Справа № 580/1367/21
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1367/21 Суддя (судді) першої інстанції: О.А. Рідзель
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Строяновської О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Черкаській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 20 жовтня 2020 року про перерахунок пенсії згідно частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у частині неврахування при визначенні пенсії за період страхового стажу після 01 січня 2004 року заробітної плати на території радіоактивного забруднення за червень-вересень 1986 року згідно зі статтею 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не призначення підвищення за понаднормовий стаж згідно з частиною 2 статті 56 вказаного Закону, а також зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії із врахуванням зазначених положень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що всупереч вимогам законодавства відповідач під час обрахунку пенсії із збільшенням її на 1% понаднормовий стаж врахував пільги щодо стажу та заробітку за період роботи лише до 01.01.2004, що суперечить вимогам законодавства України.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 20 жовтня 2020 року в частині неврахування норм частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» під час обчислення пенсії за період з 01 січня 2004 року до 15 квітня 2012 року з підвищенням її розміру згідно з частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01 січня 2020 року з підвищенням її розміру згідно з частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років за період з 01 січня 2004 року до 15 квітня 2012 року згідно з частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, сторони подали апеляційні скарги.

Позивач, посилаючись на недотримання місцевим судом вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості рішення, просить його змінити в частині задоволення позову та скасувати в частині відмови в задоволенні позову із постановленням нового рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що місцевий суд безпідставно дійшов висновку про те, що розрахунок пенсії та врахування певних складових є дискреційними повноваженнями відповідача. Наголошує, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується проведення розрахунку пенсії за період з 01 січня 2004 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки. У частині задоволення позову судом не враховано, що при розрахунку пенсії за період з 01 січня 2004 року має бути враховано кількість років роботи понад 20 років, виходячи із загального трудового стажа, а не стажа за період з 01 січня 2004 року по 15 квітня 2012 року.

Відповідач, посилаючись на положення частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», наголошує, що розрахунок пенсії за періоди до 01 січня 2004 року та після цієї дати має проводитись виходячи із стажа, який позивач отримав у відповідні періоди.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарг, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, натомість скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з таких підстав.

Судом установлено, що з 11 квітня 2001 року позивачу призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

З 01 січня 2004 року, дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV), відповідачем проведено перерахунок пенсії позивачу.

Станом на 01 липня 2019 року розмір пенсії позивача становив 2675,02 грн., розрахований із заробітної плати (5246,02 грн.) помноженої на коефіцієнт стажа (0,42667) плюс доплата за понаднормативний стаж роботи 17 років та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, що належать до 2 категорії.

Уважаючи, що зазначений розрахунок проведений без врахування понаднормативного стажа у розмірі 22 роки та без врахуванням заробітку за роботу на території радіоактивного забруднення за червень - вересень 1986 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку.

За результатами розгляду такої заяви листом від 03 січня 2020 року ГУ ПФУ в Черкаській області повідомило, що проведення перерахунку призведе до зменшення розміру пенсії, а тому його проведення недоцільне.

Уважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач оскаржив їх до суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі №580/424/20 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Черкаській області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 19 грудня 2019 року щодо перерахунку пенсії та зобов`язано повторно розглянути зазначену заяву у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року мотивувальну частину рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року змінено. У решті рішення суду залишено без змін.

На виконання вказаного рішення суду відповідач повторно розглянув заяву позивача від 19 грудня 2019 року та прийняв рішення від 20 жовтня 2020 року, яким здійснено обрахунок пенсії позивача за двоскладовою формулою у розмірі 2293,57 грн. Також визначено доплату до встановленого розміру пенсії в сумі 652,83 грн.

12 лютого 2021 року позивач звернувся до відповідача із листом, в якому зазначив, що йому протиправно не враховано розмір пенсії за другою складовою з урахуванням статей 56, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 26 лютого 2021 року відповідач повідомив позивача, що для застосування частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для обрахунку пенсії за другою складовою підстави відсутні.

Не погоджуючись із правильністю здійсненого обрахунку пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не враховано норми частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» під час обчислення пенсії за період з 01 січня 2004 року до 15 квітня 2012 року. Щодо позовних вимог про скасування рішення у частині неврахування при визначенні пенсії за період страхового стажа після 01 січня 2004 року заробітної плати на території радіоактивного забруднення за червень-вересень 1986 року згідно зі статтею 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд виходив з того, що розрахунок розміру пенсії та врахування певних складових є дискреційними повноваженнями відповідача. Крім того, спірне рішення та матеріали справи не містять доказів, що відповідачем під час обрахунку пенсії взято середній заробіток за інший, ніж червень-вересень 1986 року, період.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).

Положеннями статті 28 цього Закону у редакції на час набрання ним чинності особа має право на мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажа.

Тим часом, на громадян, які постраждали від аварії на Чорнобильській АЕС, поширюється дія спеціального закону - Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ (далі - Закон України №796-ХІІ).

У рішенні від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 (справа № 1-11/2018(3830/15) Конституційний Суд України зазначив, що встановлення у законах України пільг, компенсацій та гарантій громадянам України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, обумовлено виконанням державою свого конституційного обов`язку, передбаченого статтею 16 Основного Закону України, щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. Такі пільги, компенсації та гарантії є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку (п. 4 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України звернув увагу, що в ухваленому на виконання статті 16 Конституції України Законі № 796-ХІІ передбачено додаткові гарантії соціального захисту для вказаних осіб - комплекс заходів у вигляді пільг, компенсацій і гарантій. Фактично ці заходи є компенсацією особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, а також основним засобом реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту таких осіб (п. 6 мотивувальної частини).

З огляду на підходи, висловлені Конституційним Судом України у загаданому вище рішенні, обмежувальне тлумачення прав, пільг, гарантій громадян, що постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, не допускається.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України № 796-XII право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Верховний Суд України у постанові від 20 вересня 2016 року у справі № 21-1255а16 висловив позицію стосовно того, що особам, яким призначена пенсія за віком відповідно до Закону України №1058-IV зі зменшення пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України №796-ХІІ, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

Як убачається із матеріалів справи, відповідач при здійсненні розрахунку пенсії позивача за період до 01 січня 2004 року підвищує її розмір за понаднормовий стаж, тим часом за період після зазначеної дати таке підвищення не враховує.

На обґрунтування такого розрахунку відповідач зазначає, що за період після 2004 року позивач отримав 6 років 6 місяців стажа, що виключає збільшення пенсії.

Однак, таке твердження відповідача суд уважає помилковим, оскільки із наведених вище положень убачається, що при проведенні розрахунку пенсії за весь період ураховується загальний трудовий стаж, а тому збільшенню на 1% заробітку за рік підлягає пенсія за весь період.

Отже, розмір пенсії позивача за весь період підлягає збільшенню на 22%.

За таких обставин позов у відповідній частині підлягає задоволенню.

Надаючи оцінку доводам позивача про необхідність обрахунку пенсії виходячи із заробітка за роботу в зоні відчуження, колегія суддів уважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень частини 1 статті 27 Закону України №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп ? Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії врегульовано положеннями статті 40 Закону України №1058-IV.

Частиною 1 цієї правової норми у редакції, яка діяла до 01 жовтня 2017 року, передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України №1058-IV у цій же редакції, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за попередній рік для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяці попереднього року з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою:

Зв = З + Зд, де:

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зд - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу), і яка визначається за формулою:

Д

Зд = ___ х 100 %, де

Т

Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону;

Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу).

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ (далі - Закон України №2148-VІІІ) у наведені положення внесено зміни.

Зокрема, тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Також Законом України №2148-VІІІ внесено зміни у Прикінцеві положення Закону України №1058-ІV.

Зокрема, додано пункт 43, яким пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України №2148-VІІІ, з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

20 лютого 2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», якою затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України №1058-IV.

Пунктом 2 постанови закріплено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України №1058-IV, затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

Стаття 42 Закону України №1058-IV закріплює проведення індексації та перерахунку пенсій.

Так, частиною 2 названої правової норми передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Отже, з урахуванням положень Закону України №2148-VІІІ, перерахунок пенсії з 01 березня 2019 року проведений відповідачем із застосуванням середньої заробітної плати (дохода) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки та коефіцієнта збільшення в розмірі 1,17.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що правові підстави для врахування заробітку, отриманого позивачем у період з червня по вересень 1986 року за роботу на території радіоактивного забруднення, при здійсненні розрахунку пенсії на підставі положень частини 1 статті 27 Закону України №1058-IV, на яку посилається позивач, відсутні.

Відповідно до пункта 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню, а позов частковому задоволенню.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 20 жовтня 2020 року №60 в частині неврахування норм частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» під час обчислення пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її розміру згідно з частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.23, ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 січня 2020 року з підвищенням її розміру згідно з частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років згідно з частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією.

У решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька