Справа № 440/5238/21
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2021 року м. ПолтаваСправа №440/5238/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремуніверсалпостач" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

Полтавське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (надалі - ПОВ ФСЗІ, позивач) звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремуніверсалпостач" (надалі - ТОВ "Кремуніверсалпостач", відповідач) про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 27813,64 грн та пені у розмірі 200,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на невиконання відповідачем у 2020 році вимог статей 18-20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" щодо працевлаштування осіб з інвалідністю.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 16-20/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що ТОВ "Кремуніверсалпостач" у 2020 році створено робоче місце для працевлаштування особи з інвалідністю та поінформовано державну службу зайнятості про потребу у працевлаштуванні такої особи. Відтак, на переконання відповідача, ним у повній мірі виконані вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", що виключає можливість застосування адміністративно-господарських санкцій. Судові витрати за підготовку відзиву на позов у розмірі 2500,00 грн представник відповідача просив стягнути з ПОВ ФСЗІ.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

17.06.2021 судом одержано клопотання позивача про витребування від Полтавського обласного центру зайнятості відомостей про подання ТОВ "Кремуніверсалпостач" у 2020 році звітів за формою 3-ПН з відображенням вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю, направлення осіб з інвалідністю на підприємство, наявність відмов у працевлаштуванні. Проте відповідні докази витребувані судом при відкритті провадження у справі.

17.06.2021 судом одержано відповідь на відзив, у якій представником позивача наголошував на правомірності та обґрунтованості позовних вимог, зазначивши, що надані разом з відзивом на позов докази у повній мірі не підтверджують вжиття відповідачем всіх належних заходів з метою працевлаштування у 2020 році особи з інвалідністю /а.с. 47-49/.

25.06.2021 судом одержано відповідь Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості щодо подання ТОВ "Кремуніверсалпостач" у 2020 році звітів за формою 3-ПН /а.с. 51/.

05.07.2021 до суду надійшли заперечення на відповідь /а.с. 52-56/, у яких представник відповідача стверджував про безпідставність позовних вимог ПОВ ФСЗІ та просив стягнути на користь ТОВ "Кремуніверсалпостач" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 700,00 грн.

09.07.2021 судом одержано клопотання позивача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу /а.с. 72-73/, що обґрунтоване посиланням на неспівмірність витрат зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи

ТОВ "Кремуніверсалпостач" у визначеному законом порядку зареєстровано як юридичну особу, .

01.03.2021 відповідачем подано до ПОВ ФСЗІ звіт за формою №10-ПОІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2020 рік, вх.№3992 /а.с. 3/. За змістом вказаного звіту середньооблікова кількість штатних працівників роботодавця у 2020 році становила 11 осіб, фонд оплати праці штатних працівників 611,9 тис. грн; кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" одна особа, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, за 2020 рік нуль осіб.

Посилаючись на те, що відповідачем у 2020 році не виконано норматив працевлаштування осіб з інвалідністю, позивач, виходячи з приписів статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", стверджував про наявність у відповідача обов`язку зі сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 27813,64 грн та пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій у розмірі 200,16 грн за одне незайняте особою з інвалідністю робоче місце /а.с. 4/.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Спірні відносини урегульовані Законом України від 21.03.1991 №875-XII "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (надалі - Закон №875-XII).

Згідно з частиною першою статті 17 Закону №875-XII (у редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин) з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 18 Закону №875-XII, забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до частини першої статті 19 Закону №875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України від 05.07.2012 №5067-VI "Про зайнятість населення" (надалі - Закон №5067-VI) роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії).

На виконання пункту 4 частини третьої статті 50 Закону №5067 наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 №316 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 05.12.2016 №1476), що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за №988/23520, затверджено форму звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".

Пунктом 5 розділу І Порядку подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" визначено, що форма N 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом цього спору є стягнення відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені за незабезпечення у 2020 році працевлаштування на підприємстві особи з інвалідністю.

Так, спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями. Про це також вказано у статті 20 Закону №875-XII.

Виходячи з наведених вище приписів Закону №875-XII, відповідач у 2020 році мав:

виділити та створити одне робоче місце для працевлаштування особи з інвалідністю;

надати державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю інформацію у порядку, передбаченому Законом №5067-VI та Наказом №316;

звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Законом №875-ХІІ та Наказом №591;

у разі невиконання такого нормативу - сплатити адміністративно-господарські санкції.

Судом встановлено, що наказом ТОВ "Кремуніверсалпостач" від 03.01.2020 №41-к створено одне робоче місце швачки для працевлаштування особи з інвалідністю /а.с. 31/.

Також до матеріалів справи залучені копії документів про придбання промислової швейної машинки, меблів, тобто облаштування робочого місця /а.с. 67-69/.

Крім того, 31.01.2020 відповідачем подано до Кременчуцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості Звітність "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" (Форма №3-ПН), у якому повідомлено про наявність вакантного місця за посадою швачки для працевлаштування особи з інвалідністю /а.с. 21-22/.

Звіти аналогічного змісту подані відповідачем також 19.03.2020, 08.07.2020, 19.08.2020, 25.09.2020, 15.12.2020 /а.с. 23-30/.

Факт подання ТОВ "Кремуніверсалпостач" звітів за формою №3-ПН підтверджено листом Кременчуцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості від 17.06.2021 вих.№684/16/50/2-21 /а.с. 51/, з урахуванням чого суд визнає безпідставними доводи позивача про неподання таких звітів.

Отже, відповідачем виконано вимоги Закону №875-XII в частині виділення одного робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю та повідомлено державну службу зайнятості про наявність вакансії для працевлаштування такої особи.

