Справа № 560/8573/20
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/8573/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

26 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні періоду роботи з 07.05.1991 по 07.2.1997 у ремонтно-будівельному кооперативі "Дорожник" до загального страхового стажу, що дає йому право на державну соціальну допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1098 "Про затвердження Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 07.05.1991 по 07.2.1997 у ремонтно-будівельному кооперативі "Дорожник", що дає йому право на державну соціальну допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1098 від 27.12.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він працював в ремонтно-будівельному кооперативі "Дорожник", що підтверджується записами в трудовій книжці. Проте період роботи з 07.05.1991 по 07.02.1997 в вказаному кооперативі протиправно не зараховано до трудового стажу, чим порушено право позивача на отримання державної соціальної допомоги, визначеної Порядком призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1098 (далі - Порядок №1098).

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 07.05.1991 по 07.02.1997 у ремонтно-будівельному кооперативі "Дорожник" до загального страхового стажу.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 07.05.1991 по 07.02.1997 у ремонтно-будівельному кооперативі "Дорожник".

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове - про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заявлених вимог послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується наявними в справі матеріалами, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в період з 07.05.1991 по 07.02.1997 працював в ремонтно-будівельному кооперативі "Дорожник".

В рішенні виконавчого комітету Славутської міської ради народних депутатів від 19.12.1991 №308/95 "Про перереєстрацію кооперативу "Дорожник" зазначено про рішення щодо перереєстрації кооперативу "Дорожник" згідно Закону УРСР "Про підприємства в Українській РСР". У списку працівників кооперативу "Дорожник" зазначений позивач.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань кооператив "Дорожник" з 04.01.2013 припинив свою діяльність за судовим рішенням.

Відповідно до листа Державного архіву Хмельницької області від 23.09.2020 №М-1469/01.01-14/2020 документи кооперативу "Дорожник" м. Славути Хмельницької області на державне зберігання не надходили.

Згідно з листом Об`єднаного трудового архіву територіальних громад Славутського району від 12.06.2020 №01-32/91 документи з особового складу кооперативу "Дорожник" на зберігання до трудового архіву не надходили і архів немає ніяких відомостей про їх місцезнаходження.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про видачу довідки про наявний страховий стаж, надавши при цьому трудову книжку НОМЕР_1 .

У відповідь на заяву позивачу видано довідку про наявний страховий стаж від 02.06.2020 №24 згідно з Порядком №1098. Страховий стаж позивача склав 11 років 1 місяць 4 дні.

До страхового стажу позивача не включено період роботи з 07.05.1991 по 07.02.1997 у ремонтно-будівельному кооперативі "Дорожник".

Позивач звернувся до відповідача щодо зарахування вказаного періоду до загального страхового стажу.

Листами №3282-2988/М-02/8-2200/20 від 08.07.2020 та №5455-4830/М03/8-2200/20 від 30.10.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для зарахування до його страхового стажу періоду роботи з 07.05.1991 по 07.02.1997 у ремонтно-будівельному кооперативі "Дорожник", оскільки запис трудової книжки про звільнення з роботи (запис №19) завірений печаткою неіснуючої на той час держави УРСР.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції враховуючи, що позивач надав відповідачу документи, які, на думку суду, є достатніми, для підтвердження факту роботи позивача у ремонтно-будівельному кооперативі "Дорожник" в період з 07.05.1991 по 07.02.1997 дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо задоволеної частини позову та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Приписами пунктів 1, 2 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до положень пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Положеннями пункту 18 Порядку №637 встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

В довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу: професія або посада, характер роботи: розділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цій період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Згідно з положеннями пунктів 23, 24 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд дійшов висновку, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону №1788- XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону №1788-ХП).

Таким чином, уточнюючі довідки мають надаватися в разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04 березня 2020 року у справі №367/945/17.

З матеріалів справи встановлено, що позивач на підтвердження факту роботи в ремонтно-будівельному кооперативі "Дорожник" в період з 07.05.1991 по 07.02.1997 надав копію його трудової книжки НОМЕР_1 , з якої встановлено, що позивач прийнятий на роботу в ремонтно-будівельний кооператив "Дорожник" з 07.05.1991.

Звільнений з вказаного кооперативу 07.02.1997. Запис про його звільнення засвідчений печаткою.

Так, надана позивачем трудова книжка, оформлена згідно з вимогами законодавства, що не заперечується відповідачем. Проте, наявна на записі про звільнення від 07.02.1997 печатка містить запис УРСР (неіснуючої держави).

Водночас, відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР від 24.08.1991 №1427-XII, проголошено 24.08.1991 Україну незалежною демократичною державою.

Тобто, з 24.08.1991 Українська РСР припинила своє існування та існує самостійна українська держава - Україна.

Водночас, колегія суддів зауважує, що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.10.1993 №643 була затверджена Інструкція про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.10.1993 №643, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28.10.1993 за №164,

Апеляційний суд вважає, що використання ремонтно-будівельним кооперативом "Дорожник" печатки старого зразка при заповненні трудової книжки позивача, не є підставою для не зарахування періоду роботи в вказаному кооперативі до страхового стажу, оскільки не вчинення кооперативом дій для обміну печаток є порушенням безпосередньо вказаного кооперативу, яке жодним чином не впливає на факт перебування позивача з ним у трудових відносинах. Засвідчення запису про звільнення печаткою старого зразка, на думку суду, не є достатнім та належним доказом для встановлення факту відсутності трудових відносин між підприємством та позивачем у спірний період. Водночас, що трудова книжка позивача, крім наявного порушення, оформлена відповідно до вимог законодавства, містить всі необхідні записи, які вчинені в хронологічному порядку.

Колегія суддів зауважує, що наявні у документах на підтвердження трудового стажу формальні неточності, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Крім того, у даних правовідносинах апеляційний суд враховує відсутність вини позивача, оскільки обов`язок належного оформлення підтверджуючих стаж документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 25.04.2019 у справі №593/283/17.

Відповідно до положень частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з положеннями пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників", чинної на час звільнення позивача з ремонтно-будівельного кооперативу "Дорожник", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене слідує, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Суд зазначає, що позивачем надано докази, які є достатніми, для підтвердження факту роботи позивача у ремонтно-будівельному кооперативі "Дорожник" в період з 07.05.1991 по 07.02.1997, тому з метою належного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 07.05.1991 по 07.2.1997 у ремонтно-будівельному кооперативі "Дорожник".

Щодо решти позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено судом першої інстанції, то колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в відмовленій частині, з огляду на те, що воно не є предметом апеляційного оскарження.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Смілянець Е. С.