Справа № 200/3519/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 р. Справа№200/3519/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації, в якому просить суд:

- скасувати рішення відповідача від 1 березня 2021 року про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги позивачу як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу відповідно до заяви відповідача від 28 січня 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 28 січня 2021 року звертався до відповідача із заявою про призначення його родині (йому та дружині) адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, але повідомленням відповідача від 1 березня 2021 року йому та дружині, ОСОБА_2 , було відмовлено у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг посилаючись на п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 1 жовтня 2014 року.

Зазначає, що він та його дружина працевлаштовані з 2017 року, а тому таке рішення є необґрунтованим та неправомірним (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 5 квітня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі і справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 17).

Ухвалою суду від 17 травня 2021 року справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 3 червня 2021 року о 16-00 год; зобов`язано Управління соціального захисту населення Краматорської районної державної адміністрації доказів на підтвердження отримання ним повноважень, прав та функцій від Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації (доказів на підтвердження публічного правонаступництва) (а.с. 33-34).

Ухвалою суду від 17 травня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 14 липня 2021 року о 14-00 год (а.с. 49-50).

Суд зазначає, що відповідач, Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації, правом надати відзив на позов не скористалось.

При цьому в матеріалах справи наявні пояснення відповідача щодо процедури реорганізації управління (а.с. 41-42) та відзив на позов від Управління соціального захисту населення Краматорської районної державної адміністрації (а.с. 20-23), який враховані судом як пояснення від суб`єкта владних повноважень, який не є стороною по справі.

14 липня 2021 року сторони у судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, беручи до уваги належне повідомлення сторін про дату, час і місце цього засідання, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 , є громадянином України, внутрішньо переміщеною особою (а.с. 4-6).

Відповідач, Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації, , місцезнаходження: 84100, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Банківська, буд. 70, є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі, перебуває у стані припинення (а.с. 43-44, 61).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 9 серпня 1987 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , яка також проживає за адресою АДРЕСА_3 , та має статус внутрішньо переміщеної особи (а.с. 9-11, 14).

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 позивач з 3 квітня 2017 року на умовах строкового договору працює слюсарем-сантехніком у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на БВ «Смерека» (а.с. 7).

Вказане підтверджується довідкою № 3 від 22 березня 2021 року, яка видана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (а.с. 8).

Дружина позивача, ОСОБА_2 , з 28 березня 2017 року на умовах строкового договору працює покоївкою у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на БВ «Смерека», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_3 та довідкою № 4 від 22 березня 2021 року, яка видана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (а.с. 12-13).

28 січня 2021 року позивач як уповноважений представник родини, звернувся до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради із заявою (№ 14) про надання щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, до якої додав копії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб себе та дружини, копії довідок з роботи щодо себе та дружини (а.с. 25-30).

Рішенням Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради від 1 березня 2021 року позивачу було відмовлено у наданні такої допомоги із посиланням на п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505, про що позивачу направлено повідомлення (а.с. 15, 24).

Як встановлено судом, зазначене рішення було прийнято відповідачем у зв`язку із тим, що грошова допомога родині позивача призначалась з 28 жовтня 2014 року по 27 грудня 2014 року та з 28 лютого 2015 року виплата такої допомоги була припинена. Керуючись приписами п. 7 Порядку № 505 відповідач вважав, що позивач не має право на отримання такої допомоги після припинення її виплати (а.с. 22).

Будучи не згодним зі спірним рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі з боку органів державної влади.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) […].

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону. […] Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначає "Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок № 505).

Згідно п. 2 Порядку № 505 грошова допомога надається громадянам України, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Разом з цим така допомога могла бути призначена і на кожний наступний шестимісяч-ний строк, у випадку подання представником сім`ї до уповноваженого органу заяви, в якій повідомляється про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`явлення довідки всіх членів сім`ї про взяття їх на облік як осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.

Відповідно до п. 3 Порядку № 505 особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи суд дійшов висновку про те, що п. 3 Порядку № 505 не передбачає абсолютну заборону на призначення щомісячної адресної допомоги тим особам, яким вона була припинена відповідно до п. 7 вказаного Порядку, а містить чітке і однозначне правило щодо не призначення допомоги саме на наступний строк, під яким слід розуміти один шестимісячний строк (оскільки тільки на такий строк допомога і призначається), що йде за тим, у якому виплату допомоги було припинено особі на підставі пункту 7 Порядку № 505, тому вищезазначеним Порядком не заборонено звертатись позивачу з заявою саме про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, після того, як вона вже отримувала її та підстав для відмови у призначенні такої допомоги немає, оскільки чинним законодавством не встановлено чіткої заборони на призначення такої допомоги особі в подальшому.

Згідно абз. 1 п. 8 Порядку № 505 уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім`ї заяви та документів, зазначених у п. 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім`ї.

Отже, звернення уповноваженого представника сім`ї має бути розглянуте уповноваженим органом у чітко встановлений строк та прийнято відповідне рішення, результати якого мають бути повідомлені уповноваженому представнику сім`ї.

Суд зазначає, що Порядком № 505 покладається обов`язок як на внутрішньо переміщену особу, так й на уповноважений орган дотримуватись встановленої процедури розгляду заяв про призначення грошової допомоги, в тому числі щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, на оплату житлово-комунальних послуг.

Верховним Судом у постанові від 27 березня 2018 року по аналогічній адміністративній справі № 333/3750/17 висловлено правову позицію, що у разі припинення виплати особі грошової допомоги на підставі п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, така допомога їй не призначається лише на наступний строк. При цьому, чинним законодавством не встановлено заборони на призначення такої допомоги особі в подальшому. З системного аналізу п. 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг вбачається, що вказаним пунктом регулюються умови припинення призначеної грошової допомоги та умови поновлення виплат допомоги, яка була раніше призначена але її виплата була припинена з зазначених підстав. Порядок не містить заборони чи інших обмежень на право отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за умови її отримання раніше. Допомога надається не більше ніж на 6 місяців і у подальшому за заявою строк може бути пролонговано.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України Суд зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності. Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

На підставі викладеного вище суд дійшов висновку, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2-7, 12 Порядку № 505, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Згідно матеріалів справи позивач та його дружина працевлаштовані з 2017 року.

Отже, ОСОБА_1 має право на отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Враховуючи, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячної допомоги, яка містила всі необхідні дані для призначення такої допомоги, до якої додав необхідні документи, вищевказана допомога повинна була бути призначена позивачу з дня звернення за її призначенням.

На підставі викладеного вище суд дійшов висновку, що відповідач необґрунтовано відмовив позивачеві у призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сім`ю за його заявою від 28 січня 2021 року.

Керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача та визнати таке рішення неправомірним.

Як наслідок, позовні вимоги позивача про скасування рішення відповідача від 1 березня 2021 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та зобов`язання Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу ОСОБА_1 відповідно до заяви від 28 січня 2021 року - підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір у розмірі 910,00 (а.с. 3).

Разом із цим суд зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI, Закон України «Про судовий збір»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 4 Законом України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX з 1 січня 2021року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено у розмірі 2 270,00 грн.

Згідно з пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору встановлена - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що позивачем заявлено немайнові позовні вимоги (про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії), при чому друга позовна вимога є похідною від першої, за подання даного позову за результатом розгляду цієї справи сплаті підлягало судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача суд вважає за необхідне стягнути витрати останнього зі сплати судового збору у розмірі 908,300 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 12, 72-78, 90, 94, 139, 205, 244-246, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (, місцезнаходження: 84100, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Банківська, буд. 70) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради від 1 березня 2021 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам за його заявою від 28 січня 2021 року.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради призначити та виплатити щомісячну адресну грошову допомогу ОСОБА_1 відповідно до його заяви від 28 січня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (, місцезнаходження: 84100, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Банківська, буд. 70) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини складені та підписані 14 липня 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 26 липня 2021 року.

Суддя Н.П. Волгіна