Доводи позивача про недотримання ТОВ "Кремуніверсалпостач" строку подання до державної служби зайнятості інформації про наявність вакансії для працевлаштування особи з інвалідністю, оскільки звітність за формою №3-ПН подано 31.01.2020, а робоче місце утворено 03.01.2020, на переконання суду не є достатньою підставою для застосування до відповідача адміністративно- господарського штрафу, адже передумовою для його застосування є сукупність обставин (як-то не створення робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю, не повідомлення державної служби зайнятості про наявність вакансії тощо).

Окрім того, суд враховує, що визначений у Законі №875-XII обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені у частині першій статті 18 Закону №875-XII.

Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, у повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало особу з інвалідністю з причин незалежних від нього: відсутність таких осіб, відмова особи з інвалідністю від працевлаштування на підприємстві, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню осіб з інвалідністю.

Аналогічний висновок щодо правозастосування у спірних відносинах наведений у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №П/811/693/17, від 02.05.2018 у справі №804/8007/16, від 13.06.2018 у справі №819/639/17, від 20.05.2019 у справі №820/1889/17, від 24.06.2020 у справі №440/2008/19, від 13.05.2021 у справі №260/554/19, що враховується судом з огляду на приписи частини п`ятої статті 242 КАС України.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів надання необґрунтованих відмов зі сторони відповідача у працевлаштуванні осіб з інвалідністю протягом 2020 року, позивачем відповідні обставини не встановлені.

Натомість, у листі Кременчуцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості від 17.06.2021 вих.№684/16/50/2-21 зазначено, що актуальність вакансії для працевлаштування особи з інвалідністю на посаду швачки підтверджувалась відповідачем щомісяця у телефонному режимі; направлення на працевлаштування особам з інвалідністю не видавались /а.с. 51/.

Суд наголошує, що принципом юридичної відповідальності є вина в порушенні законодавчо встановленого імперативного правила поведінки. За приписами частини другої статті 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Враховуючи те, що ТОВ "Кремуніверсалпостач" були виконані вимоги Закону №875-XII щодо прийняття заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, доказів того, що відповідач не створив робочі місця для осіб з інвалідністю, відмовляв таким особам у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавав державній службі зайнятості інформацію щодо наявності вакансій, необхідну для організації працевлаштування осіб даної категорії, або несвоєчасно звітував Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, позивачем не надано, суд зазначає, що у діях відповідача відсутній склад правопорушення і на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році.

Зазначений висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 14.02.2018 у справі №820/2124/16, від 28.02.2018 у справі №807/612/16, від 26.06.2018 у справі №806/1368/17, від 19.12.2018 у справі №812/1140/18, від 23.07.2019 у справі №820/2204/16, від 31.07.2019 у справі №812/1164/18, від 24.06.2020 у справі №440/2008/19, від 13.05.2021 у справі №260/554/19.

За таких обставин, позовні вимоги ПОВ ФСЗІ є необґрунтованими та безпідставними, а тому у їх задоволенні належить відмовити повністю.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2270,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 06.05.2021 №119 /а.с. 9/. Вказану суму судового збору зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України, що підтверджено випискою /а.с. 10/.

Однак, оскільки у задоволенні позовних вимог суб`єкту владних повноважень відмовлено, підстав для розподілу цих судових витрат немає.

Разом з тим, відповідачем заявлено про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу загалом у розмірі 3200,00 грн (з них, 2500,00 грн - за написання відзиву та 700,00 грн - за написання заперечення на відповідь).

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

На підтвердження понесення цих витрат відповідачем надано суду копії: договору від 04.06.2021 №040621, акта від 08.06.2021 №1 приймання-передачі наданих послуг, платіжного доручення від 08.06.2021 №3750 /а.с. 36-38/, акта від 02.07.2021 №2 приймання-передачі наданих послуг, платіжного доручення від 01.07.2021 №3770 /а.с. 65, 66/.

Дослідивши надані позивачем копії документів, суд дійшов висновку, що ними у повній мірі підтверджено факт надання Адвокатським об`єднанням "Західна правозахисна група" правової допомоги ТОВ "Кремуніверсалпостач", що полягала у підготовці заяв по суті справи (відповіді на відзив та заперечення на відповідь).

Визначена позивачем та адвокатським об`єднанням вартість послуг є співмірною складності справи та підтверджена належними доказами.

Позивачем не спростовано, що відповідні витрати пов`язані з розглядом справи.

Доводи позивача про те, що відповідачем не надано детального опису робіт, а подані до суду заяви по суті справи підписані директором підприємства, а не адвокатом, суд визнає помилковими, адже складення заяв по суті справи є різновидом правничої допомоги.

Так, відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Зміст наданих адвокатом послуг розкритий у підписаних договірними сторонами актах прийняття-передачі наданих послуг від 08.06.2021 №1 та від 02.07.2021 №2 /а.с. 37, 65/.

У контексті цієї справи суд зазначає, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

З урахуванням наведеного, суд визнає слушними зауваження позивача про те, що у спірних відносинах судами напрацьовано сталу судову практику, з урахуванням якої відповідачем обґрунтовано власну правову позицію щодо безпідставності позовних вимог ПОВ ФСЗІ.

Проте такі доводи позивача не свідчать про завищення чи необґрунтованість вимог відповідача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, адже ініціатором судового провадження у цьому випадку є саме суб`єкт владних повноважень, якому у задоволенні позовних вимог відмовлено.

За таких обставин, витрати ТОВ "Кремуніверсалпостач" на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 3200,00 грн підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 134, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремуніверсалпостач" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (; вул. Європейська, 49, м. Полтава, Полтавська область, 36039) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремуніверсалпостач" (; пров. Героїв Бресту, 44а, м. Кременчук, Полтавська область, 39601) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3200,00 грн (три тисячі двісті гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба