСОБА_1 , в особі представника за довіреністю - Жук Яни Андріївни щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтовною площею 0,2500 га за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності, що розташовані в межах села Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області.

16.03.2021 року з метою отримання інформації щодо зазначеної у клопотанні від 26.02.2021 року земельної ділянки, селищною радою було направлено лист до Відділу у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з доданням схеми розташування запитуваної ділянки, яка в свою чергу була долучена позивачем до клопотання.

18.03.2021 року Малоданилівською селищною радою було отримано відповідь Відділу у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, за вихідним номером 18-20-0.23,18-486/109-21, якою повідомлено, що частина запитуваної земельної ділянки перебуває в приватній власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ХР №007830, зареєстрованого 28 грудня 1999 року № 1687. Державний акт виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Інша частина запитуваної земельної ділянки ( АДРЕСА_3 ) за даними Проекту встановлення меж сільських населених пунктів Черкасько-Лозівської сільської ради та Проекту формування вказаної ради, розроблених ХФ «УкрНИИ Земпроект» (нині - ДП «Харківський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою») у 1992 році, розташована за межами населених пунктів на території Малоданилівської селищної ради (до об`єднання у Малоданилівську селищну об`єднану територіальну громаду - територія Черкасько-Лозівської сільської ради) та відноситься до земель сільськогосподарського призначення. Згідно з Книгами записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, наявних у Відділі, а також даних Державного земельного кадастру, правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку не зареєстровані.

На підставі вищезазначеного, питання про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Черкаська Лозова було винесено на розгляд постійної комісії Малоданилівської селищної ради VIII скликання з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою, яка відбулася 18.03.2021 року.

Згідно копії витягу з протоколу засідання комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою Малоданилівської селищної ради VIII скликання від 18.03.2021 року, під час вирішення питання про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Черкаська Лозова, був розроблений проект рішення Малоданилівської селищної ради щодо відмови гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої на території Малоданилівської селищної ради в с. Черкаська Лозова, для подальшої передачі у власність, в зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів.

25.03.2021 року Рішенням чергової VII сесії Малоданилівської селищної ради VIII скликання №40 «Про відмову гр. ОСОБА_1 надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» було відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої на території Малоданилівської селищної ради в с. Черкаська Лозова, для подальшої передачі у власність, в зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів.

Позивач вважає вказане рішення незаконним та таким, що порушує його права, у зв`язку із чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст.40 Земельного кодексу України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Згідно із положеннями п."г" ч.1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

При цьому, відповідно до приписів пункту 14 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, зокрема, першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Крім того, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до статті 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Суд зазначає, що дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту.

Водночас, у частині сьомій статті 118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

При цьому, згідно з положеннями п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - рішенням селищної ради, прийнятим на пленарному засіданні. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

З матеріалів справи встановленого, що відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства 25.03.2021 року прийнято рішення чергової VII сесії Малоданилівської селищної ради VIII скликання №40 «Про відмову гр. ОСОБА_1 надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» було відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої на території Малоданилівської селищної ради в с. Черкаська Лозова, для подальшої передачі у власність, в зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів.

Суд, дослідивши підстави винесення вказаного рішення, зазначає наступне.

Відносно того факту, що на запит відповідача отримано інформацію Відділу у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, за вихідним номером 18-20-0.23,18-486/109-21, якою повідомлено, що частина запитуваної земельної ділянки перебуває в приватній власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ХР №007830, зареєстрованого 28 грудня 1999 року № 1687. Державний акт виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , суд зазначає наступне.

З зазначеної інформації Відділу у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області слідує, що земельна ділянка, на яку претендує позивач має накладення на земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні гр. ОСОБА_2 , на підставі вказаного вище державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ХР №007830, зареєстрованого 28 грудня 1999 року № 1687. Зворотного позивачем не доведено.

