Справа № 540/2325/21
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/2325/21

Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С. Дата і місце ухвалення: 11.06.2021р., м. Херсон
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №71/Л-281/1/60 від 28 серпня 2020 року, виготовленої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, відповідно до довідки, виданої Управлінням Служби безпеки України у Херсонській області №71/Л-281/1/60 від 28 серпня 2020 року, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад - 6630,00 грн., оклад за військовим званням - 1410,00 грн., відсоткова надбавка за вислугу років 3618,00 грн., надбавка за особливості проходження служби - 4196,88 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень - 994,50 грн., надбавка військовослужбовцям підрозділів по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю 402,00 грн., доплата військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають із особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі - 331,50 грн., преміювання 663,00 грн. Загальний розмір грошового забезпечення становить 18 245,88 грн., розрахований згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», статті 9 Закону України №2011-XII від 20.12.1991р. «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», із врахуванням раніше виплачених сум, з 01.04.2019р.

Позов обґрунтовував тим, що з квітня 2014 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Херсонській області та отримає пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Після виходу на пенсію у Службі безпеки України змінилося правове регулювання щодо розміру і порядку перерахунку та виплати пенсій, зокрема, неодноразово збільшувався розмір грошового забезпечення військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсії за Законом №2262-ХІІ, а також граничні розміри деяких додаткових видів грошового забезпечення. У зв`язку з цим, Управлінням СБУ в Херсонській області, на підставі заяви позивача, складено нову довідку про розмір його грошового забезпечення від 28.08.2020р. №71/Л-281/1/60, яку направлено до ГУ ПФУ в Херсонській області для перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Однак, відповідачем незаконно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року позовну заяву разом із доданими до неї документами повернено позивачу на підставі ч.2 ст.123 КАС України (у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 11.06.2021р. та направити справу до суду першої інстанції на продовження розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду та наявності поважних причин пропуску такого строку судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням ОСОБА_1 на те, що на всій території України починаючи з 12 березня 2020 року і по сьогоднішній день неодноразово запроваджувалися жорсткі обмеження, пов`язані із дією карантину, встановленого з метою запобігання поширенню каронавірусної хвороби, що відтермінувало звернення позивача до суду та об`єктивно перешкоджало йому захистити свої права.

Також, апелянт посилається на те, що протиправна невиплата пенсії або протиправне не відновлення виплати пенсії, що сталися з вини держави та її компетентних органів, можуть бути віднесені до триваючих правопорушень, оскільки суб`єкт владних повноважень територіальний орган ПФУ протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань та допускає протиправну поведінку стосовно пенсіонера, чим порушує його право на пенсійне забезпечення.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що він має передбачене законом право на «автоматичний» перерахунок пенсії без власних зустрічних дій і це право є абсолютним.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.2 ст.312 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Строк звернення до адміністративного суду регламентовано статтею 122 КАС України, за приписами частин першої, другої якої, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Строки мають важливе значення для захисту порушених прав та адміністративного судочинства. У публічно-правових відносинах строки особливо актуальні для оцінки правомірності поведінки суб`єктів з погляду на її своєчасність.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс установлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Виходячи з наведеного, можна дійти висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 дій Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови в перерахунку пенсії відповідно до виданої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області довідки про розмір грошового забезпечення №71/Л-281/1/60 від 28 серпня 2020 року.

Позивач зазначає, що отримавши вказану довідку Головне управління ПФУ в Херсонській області листом №3782-33067ЛФ3/8-2100/20 від 30.09.2020р. незаконно відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення адміністративного позову, дійшов висновку, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду, встановлений процесуальним законодавством. Зокрема, суд зазначив, що позивач, отримавши пенсійні виплати з січня 2018 року, повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів та вчинити активні дії задля встановлення відповідних обставин. Разом з тим, він звернувся до ПФУ лише у вересні 2020 року. При цьому, отримавши відмову 30.09.2020р., звернувся до суду з даним позовом із значним пропуском встановленого шестимісячного строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає обґрунтованим такий висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.

Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.

Поняття «повинна була дізнатись», використане у ст. 122 КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Верховний Суд у постанові від 02 березня 2021 року по справі №758/7700/17 зазначив, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, з моменту отримання грошових виплат, при отриманні від органу Пенсійного фонду України повідомлення про призначення пенсії, відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Судова палата Верховного Суду з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021р. у справі №240/12017/19 наголосила на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що про порушення своїх прав на здійснення перерахунку та виплату пенсії з урахуванням складових грошового забезпечення, зазначених в довідці Управління Служби безпеки України у Херсонській області №71/Л-281/1/60 від 28 серпня 2020 року, ОСОБА_1 дізнався з листа Головного управління ПФУ в Херсонській області від 30.09.2020р., яким позивача повідомлено про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії.

З даним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 26.05.2021р., тобто з пропуском строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджує, що заявлені громадянином вимоги у пенсійному спорі не обмежено будь-яким строком.

Колегія суддів вважає помилковими такі доводи апелянта з огляду на наступне.

Строки, за які підлягає виплаті пенсія, врегульовані також нормами законодавства у сфері соціального захисту, які є спеціальними відносно правовідносин, що склались між позивачем і відповідачем та є спірними у цій справі.

За правилами частини 3 статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до статті 55 цього Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу ПФУ, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, норми спеціального законодавства у сфері соціального захисту, які виключають застосування обмеження строком, стосуються саме нарахованих сум пенсій за минулий час, які не виплачені з вини пенсійного органу.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 27 січня 2021 року по справі №160/4284/19.

Що ж до посилань апелянта на положення ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то вказана норма не підлягає застосуванню до правовідносин, з приводу яких виник спір у цій справі, через те, що приписи цієї норми законодавства регулюють виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, але не виплачених з вини Пенсійного фонду України.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року по справі № 21-329а13, постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 грудня 2020 року по справі №510/1286/16-а, постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року по справі №160/4284/19.

Отже, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають строки звернення до суду, передбачені статтею 122 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій позивачем не доведено наявності об`єктивно непереборних обставин, що перешкоджали вчасному зверненню з адміністративним позовом.

Стосовно посилання позивача на введення карантину на території України, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 (зі змінами та доповненнями) «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, на усій території України запроваджено карантин з 12 березня 2020 року.

Відповідно до п.3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Колегія суддів зазначає, що сам факт введення на території України карантину не є безумовною підставою для поновлення будь-яких процесуальних строків, за відсутності обставин, зумовлених карантинними обмеженнями, що стали перешкодою для звернення до суду.

Водночас, апелянтом не надано суду жодного доказу на підтвердження викладених у апеляційній скарзі обставин, зокрема, на підтвердження того, що існували обмеження впроваджені у зв`язку з карантином, що зумовили дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення до суду з відповідним позовом. Наведення у заяві про поновлення строку звернення до суду загальних посилань на факт запровадження на території України карантинних заходів не свідчить, що такі обставини унеможливили своєчасне подання даного позову.

На думку суду, лише зазначення обставини про дію карантинних заходів не є достатньою мотивацією щодо об`єктивної неможливості звернення до суду в межах строку звернення.

Більше того, запровадження карантинних заходів не стало перешкодою для звернення 11.08.2020р. позивача до Управління СБУ в Херсонській області щодо отримання довідки про розмір грошового забезпечення, а також подання 15.09.2020р. відповідної довідки до Головного управління ПФУ в Херсонській області разом із заявою про здійснення перерахунку пенсії.

Таким чином, наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду є необґрунтованими та не дають підстав вважати, що в даному випадку існували дійсні об`єктивні перешкоди для звернення позивача за захистом своїх прав до суду. Позивач в даному випадку мав дійсну можливість своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду, однак допустив необґрунтоване зволікання, яке унеможливлює і не виправдовує втручання у принцип юридичної визначеності стосовно виниклих правовідносин.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами та не наведено поважних причин пропуску такого строку, які могли б стави підставою для його поновлення, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано наслідки пропуску строку звернення до суду, встановленні ч.2 ст.123 КАС України.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 122, 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 липня 2021 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук