Справа № 240/19774/20
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/19774/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Д.М.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

22 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Григорук В.С.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Єфремової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (відповідача), в якому просила:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо застосування при обчисленні пенсії середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки;

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неврахування при призначенні пенсії заробітної плати з 1 січня 2008 року до 31 липня 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести призначення, нарахування та доплату пенсії з 25 серпня 2020 року з урахуванням для обчислення пенсії середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017, 2018, 2019 роки в сумі 7763 грн 17 коп.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області врахувати при обчисленні пенсії заробітну плату за період страхового стажу з 1 січня 2008 року до 31 липня 2020 року.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 26.01.2021 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Визначення заробітної плати для обчислення пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, застосовується лише при призначенні пенсії, а також у разі, коли особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менше як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що з 2009 року отримувала пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу», з березня 2018 року позивач перейшла на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», припинивши виплату пенсії по Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Однак отримала відповідь відповідача, що їй проведено не призначення, а перерахунок пенсії, згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосувавши при цьому статтю 45 вищевказаного Закону та взявши за основу показник середньої заробітної плати для обчислення розміру пенсії за 2014, 2015, 2016 роки. Заробітна плата по даних персоніфікованого обліку врахована по грудень 2008 року включно.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що оскільки подана позивачем заява є заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, то пенсійним органом правомірно застосовано показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

В судовому засіданні позивач підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 2009 року отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу», з березня 2018 року перейшла на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

25 серпня 2020 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо призначення їй пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», припинивши виплату пенсії по Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

28 жовтня 2020 року позивач отримала відповідь від відповідача про те, що їй проведено не призначення, а перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосувавши при цьому статтю 45 вищевказаного Закону та взявши за основу показник середньої заробітної плати для обчислення розміру пенсії за 2014, 2015, 2016 роки. Заробітна плата по даних персоніфікованого обліку врахована по грудень 2008 року включно (а.с.8).

Позивач, не погодившись із такими діями відповідача та вважаючи, що має усі підстави для застосування при обчисленні пенсії середньої заробітної плати та врахування при призначенні пенсії заробітної плати за період з 1 січня 2008 року до 31 липня 2020 року, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Таким законом є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ від 09.07.2003, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Тому, з 01 січня 2004 року Закон № 1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Більшість положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» втратили чинність з моменту набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», через що призначення усіх пенсійних виплат, а також перерахунок раніше призначених пенсійних виплат здійснюється за новим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частина 3 статті 45 Закону №1058-IV передбачає, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, оскільки позивачу вже була призначена пенсія за віком, то здійснюється перехід з одного виду пенсії на інший. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно з частиною 1 статті 40 Закону №1058-ІV (в редакції чинній на момент призначення пенсії) визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону №1058-ІV при перерахунку пенсії позивача обчислення її розміру проведено з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн), який на виконання постанов Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 з 1 березня 2019 року збільшено в 1,17, та від 1 квітня 2020 року №251 - в 1,11, що становить 4888,83 грн.

Особа, якій була призначена пенсія згідно із Законом України «Про державну службу», скористалася своїм правом вибору державної пенсії, а отже подана заява про призначення пенсії згідно Закону №1058-ІV є заявою про переведення з одного виду пенсії на інший та застосовується норма частини 3 статті 45 Закону №1058-ІV.

Тобто, при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Визначення заробітної плати для обчислення пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, застосовується лише при призначенні пенсії, а також у разі, коли особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менше як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Як встановлено судом першої інстанції, за поданими позивачем документами страховий стаж складає 43 роки 7 місяців 28 днів. Коефіцієнт страхового стажу з врахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% становить 0,43583.

Розмір пенсії позивачу обчислено із заробітної плати за найбільш доцільні, для визначення розміру пенсії, періоди роботи (за матеріалами пенсійної справи) з 1 січня 1993 року до 31 грудня 1997 року згідно з довідкою про заробітну плату та з 1 липня 2000 року до 31 грудня 2008 року за даними системи персоніфікованого обліку.

Коефіцієнт заробітної плати позивача, обчислений як співвідношення фактичної заробітної плати на середню заробітну плату в Україні за відповідний рік та становить 2,00887.

Середньомісячний заробіток для обчислення розміру пенсії позивача становить 9821,02 грн (3764,40 грн - середня заробітна плата в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки 1,17 х 1,11 х 2,00887).

Таким чином, обчислення розміру пенсії з урахуванням заробітної плати після 31 грудня 2008 року призведе до зменшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати, тому такий розрахунок проводити не доцільно, адже розмір пенсії пропорційно буде зменшено, що призведе до негативних наслідків для позивача.

Зокрема, станом на 1 січня 2021 року розмір пенсії позивача становить 4567,11 грн, а саме:

1) розмір пенсії за віком (9821,02 х 0,43583 - 4280,30 грн;

2) доплата за понаднормовий стаж (за 23 роки) - 286,81 грн.

Також слід зазначити, що для осіб, яким пенсія була призначена до 1 жовтня 2017 року, позивачу перераховано пенсію згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 11 жовтня 2017 року. Перерахунок здійснено із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

При цьому, з 1 березня 2019 року, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», позивачу було здійснено перерахунок пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,17%, відповідно до чого збільшився показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який становить 4404,35 грн (3764,40 х 1,17).

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 1 квітня 2020 року №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» позивачу було здійснено перерахунок пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі в 1,11, що становить 4888,83 грн.

Враховуючи вищезазначене, застосування для обчислення пенсії позивача показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017 - 2019 роки у зв`язку з переходом з пенсії за віком, обчислену за нормами Закону України Про державну службу на пенсію за віком, обчислену за нормами Закону №1058-ІV чинним законодавством не передбачено, а тому розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено у відповідності до діючих норм пенсійного законодавства.

Колегія суддів зазначає, що при переведенні на інший вид пенсії показник середньої заробітної плати має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії. Винятком є тільки перше переведення особи з пенсії одного виду на інший, а також у разі, коли особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менше як 24 місяці після призначення (попереднього перерахунку) незалежно від перерв у роботі.

При цьому, позивачем не надано до суду обґрунтування, у чому саме полягає протиправність дій відповідача в цій частині позовних вимог та приписів яких саме нормативно-правових актів було не дотримано відповідачем.

Разом з тим слід зауважити, що у разі переходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, із врахуванням для обчислення розміру пенсії заробітної плати за даними системи персоніфікованого обліку та показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески - 4888,83 грн, розмір пенсійної виплати зменшується.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що дії ГУ ПФУ в Житомирській області щодо розрахунку пенсії позивача є правомірними та вмотивованими, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягали задоволенню.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 липня 2021 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.