Справа № 420/2489/20
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2489/20
УХВАЛА

29 липня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1

про відвід судді Єфіменка К.С., заявлений під час розгляду заяви про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду у справі №420/2489/20 від 22 грудня 2020 року, в порядку ст. 383 КАС України за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльність, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду (суддя Свида Л.І.) від 26 червня 2020 року у справі №420/2489/20 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України. Суд вирішив:

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо не надання ОСОБА_1 повної публічної інформації на запит про доступ до публічної інформації від 03 лютого 2020 року №2-1/2020, а саме: яка конкретно службова особа (службові особи), із зазначенням посади, прізвища, ім`я, по-батькові, яка (які) не є Урядовим Уповноваженим у справах Європейського суду з прав людини, призначеним Кабінетом Міністрів України, виконувала (ли) обов`язки Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини з 01 червня по 31 грудня 2015 року, із вказівкою - в які конкретно дати такі конкретні службові особи (особа) виконували ці обов`язки; в який день та в якій спосіб ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, за якою ОСОБА_1 було звільнено з цієї посади; яка посадова особа Міністерства юстиції України та у який конкретно день (дні) здійснила заповнення та видачу трудової книжки ОСОБА_1 за умов його звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, здійснила ознайомлення ОСОБА_1 із наказом про його звільнення; чи було здійснено видачу трудової книжки ОСОБА_1 та його ознайомлення з відповідним наказом у день його звільнення чи в інший день, чи було це здійснене особисто ОСОБА_1 чи в інший спосіб.

Зобов`язати Міністерство юстиції України надати ОСОБА_1 повну публічну інформацію на запит про доступ до публічної інформації від 03 лютого 2020 року №2-1/2020, а саме: яка конкретно службова особа (службові особи), із зазначенням посади, прізвища, ім`я, по-батькові, яка (які) не є Урядовим Уповноваженим у справах Європейського суду з прав людини, призначеним Кабінетом Міністрів України, виконувала (ли) обов`язки Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини з 01 червня по 31 грудня 2015 року, із вказівкою - в які конкретно дати такі конкретні службові особи (особа) виконували ці обов`язки; в який день та в якій спосіб ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, за якою ОСОБА_1 було звільнено з цієї посади; яка посадова особа Міністерства юстиції України та у який конкретно день (дні) здійснила заповнення та видачу трудової книжки ОСОБА_1 за умов його звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, здійснила ознайомлення ОСОБА_1 із наказом про його звільнення; чи було здійснено видачу трудової книжки ОСОБА_1 та його ознайомлення з відповідним наказом у день його звільнення чи в інший день, чи було це здійснене особисто ОСОБА_1 чи в інший спосіб.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року по справі №420/2489/20 в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій та бездіяльності Міністерства юстиції України, що полягають у невчасному опрацюванні та наданні подання Міністра юстиції до Кабінету Міністрів України через його Секретаріат про звільнення ОСОБА_1 , невчасному виконанні відповідачем розпорядження Кабінету Міністрів України про звільнення позивача з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, не визначенні відповідачем у трудовій книжці позивача норми закону про працю, за якою його було звільнено з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, не наданні позивачу письмового повідомлення про переміщення його трудової книжки після такого звільнення; зобов`язання Міністерства юстиції України доповнити запис трудової книжки ОСОБА_1 стосовно його звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, із визначенням конкретної норми Кодексу законів про працю України, а саме ч. 1 ст. 38 та п. 5 ч. 1 ст. 36 в їх сукупності як правової підстави звільнення позивача згідно Кодексу законів про працю України, виплатити позивачу середній заробіток на посаді Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини з часу неналежного заповнення трудової книжки до часу доповнення запису трудової книжки позивача стосовно його звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини - скасовано. У вказаній частині позовних вимог прийнято нове рішення про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року по справі №420/2489/20 залишено без змін, а апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - без задоволення.

22 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі №420/2489/20, відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року, заява ОСОБА_1 , подана в порядку ч. 1 ст. 383 КАС України у справі №420/2489/20, передана судді Єфіменко К.С.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року по справі №420/2489/20, заяву позивача - ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі 420/2489/20 (ч.1 ст.383 КАС України) від 22.12.2020р. по справі №420/2489/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправної бездіяльності, стягнення моральної шкоди - повернуто заявнику.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року по справі №420/2489/20 - скасовано. Справу № 420/2489/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди у розмірі 17000грн направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку приписів статті 383 КАС України.

Ухвалою суду (суддя Єфіменко К.С.) від 19 липня 2021 року прийнято до розгляду в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду по справі №420/2489/20 (від 09.06.2021р. вх.№ 30029/21) в порядку ст.383 КАС України за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльність, стягнення моральної шкоди.

26 липня 2021 року до суду від ОСОБА_1 за допомогою системи «Електронний суд» за вхід. №ЕС/1540/21 надійшла заява про відвід судді Єфіменка К.С.

Заява про відвід мотивованим тим, що, на переконання заявника, подана ним заява в порядку ст.383 КАС України у справі №420/2489/20, має розглядати суддя, що розглядав справу №420/2489/20 по суті, а саме суддя Свида Л.І.

Заявник вказує про відсутність у нього жодних відомостей про неможливість розгляду заяви у справі 420/2489/20 суддею Свидою Л.І.

Також заявник посилається на те, що за приписами п. 5 ч. 1 ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Окрім того, відвід обґрунтований посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України щодо наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, а також на приписи ст. 37 КАС України щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Враховуючи викладене, заявник вважає, що суддя Єфіменко К.С. підлягає відводу з підстав, передбачених п.4, п. 5 ч. 1 ст. 36, ст. 37 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду (суддя Єфіменко К.С.) від 27 липня 2021 року, суд визнав заяву ОСОБА_1 від 26.07.2021 року (вхідний №ЕС/1540/21) про відвід судді Єфіменку К.С. від участі в розгляді заяви в порядку ст.383 КАС України від 22.12.2020 року справи №420/2489/20 не обґрунтованою. Справу №420/2489/20 передано до Відділу з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи Одеського окружного адміністративного суду для визначення головуючого судді у справі в порядку, встановленого ст.31 КАС України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року, заява про відвід судді Єфіменку К.С. передана судді Глуханчуку О.В.

Так, відповідно до приписів ч. 3, ч. 4 ст. 40 КАС України, питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

У відповідності з ч. 8 ст. 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

На підставі викладеного, заяву про відвід судді Єфіменку К.С. у справі №420/2489/20 розглянуто судом у складі головуючого судді Глуханчука О.В. в порядку письмового провадження без повідомлення та (або) виклику учасників справи, відповідно до п. 10 ч. 1 ст.4 та ч. 8 ст. 40 КАС України.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Єфіменка К.С., судом встановлено наступне.

Так, у своїй заяві про відвід заявник мотивує його наявністю підстав, передбачених п.4, п. 5 ч. 1 ст. 36 та ст. 37 КАС України.

Стаття 36 КАС України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді та відповідно до частини першої цієї статті, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КАС України, суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Стаття 37 КАС України передбачає недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.

Зокрема, згідно ч. 1 цієї статті, суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Згідно з ч. 5 ст. 37 КАС України, суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи.

Згідно ч. 6 ст. 37 КАС України, суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Щодо підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) З`їзду суддів України від 22.02.2013 року, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 (справа №800/592/17) та від 01.10.2018 (справа №9901/673/18).

З приводу наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, суд зазначає, що за змістом заяви про відвід заявником не наведено жодних підстав, які б свідчили про особисту упередженість судді Єфіменка К.С. або його необ`єктивність під час розгляду заяви в порядку ст. 383 КАС України у справі 420/2489/20.

Судом також не встановлено цих підстав.

Натомість, доводи позивача у більшій мірі свідчать про незгоду з процесуальним рішенням судді щодо повернення його заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України у справі №420/2489/20, ухвалою від 05 лютого 2021 року, яка скасовано судом апеляційної інстанції.

Однак, незгода з процесуальним рішенням судді не може бути підставою для відводу, відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України, та згідно правової позиції Верховного Суду від 17 лютого 2019 року по справі №855/35/19.

При цьому, заявник, посилаючись на положення ст. 37 КАС України, також вважає, що у зв`язку із скасуванням судом апеляційної інстанції ухвали Одеського окружного адміністративного суду у складі судді Єфіменко К.С. від 05 лютого 2021 року, останній (суддя Єфіменко К.С.) не може повторно розглядати заяву, подану в порядку ст.383 КАС України.

Проте, судом не встановлено обставин, визначених статтею 37 КАС України, для відводу судді Єфіменко К.С., оскільки повторної участі судді в розгляді адміністративної справи (заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України) в розумінні ст. 37 КАС України у даному випадку не вбачається.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 37 КАС України, суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи.

Однак, у даному випадку суддя Єфіменко К.С. не бере участь у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України, а також ч. 5 ст. 37 КАС України, для відводу судді Єфіменко К.С.

Щодо підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 36 КАС України.

З приводу порядку визначення судді для розгляду справи, суд зазначає, що його встановленого статтею 31 КАС України.

У відповідності з ч. 1 ст. 31 КАС України, визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 18 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Відповідно до пп. 15.4 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється: до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, але не довше ніж три місяці з дня набрання ним чинності - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 19 ст. 31 КАС України, особливості розподілу судових справ встановлюються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року № 30 затверджене Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Пунктом 21 Положення (в редакції від 17.07.2020) передбачено, що передача судової справи (матеріалів кримінального провадження) раніше визначеному судді, колегії суддів, палаті або об`єднаній палаті проводиться модулем автоматизованого розподілу щодо: 8) заяв та клопотань з процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, подані до суду, що розглядав справу.

Відповідно до п. 1.4.9. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України №30 від 26.11.2010 (в редакції рішення №58 від 15.09.2016), Збори суддів відповідного суду мають визначені цим Положенням повноваження щодо розгляду питань стосовно порядку функціонування автоматизованої системи.

За результатами розгляду питань, зазначених в абзаці першому цього підпункту, рішенням зборів суддів затверджуються Засади використання автоматизованої системи документообігу суду і вносяться до автоматизованої системи не пізніше робочого дня, що настає після проведення цих зборів.

Рішенням Зборів суддів Одеського окружного адміністративного суду №12 від 23.04.2019 року затверджені Засади використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському окружному адміністративному суді (зі змінами та доповненнями від 04.06.2019 рішення зборів №17, від 23.07.2019 рішення зборів №19).

Згідно п. 16 Засад, раніше визначеному в судовій справі головуючому судді передаються також (заяви), пов`язані із виконанням судових рішень, передбачені статтями 374, 376-379, 382 Кодексу адміністративного судочинства України; заяви про скасування заходів реагування, застосованих у межах відповідної судової справи; судові справи (заяви, клопотання), що надійшли для вирішення питання про прийняття додаткового судового рішення, роз`яснення рішення, виправлення описок та помилок, повернення судового збору, заяви про забезпечення позову, доказів, скасування заходів забезпечення позову, позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору у судовій справі, у якій відкрито провадження, зустрічні позови.

Пунктом 17 Засад передбачено, що усі заяви, зазначені у пункті 16 цих Засад, які надійшли до суду за шість днів до дня початку відпустки (відрядження/навчання) судді, тривалість якої перевищує 4 календарні дні, підлягають автоматичному розподілу серед усіх суддів (крім заяв, розгляд яких передбачено за ст. 382 КАС України (судовий контроль), заяв про забезпечення позову, доказів; скасування заходів забезпечення позову; заяв про роз`яснення рішення; заяв про прийняття додаткового судового рішення; заяв про повернення судового збору; заяв про відстрочення і розстрочення виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, заяв про виправлення описок та помилок в рішенні). Якщо тривалість відпустки (відрядження/навчання) судді становить 4 календарні дні і менше, вказані заяви передаються судді до дня початку такої відпустки. В разі надходження заяви під час перебування судді у відпустці (відрядженні/навчанні), тривалість якої становить 4 календарні дні або до завершення якої залишилось 4 календарні дні - такі заяви негайно передаються вказаному судді після виходу з відпустки (повернення з відрядження/навчання).

Надаючи оцінку доводам заявника відводу стосовно порушення порядку визначення судді для розгляду заяви, поданої в порядку ст.383 КАС України у справі 420/2489/20, суд виходить із приписів насамперед КАС України, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 5 ст. 372 КАС України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Стаття 382 регламентує питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах та у ч. 1 цієї статті передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Стаття 383 КАС України передбачає можливість визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Саме із такою заявою 22 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі №420/2489/20.

При цьому, ч. 5 та ч. 6 ст. 383 КАС України встановлений такий порядок розгляду заяв, поданих на підставі ч. 1 цієї статті, а саме:

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, з урахуванням наведеного правового регулювання, суд зазначає, що заява в порядку ч. 1 ст. 383 КАС України подається особою, на користь якої ухвалено рішення суду, до суду першої інстанції. При цьому, положеннями статті 383 КАС України не визначено, що розгляд заяв здійснює виключно суд, який ухвалив рішення по справі (на відміну від відповідних положень ч. 1 ст. 382 КАС України).

Тобто, розподіл заяви в порядку ч. 1 ст. 383 КАС України не суперечить приписам ст.383 КАС України.

У свою чергу, суд зазначає, що розподіл заяви ОСОБА_1 , поданої 22 грудня 2020 року в порядку ст. 383 КАС України, здійснений у зв`язку з наявністю обставин, що перешкоджали передачі справи раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (Свида Л.І.) (відсутність у розподілі).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених п.5 ч. 1 ст. 36 КАС України для відводу судді Єфіменко К.С.

Окрім того, посилання заявника на те, що вказана заява була розподілена на головуючого суддю у справі №420/2489/20 (Свида Л.І.) 09 червня 2021 року не відповідає дійсності, оскільки відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року, заява ОСОБА_1 , подана в порядку ст. 383 КАС України у справі №420/2489/20, передана судді Єфіменко К.С. Повторний автоматизований розподіл цієї заяви не здійснювався.

Інших підстав для відводу судді, передбачених статтями 36, 37 КАС України, заявником не зазначено. Судом таких підстав не встановлено.

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Єфіменка К.С., судом не встановлено підстав для відводу судді, а тому у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 31, 36, 37, 39, 40, 248, 256, 293, 383 КАС України,

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Єфіменка Костянтина Сергійовича, заявлений під час розгляду заяви про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду у справі №420/2489/20 від 22 грудня 2020 року в порядку ст. 383 КАС України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.В. Глуханчук