Справа № 160/14188/20
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2021 року м. Дніпросправа № 160/14188/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року ( головуючий суддя Рищенка А.Ю.) у адміністративній справі № 160/14188/20, розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження,

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач громадянин Азербайджанської Республіки Керімов ОСОБА_2 (далі ОСОБА_1 ) 02.11.2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі ГУ ДМС в Дніпропетровській області), в якій просить:

- визнати дії ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо прийняття рішення від 22.10.2020 року № 71 про скасування йому дозволу на імміграцію в протиправними;

- скасувати рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 22.10.2020 року № 71 про скасування дозволу на імміграцію в Україну позивачу,

- зобов`язати ГУ ДМС України в Дніпропетровській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 03.09.2007 року громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати ГУ ДМС України в Дніпропетровській області повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення від 22.10.2020 № 71 про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що ГУ ДМС України в Дніпропетровській області під час прийняття рішення від 22.10.2020 року № 71 про скасування дозволу на імміграцію в Україну поверхово та неповно з`ясовано всі обставини особової справи позивача, та прийнято протиправне рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідач у відзиві на позов просить в позові відмовити через правомірність дій щодо скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 25 лютого 2021 року позов задоволений частково, визнані протиправними дії ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо прийняття рішення, та скасовано рішення від 22.10.2020 року № 71 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , зобов`язано відповідача повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення від 22.10.2020 року № 71 про скасування дозволу на імміграцію в Україну позивачу.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням відповідач ГУ ДМС України в Дніпропетровській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції відповідає, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 - о. є громадянином Республіки Азербайджан.

24.01.2007 року рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради №32 ОСОБА_1 призначено піклувальником над ОСОБА_3 , 1937 року народження, без права отримання пенсії.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2007 року по справі № 2-а-115/07, зобов`язано відділ реєстрації та міграції фізичних осіб Павлоградського МВ УМВС України у Дніпропетровській області видати ОСОБА_1 посвідку на постійне проживання в Україні. 03.09.2007 року позивачу видано посвідку на постійне місце проживання серії НОМЕР_1 .

В серпні 2020 року ОСОБА_1 -о. звернувся до відповідача із заявою про обмін посвідки старого зразка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 03.09.2007 року на посвідку нового зразка згідно діючого законодавства.

26.08.2020 року відповідачем прийнято рішення про відмову в оформленні (видачі) ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання № НОМЕР_2 , у зв`язку з встановленням факту подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей, підроблених документів або встановлено факт скасування наданого їм дозволу на імміграцію. (пп. 9 п. 62 Порядку № 321), а 22.10.2020 року рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну № 71, у зв`язку зі з`ясуванням, що останній надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність (п. 1 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію»).

Не погодившись з такими рішеннями відповідача про скасування дозволу на імміграцію в Україну, позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про імміграцію» (далі Закон № 2491-ІІІ) та Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI (далі по тексту - Закон № 3773-VI).

Приписами ст. 3 , ч. 1 ст. 4 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України; іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону № 2491- ІІІ іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2491-ІІІ, імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону № 2491-ІІІ дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Згідно ч. 1 - 4 ст. 13 Закону № 2491-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання; Особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення; якщо за цей час особа не виїхала з України, вона підлягає видворенню в порядку, передбаченому законодавством України; якщо особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, рішення про її видворення не приймається до набрання рішенням суду законної сили.

Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 року № 1983 (далі - Порядок № 1983).

Згідно з п. 21 Порядку № 1983 дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу. Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати, зокрема, ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону № 2491-ІІІ , що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу (п. 22 Порядку № 1983).

Суд першої інстанції, здійснивши аналіз вищезазначених норм законодавства, дійшов вірного висновку, що функція територіальних органів, які розглядають питання про скасування дозволу на імміграцію, реалізується шляхом всебічної перевірки на підставі відповідного подання, а також запрошення для подання пояснень емігрантів, стосовно яких розглядається питання, забезпечення права зазначених осіб брати участь при прийнятті цього рішення є обов`язковою передумовою його правомірності.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем у порушення норм чинного законодавства, не надано доказів запрошення позивача для надання пояснень до моменту прийняття спірного рішення, у зв`язку з чим порушено право позивача «бути почутим».

Із тексту оскаржуваного рішення № 71 від 22.10.2020 року вбачається, що відповідачем рішення про скасування дозволу на імміграцію позивачу прийнято на підставі п. 1 ч.1 статті 12 Закону № 2491-ІІІ, через наявність розбіжностей в написанні анкетних даних позивача у рішенні виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області № 32 від 24.01.2007 року, постанові Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2007 року по справі № 2-а-115/07, де дані позивача зазначені як ОСОБА_1 , а у посвідці на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 03.09.2007 від 03.09.2007 року його дані указані як ОСОБА_4 Кері могли, та через відсутність тексту рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

За думкою відповідача зазначені обставини свідчить про те, що дозвіл на імміграцію позивачу надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Оцінивши докази у справі, суд першої інстанції вірно зазначив, що розбіжності у написанні анкетних даних позивача у посвідці на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 03.09.2007 року з його анкетними даними у відповідних рішеннях виконкому міськради та районного суду свідчать про допущену при оформленні посвідки описку, вчинену посадовою особою відділу реєстрації та міграції фізичних осіб Павлоградського МВ УМВС України у Дніпропетровській області, а не про підробку позивачем документів.

Приєднана до справи копія постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2007 року по справі № 2-а-115/07 посвідчена печаткою «з оригіналом згідно» і підписом посадової особи районного суду 29.10.2020 року (а.с.9), при наявності сумнівів щодо дійсності постанови, відповідач мав можливість перевірити цю обставину відповідно до приписів п. 23 Порядку № 1983 шляхом направлення запиту до суду.

Викладене свідчить, що суд першої інстанції правомірно оцінив дії відповідача як протиправні ,скасував оскаржуване рішення від 22.10.2020 року № 71 про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 , та поклав зобов`язання на відповідача повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування зазначеного рішення.

Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовуються.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, що в силу вимог ч. 1 ст.316 КАС України зумовлює залишення апеляційної скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322 ,325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у адміністративній справі № 160/14188/20- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку згідно п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай