Справа № 160/13837/20
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
27.10.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Штефан С, щодо зняття арешту з майна померлого ОСОБА_2 та виключення його з Єдиного реєстру боржників України на підставі п.3 ч.1 та ч.2 ст.39 та чч.1-2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження»;
- зняти арешт з майна, що належало померлому ОСОБА_2 та виключити з Єдиного реєстру боржників.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року позовну заяву було повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду, позивач 18.11.2020 року звернулась до Третього апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.
21.05.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи з 11.06.2021 року, відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому, 15.11.2019 року вона звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини за законом. Проте, 08.07.2020 року державний нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупська Л.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з наявністю Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про арешт нерухомого майна. 17.07.2020 року вона звернулась до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою в якій просила винести постанову про закінчення виконавчого провадження №16511731 відповідно до п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та здійснити дії, передбачені ч.1,2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, 09.10.2020 року Чечелівський відділ державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) листом №1317 повідомив, що із заявою про скасування арешту необхідно звертатись до суду. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
Чечелівський відділ державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) у встановлений судом строк, письмових заперечень проти позову, пояснень чи доказів щодо заявлених позовних вимог, на підтвердження або спростування обставин, зазначених у позові, не надано, як і заяви про визнання позову.
Відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками 10.06.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи.
Згідно із ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
29.06.2021 року Третя дніпровська державна нотаріальна контора звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.09.2019 року.
15.11.2019 року ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, внаслідок чого було заведено спадкову справу №666/2019.
Також, 26.05.2020 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій просила виключити ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників у зв`язку із його смертю та завершенням виконавчого провадження.
01.06.2020 року Чечелівський відділ державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) розглянув заяву позивача від 26.05.2020 року та листом №100 надав відповідь, в якій повідомив, що виконавчі провадження №16511731 та №51110132 завершені постановами від 23.03.2018 року та від 29.11.2018 року відповідно, за п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Також зазначено, що станом на 01.06.2020 року на примусовому виконанні не перебувають виконавчі провадження №16511731 та №51110132.
08.07.2020 року постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В. відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 сина - ОСОБА_2 , у зв`язку з наявністю інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо накладеного арешту на все нерухоме майно ОСОБА_2 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 28.05.2012 року ВП №16511731.
17.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою в якій просила винести постанову про закінчення виконавчого провадження №16511731 відповідно до п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та здійснити дії, передбачені ч.1,2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».
09.10.2020 року Чечелівський відділ державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) розглянув заяву позивача та листом №1317 та зазначив, що із заявою про скасування арешту необхідно звертатись до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 (далі - Закон № 606; надалі у редакції, яка була чинною станом на час винесення постанови про накладення арешту на майно позивача), який втратив чинність з 05.01.2017 у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404).
Відповідно до ч.1,2 ст.57 Закону №606 арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:
- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;
- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;
- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;
- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець був наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника.
В свою чергу, як встановлено судом виконавче провадження №16511731 завершено постановою від 23.03.2018 року відповідно, за п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону №1404 (в редакції від 07.03.2018 року) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Згідно ч.4,5 ст.37 Закону №1404 (в редакції від 07.03.2018 року) про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.
Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.39 Закону №1404 (в редакції від 07.03.2018 року) виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.
Згідно ч.1 ст.40 Закону №1404 (в редакції від 07.03.2018 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Проаналізувавши вищезазначені норми законів, можна дійти висновку, що не передбачено зняття арешту, накладеного на майно (кошти) боржника, у випадку повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону №1404, а саме - виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
З огляду на зазначене, суд не вбачає протиправної бездіяльності державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо незняття арешту з майна ОСОБА_2 під час повернення виконавчого документу стягувачу 23.03.2018 року.
Проте, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.
Згідно ч.4,5 ст.59 Закону №1404 підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Суд звертає увагу, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто вже після того як виконавче провадження №16511731 було завершено постановою від 23.03.2018 року відповідно, за п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».
Отже, закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю боржника є не можливим, якщо до цього виконавчий документ було повернуто стягувачу та наразі відсутнє відкрите виконавче провадження в державній виконавчій службі.
З огляду на той факт, що Чечелівським відділом державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) у своїх відповідях на заяви позивача не заперечується факт необхідності зняття арешту з майна ОСОБА_2 , враховуючи те, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням того, що ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено зняття арешту за рішенням суду, суд дійшов висновку про зобов`язання Чечелівський відділ державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з майна ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 28.05.2012 року ВП №16511731, про що внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, оскільки це є належним відновленням порушеного права позивача.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що дані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, частина судових витрат пов`язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 420,40 грн., що становить 50 % від суми сплаченого судового збору.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку із перебуванням головуючого судді у період з 19.07.2021 року по 23.07.2021 року у відпустці, текст рішення суду складений першого робочого дня - 26.07.2021 року.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Чечелівський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з майна ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 28.05.2012 року ВП №16511731, про що внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець