Справа № 280/4354/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2021 року Справа № 280/4354/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
31 травня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення та одноразової матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;

зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 22067,39 грн., не отриману матеріальну допомогу на оздоровлення за 2021 рік у сумі 11000,00 грн., та не отриману матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у сумі 11000,00 грн., а всього у сумі 44067,39 грн.

Ухвалою суду від 07.06.2021 відкрито спрощене позовне провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу ВЧ НОМЕР_1 НГУ та з 05.04.2021 був звільнений з військової служби та виключений із списків військової частини. Разом з тим, позивач зазначає, що під час його звільнення з військової служби йому протиправно не було виплачено компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 22067,39 грн., відповідно до довідки-розрахунку №32 від 05.04.2021. Також, позивач зазначає, що за 2021 рік йому не було виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що твердження позивача про не нарахування йому компенсації за неотримане речове майно не відповідає дійсності, оскільки військовою частиною складено відповідну довідку про вартість компенсації, яка затверджена, а командиром військової частини надана вказівка начальнику фінансового відділення для оплати. Відповідач зазначає, що грошові кошти будуть виплачені позивачу одразу після їх надходження на рахунок військової частини від Головного управління Національної гвардії України. Щодо виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, то відповідач вказав на те, що позивач у період проходження військової служби до позивача з відповідними рапортами не звертався, у зв`язку з чим зазначене питання командуванням військової частини не вирішувалось. Також, відповідач вказував на те, що виплата матеріальної допомоги можлива лише в межах наявних бюджетних асигнувань на відповідні потреби. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.03.2015 між ОСОБА_1 та командиром ВЧ НОМЕР_1 НГУ укладено контракт про проходження громадянином України військової служби у Національній гвардії Укараїни строком на три роки.

Наказом т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ від 05.04.2021 №82 позивача виключено з 05.04.2021 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, у зв`язку із звільненням з військової служби відповідно до частини 5 пункту 2 підпункту «А» ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до наказу від 05.04.2021 №82 встановлено, що позивачу грошова допомога на оздоровлення за 2021 рік не виплачувалась, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік не виплачувалась.

Також, відповідно до довідки-розрахунку №32 від 05.04.2021 про вартість речового майна, що належить до видачі позивач набув право на отримання компенсації за неотримане речове майно на суму 22067,39 грн., яка на момент звернення до суду не була виплачена.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому компенсації за неотримане речове майно, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частиною першою статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 (далі - Порядок №178).

Відповідно до пунктів 2-5 Порядку №178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Крім того, відповідно до п.7 Порядку №178, виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.

Аналізуючи вищевказані правові норми, суд дійшов висновку про те, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, в тому числі у разі звільнення з військової служби. При цьому, на день звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу військової частини особа має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Відповідно до положень Порядку №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Суд зазначає, що відповідно до наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку №32 від 05.04.2021 про вартість речового майна, що належить до видачі позивач набув право на отримання компенсації за неотримане речове майно на суму 22067,39 грн.

Разом з тим, до суду не надано наявності наказу командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ про виплату позивачу відповідних коштів, як і не надано доказів на підтвердження того, що такі кошти були фактично виплачені позивачу, що свідчить про наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо виплати позивачу компенсації за неотримане речове майно на суму 22067,39 грн.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача виплатити позивачу компенсацію за неотримане речове майно на суму 22067,39 грн., а відповідно і про задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, суд зазначає наступне.

Наказом МВС України від 15.03.2018 №200 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам (далі Інструкція №200), яка визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), які обіймають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини).

Відповідно до пункту 1 розділу ХІХ Інструкції №200, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (у тому числі слухачам, ад`юнктам і курсантам вищих військових навчальних закладів Національної гвардії України із числа військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом), які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 2 розділу ХІХ Інструкції №200 визначено, що допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за їх рапортом за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командирові (начальнику) - на підставі наказу командира (начальника) вищого рівня із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям, які вибувають у щорічну основну відпустку повної тривалості або другу її частину (у тому числі у дозволених випадках за невикористану відпустку за минулий рік), якщо військовослужбовці раніше не скористалися правом на отримання цієї допомоги.

Отже, зазначеними нормами права встановлено певні умови для отримання матеріальної допомоги на оздоровлення, зокрема визначено, що така допомога надається за рапортом військовослужбовця.

До матеріалів адміністративної справи не надано доказів на підтвердження того, що позивач у 2021 році звертався до відповідача з рапортом про надання йому матеріальної допомоги на оздоровлення, а відповідно відповідач не мав обов`язку вирішувати зазначене питання в односторонньому порядку.

Також, суд зазначає, що відповідно до положень пункту 2 розділу ХІХ Інструкції №200, матеріальна допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям, які вибувають у щорічну основну відпустку повної тривалості або другу її частину.

Проте, як встановлено з матеріалів справи, позивач протягом 2021 року у відпуску не відбував, а при звільненні отримав компенсацію за невикористані календарні дні основної відпустки за 2021 рік.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для виплати позивачу матеріальної допомоги для оздоровлення за 2021 рік, оскільки позивач до відповідача з відповідним рапортом не звертався та взагалі не використав відпустку за 2021 рік.

Стосовно виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 розділу ХХ Інструкції №200, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за рішенням командира військової частини надається в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі військової частини, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, на яке військовослужбовець має право згідно із чинним законодавством України на день звернення.

Розмір матеріальної допомоги визначається комісією на підставі інформації, наданої фінансовим відділенням (службою) військової частини про затверджений фонд грошового забезпечення та можливість проведення виплати. Склад комісії затверджується наказом командира військової частини.

Згідно пункту 2 розділу ХХ Інструкції №200, матеріальна допомога надається на підставі рапорту в кожному конкретному випадку.

Рішення комісії оформлюється протоколом, який затверджується командиром військової частини, і разом з рапортами військовослужбовців передається до фінансового підрозділу для виплати матеріальної допомоги.

Матеріальна допомога військовослужбовцям надається за місцем штатної служби.

Разом з тим, до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження того, що позивач у встановленому порядку протягом 2021 року звертався до відповідача з рапортом про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, а відповідно були відсутні підстави для розгляду зазначеного питання на засіданні Комісії та видання наказу командиром військової частини.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплатити позивачу матеріальну допомогу на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог на користь позивача присуджується судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст.2, 9, 139, 241-243, 254-263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 22067,39 грн. (двадцять дві тисячі шістдесят сім гривень 39 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова