Справа № 380/9471/20
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/9471/20 пров. № А/857/9275/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

за участю секретаря судового засідання Кардаш В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного кадастрового реєстратора Відділу у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Булгакової Ірини Павлівни на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року (ухвалене головуючим суддею Кузаном Р. І. о 12:14 год у м. Львові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до державного кадастрового реєстратора Відділу у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Булгакової Ірини Павлівни про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з адміністративним позовом до державного кадастрового реєстратора Відділу у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Булгакової І. П., в якому просять визнати протиправними дії державного кадастрового реєстратора Відділу у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Булгакової І. П. при здійсненні 06.10.2020 державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1144.

У позовній заяві вказано, що за зверненнями позивачів Відділом у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області зареєстровано в Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастрові номери земельним ділянкам :04:000:1129 ( ОСОБА_1 ), :04:000:1109 ( ОСОБА_2 ) та :04:000:1099 ( ОСОБА_3 ), однак, в подальшому, на місці вказаних земельних ділянок відповідачем протиправно всупереч вимогам Закону України «Про Державний земельний кадастр» сформовано та зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:1144, а земельні ділянки :04:000:1129, :04:000:1109 та :04:000:1099 набули статусу архівних.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подала апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти постанову - про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував, що об`єднання земельних ділянок на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами згідно з частиною шостою статті 79-1 Земельного кодексу України здійснюється лише щодо земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні. Натомість, земельні ділянки, які були об`єднані в земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:1144, не перебували у власності чи користуванні, їх об`єднання було здійснено на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Більше того, формування земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1144 площею 0,8000 га не можна було здійснити на підставі технічної документації із землеустрою, оскільки до неї увійшли три раніше сформовані земельні ділянки площею по 0,2000 га, з яких сформовано ще одну земельну ділянку площею 0,2000 га шляхом зміни координат поворотних точок земельної ділянки, яка не входила в межі раніше сформованих земельних ділянок. Також вказує, що судом першої інстанції протиправно стягнуто з неї судовий збір на користь кожного із позивачів.

Позивачі подали відзив на апеляційну скаргу, в якому її заперечують, покликаються на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просять залишити його без змін.

Під час апеляційного розгляду представник позивачів заперечила проти апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що не перешкоджає здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника позивачів, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказами Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 30.10.2019 №13-7415/16-19-СГ, №13-7373/16-19-СГ та №13-7398/16-19-СГ надано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих на території Дублянської міської ради Жовківського району, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

На виконання вказаних наказів суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 розроблені відповідні проекти землеустрою.

За заявою ОСОБА_2 від 16.12.2019 Відділом у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області зареєстровано в Державному земельному кадастрі земельну ділянку площею 0,2000 га та присвоєно кадастровий номер :04:000:1109.

За заявою ОСОБА_3 від 04.12.2019 Відділом у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області зареєстровано в Державному земельному кадастрі площею 0,2000 га та присвоєно кадастровий номер :04:000:1099

Крім цього, 06.02.2020 за заявою ОСОБА_1 . Відділом у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1129.

06.10.2020 державним кадастровим реєстратором Відділу у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Булгаковою Іриною Павлівною зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:1144 площею 0,8000 га шляхом внесення відомостей (змін до них) про земельну ділянку до Державного земельного кадастру на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 , який розроблений на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 14.05.2019 № 13-3072/16-19-СГ.

Згідно з даними Публічної кадастрової карти земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:1109, :04:000:1099, ;04:000:1129 повністю охоплені новосформованою земельною ділянкою з кадастровим номером :04:000:1144 площею 0,8 га та набули статусу архівних.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем всупереч вимогам Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру не було належним чином перевірено подану для проведення державної реєстрації земельної ділянки технічну документацію, зокрема, не встановлено факт знаходження земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:1109, :04:000:1099, :04:000:1129 в межах земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1144, а тому протиправно зареєстровано таку.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства.

Згідно із частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регулюється положеннями статті 118 ЗК України та передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивованої відмови у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Частинами першою та другою статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до частини п`ятої статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно із частинами шостою, сьомою статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта.

Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з вже сформованих земельних ділянок, що мають кадастровий номер, їх відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Статтею 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частинами четвертою-шостою статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки;

документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення, а в разі подання заяви в електронній формі - надсилається засобами телекомунікаційного зв`язку.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви:

перевіряє відповідність документів вимогам законодавства;

за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Відповідно до частини дев`ятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Частиною десятою статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі поділу або об`єднання земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються, а Поземельна книга на таку земельну ділянку закривається.

Частиною другою статті 27 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що у Поземельній книзі на земельні ділянки, сформовані в результаті поділу або об`єднання земельних ділянок, здійснюється запис про такий поділ чи об`єднання із зазначенням скасованих кадастрових номерів земельних ділянок.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що поділ або об`єднання земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором шляхом державної реєстрації відповідної земельної ділянки із присвоєння кадастрового номера та внесенням відомостей про неї до Державного земельного кадастру за заявою заінтересованої особи, до якої додається оригінал та електронна копія документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки.

Знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки, або її частини, є безумовною підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки.

Як встановлено з матеріалів справи, земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:1109, :04:000:1099, ;04:000:1129 сформовані на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 30.10.2019 №13-7373/16-19-СГ, №13-7415/16-19-СГ, №13-7398/16-19-СГ та державна реєстрація таких земельних ділянок була скасована у зв`язку з державною реєстрацією земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1144 площею 0,8 га, яка повністю охопила вказані вище земельні ділянки.

Слід зазначити, що відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку із присвоєнням кадастрового номеру :04:000:1144 внесено 06.10.2020 на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 , який розроблений на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 14.05.2019 № 13-3072/16-19-СГ.

Однак, як правильно встановлено судом першої інстанції, формування та державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1144 могли бути проведені лише на підставі технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:1109, :04:000:1099, ;04:000:1129. В свою чергу, відсутність такої документації та знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачалося зареєструвати, іншої сформованої земельної ділянки, свідчить про наявність підстав для відмови в здійсненні державної реєстрації такої земельної ділянки.

Враховуючи викладене, відповідач всупереч вимогам Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру належним чином не перевірила відповідність документів щодо державної реєстрації земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер :04:000:1144, вимогам законодавства, оскільки залишила поза увагою факт знаходження земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:1109, :04:000:1099, :04:000:1129 в межах новосформованої земельної ділянки, та за відсутності технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок протиправно здійснила реєстрацію спірної.

Що стосується доводів відповідача щодо неперебування земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:1109, :04:000:1099, :04:000:1129 у власності чи користуванні, а тому реєстрація таких могла бути скасована, апеляційний суд вважає безпідставними, так як положення ЗК України про можливість формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, на підставі технічної документації із землеустрою (частина шоста статті 79-1 ЗК України) не виключають та не суперечать положенням Закону України «Про Державний земельний кадастр», які встановлюють чіткі підстави для здійснення державної реєстрації земельної ділянки та для відмови у здійсненні такої. Відтак, довільне трактування відповідачем вимог ЗК України та Закону України «Про Державний земельний кадастр» призвело до виходу за межі її компетенції та є підставою для визнання відповідних дій протиправними.

Отже, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та наявність підстав для їх задоволення.

Враховуючи вищенаведене, а також задоволення позовних вимог, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача на користь кожного з позивачів по 840,80 грн судового збору на підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, так як відповідно до частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

За наведених обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат судом не змінюється.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного кадастрового реєстратора Відділу у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Булгакової Ірини Павлівни залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі № 380/9471/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 27.07.2021