Справа № 620/5190/21
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 року Чернігів Справа № 620/5190/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю. О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині відмови у виплаті недоодержаної пенсії;

зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити ОСОБА_1 недоодержану пенсію померлого чоловіка - ОСОБА_2 в сумі 22 771,39 грн (двадцять дві тисячі сімсот сімдесят одна гривня 39 копійок).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 , в червні 2020 року вона звернулася із заявою до відповідача, оскільки за життя чоловік не отримав всі належні йому грошові кошти за результатом перерахунку пенсії. У відповідь відповідач повідомив про відсутність законних підстав для здійснення виплати, оскільки у поданих позивачем документах наявні розбіжності щодо імені по батькові. Зазначає, що із заявою про виплату коштів вона звернулася у строк, встановлений Законом №2262-ХІІ. Той факт, що на момент звернення в установлений чинним законодавством шестимісячний строк у позивача існували розбіжності в документах щодо правильного написання її по батькові, не свідчить про відсутність підстав для відмови у виплаті залишку невиплачених коштів неотриманнях за життя її чоловіком, оскільки волевиявлення щодо їх отримання було здійснено, в установлений строк, а в подальшому вище зазначені розбіжності в документах були усунуті, що підтверджуються копіями паспорту, свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про одруження. А тому відповідач у спірних правовідносинах діяв неправомірно, відмовивши позивачу у виплаті недоотриманої суми коштів її чоловіком.

Відповідач у відзиві зазначив, що з позовними вимогами не погоджується та просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки відповідно до положень статті 61 Закону № 2262-ХІІ із заявою про виплату суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю член сім`ї має звернутися не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Позивач, як особа, що має родинні зв`язки з пенсіонером, звернулася до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії в червні 2020 року, але оскільки в поданих документах містились розбіжності щодо по батькові позивача їй було відмовило у виплаті недоотриманої пенсії. З 17.06.2020 (дата видачі оновленого паспорта та настання підстав для проведення виплати зазначених коштів) та протягом шести місяців після смерті ОСОБА_2 до Головного управління з заявою про виплату недоотриманої пенсії позивач не зверталась. Враховуючи, що позивач звернулась із заявою про виплату недоотриманої пенсії з порушенням шестимісячного строку, ГУ ПФУ в Чернігівській області, відмовляючи їй у виплаті недоотриманої пенсії, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 12.07.1970 уклали шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу від 12.07.1970 № НОМЕР_1 (а.с. 6).

Із копії рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі № 825/423/18 вбачається, що ОСОБА_2 є пенсіонером органів внутрішніх справ та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 8-10).

Згідно з копією Свідоцтва про смерть від 23.05.2020 серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с. 7).

За результатами розгляду заяви позивача листом від 18.06.2020 № 2500-0425-8/21850 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило про те, що нею було надано копію паспорта громадянки України НОМЕР_3 виданим Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області від 06 листопада 1996 року, де вказано прізвище, ім`я, по батькові: ОСОБА_1 . В свідоцтві про шлюб та в свідоцтві про народження ОСОБА_1 по батькові - ОСОБА_1 , що не відповідає записам в паспорті. Таким чином, наявна розбіжність по батькові за паспортом та свідоцтвом. Виходячи з вищевикладеного, оскільки в наданих документах містяться розбіжності, виплатити позивачу недотриману відкладену виплату згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 та одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 12 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» немає законних підстав. Для виплати вищезазначених допомог їй необхідно надати нове свідоцтво про шлюб або підтвердити в судовому порядку належність документів (а.с. 11).

17.06.2020 ОСОБА_1 було видано паспорт громадянина України № НОМЕР_4 (а.с. 6).

Листом від 18.06.2020 № 2500-0425-8/21850 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило позивача про те, що вона перебуваєте на обліку в Головному управлінні та з 03.07.2020 отримуєте пенсію в разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 відповідно до статті 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016. Залишок невиплачених коштів, розрахованих на виконання вищевказаної постанови, складає 22771,39 грн. Листом від 18.06.2020 №2500-0425-8/21850 її було повідомлено про відсутність підстав для виплати недоотриманої відкладеної виплати згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». З 17.06.2020 (дата видачі оновленого паспорта та настання підстав для проведення виплати зазначених коштів) та протягом шести місяців після смерті ОСОБА_2 до Головного управління з заявою за недоотриманою пенсією позивач не зверталась (а.с. 12).

Вважаючи відмову відповідача у виплаті недоотриманої суми пенсії її чоловіка протиправною, вона звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частини перша, друга статті 46 Конституції України передбачають, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначають положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII.

Відповідно до частин першої, третьої статті 61 вказаного Закону суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Тобто, вказана норма встановлює граничний строк до моменту спливу якого після смерті пенсіонера особа повинна звернутися за виплатою недоодержаної пенсії останнім за життя.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок).

Відповідно до положень Порядку заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера (абз. 3 пункту 4).

При цьому, суд зауважує, що вказані вище норми чітко визначають заявочний принцип, який реалізується шляхом подання відповідної заяви.

Згідно з абз. 1 пункту 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Обома сторонами зазначено, що у червні місяці 2020 року для отримання недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 позивач звернулася із відповідною заявою та доданими до неї документами (зокрема, паспортом та свідоцтвом про шлюб) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Вказану заяву відповідачем було розглянуто та за результатами розгляду прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у здійсненні виплати недоодержаної пенсії її чоловіком у зв`язку із розбіжностями даних в поданих нею документах, а саме у зв`язку з різним написанням по батькові позивача у паспорті та свідоцтві про шлюб (а.с. 11).

До посилань позивача щодо того, що нею шестимісячний строк для отримання недоотриманої пенсії пропущено не було, оскільки заява нею була подана в межах вказаного строку, хоча і з розбіжностями у документах, суд ставиться критично тому, що вказана заява позивачем була розглянута і за результатами її розгляду було прийнято відповідне рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 17.06.2020 позивач отримала новий паспорт № НОМЕР_4 , в якому інформація про по батькові позивача відповідає даним, зазначеним у свідоцтві про шлюб від 12.07.1970 № НОМЕР_1 (а.с. 6).

Однак, відповідач стверджує, що з 17.06.2020 та протягом шести місяців після смерті ОСОБА_2 до нього із заявою про виплату недоотриманої пенсії позивач не зверталась. Доказів, які б спростовували вказане позивач до суду не надала. Як і не надала доказів того, що нею відповідачу було надано новий паспорт.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про те, що у відповідача відсутні підстави для виплати позивачу недоодержаної її чоловіком за життя пенсії.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що в абз. 2 пункту 2 статті 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

До посилань відповідача щодо того, що даний позов є цивільним позовом, суд ставиться критично з огляду на те, що заявлені позовні вимоги не стосуються визнання за позивачем права власності на суму пенсії, тобто позовні вимоги не мають майнового характеру. Предметом оскарження у даній справі є оскарження рішення, дій суб`єкта владних повноважень (ГУ ПФУ в Чернігівській області) щодо відмови позивачу у виплаті недоодержаної суми пенсії її чоловіка, яка йому була нарахована за життя, однак не одержана ним. Тобто, даний спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

При розгляді даної справи судом враховано положення частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, .

Дата складення повного рішення суду - 27.07.2021.

Суддя Ю. О. Скалозуб