З огляду на те, що за змістом ч.2 ст.79 ЗК України право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар, суд наголошує про неможливість існування на одній частині поверхні двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються.

Отже, наявність права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення якої прохав позивач, унеможливлює надання такого дозволу.

З приводу доводів позивача про відсутність у Державному земельному кадастрі відомостей про наявність у користуванні інших осіб спірної земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 2, 10 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про Державний земельний кадастр» №3613-УІ від 07.07.2011 земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 19.05.2020 по справі №369/5489/18, відсутність реєстрації земельної ділянки у Державному реєстрі земель не позбавляє особу права користування земельною ділянкою, а лише впливає на порядок внесення відомостей про таку земельну ділянку до Державного земельного кадастру.

Крім того, пунктом 7 розділу X «Перехідні положення» ЗК передбачено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

З огляду на викладене, враховуючи, що право власності на спірну земельну ділянку набуто ОСОБА_2 до прийняття ЗК України та у відповідності до вказаних вище положень ст. 173 та розділу X «Перехідні положення» ЗК України не припинено, за ОСОБА_2 збережено право власності на спірну земельну ділянку.

При цьому, факт відсутності в Державному земельному кадастрі відомостей про перебування земельної ділянки у власності ОСОБА_2 , за наявності документу, який беззаперечно свідчить про належність йому такої ділянки на праві власності, не може бути підставою, зокрема, для надання дозволу на розробку проекту землеустрою вказаної земельної ділянки іншій особі.

При цьому суд зазначає, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності на підставі статті 118 ЗК України може бути надано лише на вільну земельну ділянку.

Інше тлумачення вказаної норми права призводить до порушення законних прав належного користувача земельної ділянки, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою якої зверталася особа.

Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 16.05.2019 по справі № 826/765/17.

Відносно того факту, що на запит відповідача отримано інформацію Відділу у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, за вихідним номером 18-20-0.23,18-486/109-21, якою повідомлено, що інша частина запитуваної земельної ділянки ( АДРЕСА_3 ) за даними Проекту встановлення меж сільських населених пунктів Черкасько-Лозівської сільської ради та Проекту формування вказаної ради, розроблених ХФ «УкрНИИ Земпроект» (нині - ДП «Харківський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою») у 1992 році, розташована за межами населених пунктів на території Малоданилівської селищної ради (до об`єднання у Малоданилівську селищну об`єднану територіальну громаду - територія Черкасько-Лозівської сільської ради) та відноситься до земель сільськогосподарського призначення, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктами "а"-"б" частини 1 статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

З огляду на викладене, та враховуючи те, що бажана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту та вказаний факт підтверджено належними доказами, суд приходить до висновку, що відповідач не наділений повноваженнями щодо розгляду питання, поставленого позивачем у клопотанні від 26.02.2021 року.

Також суд звертає увагу, що вказана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, відповідно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) потребує зміни цільового призначення земельної ділянки уповноваженим на це органом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення чергової VII сесії Малоданилівської селищної ради VIII скликання від 25.03.2021 року №40 «Про відмову гр. ОСОБА_1 надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої на території Малоданилівської селищної ради в с. Черкаська Лозова, для подальшої передачі у власність, в зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнято обґрунтовано, правомірно та в межах компетенції відповідача, підстави для його скасування - відсутні.

При цьому суд критично відноситься до тверджень позивача, що навколо бажаної позивачем земельної ділянки розташовані земельні ділянки приватної власності з кадастровими номерами та мають відповідно адреси Харківська область, Дергачівський район, с.Черкаська Лозова, оскільки вказаний факт не свідчить про те, що саме бажана позивачем земельна ділянка розташована на території Малоданилівської селищної ради та відповідач є уповноваженим органом на надання дозволу на розробку проекту землеустрою відносно неї.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволені адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області (62341, Харківська обл., Дергачівський р-н, смт. Мала Данилівка, вул.Ювілейна, буд.5, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29.07.2021 року.

Суддя Біленський О.О.