Справа № 515/401/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 515/401/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ), за участю третьої особи Білгород-Дністровської районної ради (вул. Грецька, 24, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 67700, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за участю третьої особи Білгород-Дністровської районної ради Одеської області, в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.01.2004 р. по 31.12.2004 року та з 01.01.2006 р по 31.12.2007 року на посаді касира ВАТ "Татарбунарська сукняна фабрика" до страхового стажу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи з 01.01.2004 р. по 31.12.2004 року та з 01.01.2006 р по 31.12.2007 року на посаді касира ВАТ "Татарбунарська сукняна фабрика" до страхового стажу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про три роки роботи позивача на посаді касира у ВАТ «Татарбунарська сукняна фабрика», а саме 2004, 2006 та 2007 роки.

Вважаючи, що відповідачем протиправно не зараховано періоди стажу роботи позивача у ВАТ «Татарбунарська сукняна фабрика» до страхового стажу, позивач звернувся з до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 08.06.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

30.06.2021 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі з тих підстав, що відомості щодо страхового стажу ОСОБА_1 на посаді касира у ВАТ «Татарбунарська сукняна фабрика» за 2004, 2006 та 2007 роки містять помилкові дані, а тому відповідачем правомірно не зараховано до загального страхового стажу вказані періоди роботи.

Відповідач вважає, що Головним управлінням правомірно незараховано дані по внескам на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, які не внесені відносно ОСОБА_1 за період з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року, та з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року включно у зв`язку з відсутністю належних повноважень в підтвердженні страхового стажу роботи. Такі повноваження законодавцем покладено на страхувальника, тобто на вiдкрите акціонерне товариство "Татарбунарська сукняна фабрика" (), яке перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області з 05.10.1994 року по сьогоднішній день, крім того згiдно даних Єдиний державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не перебуває у процесі банкрутства, санації чи припинення.

12.07.2021 року позивачем надано заперечення на відзив відповідача, які за своє. Суттю є відповіддю на відзив, які за своїм змістом фактично дублюють зміст позовної заяви.

Частиною 2 статті 263 КАС України визначено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Провадження по справі відкрито 07.06.2021 року, у зв`язку з чим 07.07.2021 року був останнім днем для розгляду справи.

Зважаючи на перебування головуючого судді у відпустці в період з 05.07.2021 по 23.07.2021 включно, справа розглядається 26.07.2021 року - у перший робочий день після виходу судді з відпустки, який є останнім днем строку, визначеного ст. 263 КАС України для розгляду справи, з урахуванням приписів ч.1 та ч.6 ст.120 КАС України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 01.08.2003 року по 31.01.2014 року працювала на посаді касира ВАТ «Татарбунарська сукняна фабрика».

В Індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ( ОСОБА_1 ) відсутня інформація про 2004, 2006 та 2007 роки.

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування періодів роботи за 2004, 2006 та 2007 роки на посаді касира ВАТ "Татарбунарська сукняна фабрика" до страхового стажу позивач звернувся до суду з даним позовом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV).

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина першастатті 24 Закону України № 1058-IV).

Згідно з ч.4ст. 24 Закону України №1058-IVперіоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законом, що відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII(далі - Закон України №1788-XII).

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 із змінами (далі - Порядок) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 (далі Інструкція № 58), заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Так, відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 протоколом № 1 від 01.08.2003 року позивача прийнято на роботу на посаду касира ВАТ "Татарбунарська сукняна фабрика", а наказом №2 від 31.01.2014 року - звільнено з вказаного місця роботи (а.с.14).

В свою чергу, записи у трудовій книжці позивача виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені.

При цьому, період роботи на посаді касира ВАТ "Татарбунарська сукняна фабрика" в період з 01.08.2003 року по 31.01.2014 року підтверджується архівною довідкою №М-246/04/22 від 17.04.2019 року (а.с. 10).

Також з матеріалів справи вбачається, що за період з 2004 по 2008 включно позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися та сплачувалися страхові внески, що підтверджується архівною довідкою №М-247/04/22 від 17.04.2019 року.

Суд вважає, що доводи відповідача щодо наявності помилкових даних у трудовій книжці позивача не підтверджені жодними доказами та є формальними, у зв`язку з чим не можуть бути підставою для незарахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу.

Так, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 25 квітня 2019 року по справі № 593/283/17, від 11 липня 2019 року по справі № 607/14795/16-а, від 31 липня 2019 року по справі № 750/10916/16-а, від 19 вересня 2019 року по справі № 229/1905/17 та від 30 вересня 2019 року по справі № 638/18467/15-а.

При цьому, оскільки як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Управління пенсійного фонду України в Татарбунарському районі, , припинено, суд вважає, що вимоги позивача належать до часткового задоволення шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року та з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року на посаді касира ВАТ "Татарбунарська сукняна фабрика" до страхового стажу.

З огляду на зазначене суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року та з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року на посаді касира ВАТ "Татарбунарська сукняна фабрика".

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що позов належить до часткового задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ), за участю третьої особи Білгород-Дністровської районної ради (вул. Грецька, 24, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 67700, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року та з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року на посаді касира ВАТ "Татарбунарська сукняна фабрика" до страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року та з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року на посаді касира ВАТ "Татарбунарська сукняна фабрика" до страхового стажу.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 908(дев`ятсот вісім) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук