Справа № 440/7181/21
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7181/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) /далі відповідач/, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович про:

- визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №51391457 від 08 січня 2019 року, винесеної старшим державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Захарченко Наталією Іванівною;

- визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №64056664 від 06 січня 2021 року, винесеної головним державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Захарченко Наталією Іванівною /а.с.1-6/.

Позов обґрунтований тим, що постанова про стягнення виконавчого збору від 08 січня 2019 року у ВП №51391457 є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки виконавчий лист №537/3218/15-ц, який виданий Крюківським районним судом м. Кременчука 16 березня 2016 року, у виконавчому провадженні ВП №51391457 повернутий 28 грудня 2020 року стягувачу за його заявою та всупереч вимогам частини третьої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" відповідачем не винесено на наступний робочий день постанову про стягнення виконавчого збору у частині, що залишилась нестягнутою. Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №64056664 винесена відповідачем лише 06 січня 2021 року, тобто з порушенням строку, встановленого Законом України "Про виконавче провадження", і на підставі виконавчого документа постанови ВП №51391457 від 08 січня 2019 року, строк пред`явлення до виконання якого становить три місяці та відповідно закінчився на момент відкриття такого провадження. Крім того, відповідачем протиправно визначено розмір виконавчого збору від суми, що підлягала стягненню, тоді як розмір виконавчого збору повинен був становити 10 відсотків від фактично стягнутої суми. Також 12 січня 2021 року приватним виконавцем Скрипником Володимиром Леонідовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64081496 з примусового виконання виконавчого листа №537/3218/15-ц, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука 16 березня 2016 року, та постанову про стягнення з боржника основної винагороди. Таким чином, наразі існують дві постанови щодо стягнення сум винагород державному та приватному виконавцю по виконанню одного й того самого виконавчого листа №537/3218/15-ц, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука 16 березня 2016 року, що є неприпустимим відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, відмовлено у залученні до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, а також витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 95-97/ зазначив, що у нього на виконанні перебувало виконавче провадження № 51391457 з примусового виконання виконавчого листа №537/3218/15-ц, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука 16 березня 2016 року. 28 грудня 2020 року у зв`язку із надходженням заяви стягувача про повернення виконавчого листа у виконавчому провадженні № 51391457 винесено постанову про повернення виконавчого документа. На день завершення виконавчого провадження залишок боргу склав 245255,99 грн, залишок нестягнутого виконавчого боргу склав 15152,18 грн. Постанова про стягнення виконавчого збору виведена в окреме виконавче провадження ВП №64056664, яке відкрито 06 січня 2021 року.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12, частини другої статті 257, статті 262 та частини четвертої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

13 червня 2016 року державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51391457 /а.с. 125/, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №537/3218/15-ц від 16 березня 2016 року щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ Фінанси та Кредит заборгованості 261040,04 грн. Боржником у вказаному виконавчому провадженні визначено ОСОБА_1 , стягувачем ПАТ Банк Фінанси та Кредит.

13 грудня 2018 року державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області у межах виконавчого провадження ВП №51391457 винесено постанови про арешт майна боржника /а.с. 134/ та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника /а.с. 139/.

08 січня 2019 року старшим державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області винесено постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП №51391457 /а.с. 98, 141/, якою на підставі статей 3, 27, 40 Закону України Про виконавче провадження стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 26104,00 грн. Вказана постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення, строку пред`явлення її до виконання становить три місяці.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 серпня 2020 року у справі №537/3218/15-ц /а.с.148-151/ замінено стягувача Публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та Кредит його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал () у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 537/3218/15-3 про стягнення з осіб в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит заборгованості за кредитним договором № 8/AV4-04-08 від 08 квітня 2008 року.

22 вересня 2020 року головним державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Суми) Захарченко Наталією Іванівною винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП №51391457 /а.с. 154/, якою замінено стягувача ПАТ Банк Фінанси та Кредит на ТОВ Вердикт Капітал.

24 грудня 2020 року до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшла заява представника ТОВ Вердикт Капітал про повернення виконавчого документа /а.с. 158/, в якій він просив повернути без виконання виконавчий лист №537/3218/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

28 грудня 2020 року головним державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Суми) Захарченко Наталією Іванівною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №51391457 /а.с. 162/, якою на підставі заяви стягувача ТОВ Вердикт Капітал про повернення виконавчого листа без подальшого виконання та згідно з пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України Про виконавче провадження виконавчий лист №537/3218/15-ц від 16 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ Фінанси та Кредит заборгованості 261040,04 грн повернуто, а також постановлено вивести в окреме виконавче провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

28 грудня 2020 року на постанові про стягнення виконавчого збору від 08 січня 2019 року у виконавчому провадженні ВП №51391457 державним виконавцем проставлено відмітку, що станом на 28 грудня 2020 року залишок нестягнутого виконавчого збору становить 15152,18 грн /а.с. 98/.

06 січня 2021 року головним державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Суми) Захарченко Наталією Іванівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64056664 /а.с. 99, 114/, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови, виданої 08 січня 2019 року Крюківським ВДВС про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави залишку нестягнутого виконавчого збору в сумі 15152,18 грн.

21 липня 2021 року головним державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Суми) Захарченко Наталією Іванівною у межах виконавчого провадження ВП №64056664 винесено постанову про арешт коштів боржника /а.с. 118/.

Не погодившись з винесенням постанов про стягнення виконавчого збору від 08 січня 2019 року ВП №51391457 та про відкриття виконавчого провадження від 06 січня 2021 року ВП №64056664, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, викладеним у заявах по суті та які мають значення для правильного вирішення цього спору, суд виходить з наступного.

Згідно з підпунктом 1 частини другої статті 17 Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року № 606-XIV /далі Закон № 606-XIV (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження ВП №51391457)/ відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до частини другої статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частиною першою статті 28 Закону № 606-XIV встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 3.7.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 /у редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження ВП №51391457/, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

З аналізу наведених положень слідує, що у постанові про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого судом, державний виконавець повинен зазначити про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та зазначити, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених Законом. В подальшому у випадку невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення.

З матеріалів справи судом встановлено, що 13 червня 2016 року державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51391457, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №537/3218/15-ц від 16 березня 2016 року щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ Фінанси та Кредит заборгованості 261040,04 грн. При цьому у вказаній постанові встановлено боржнику строк для самостійного виконання до 20 червня 2016 року та зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк його виконання здійснюватиметься у примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій.

В ході судового розгляду справи судом встановлено , що у строк до 20 червня 2016 року відповідний виконавчий лист №537/3218/15-ц від 16 березня 2016 року боржником самостійно не виконаний та заборгованість не погашена, а постанова про стягнення виконавчого збору у ВП №51391457 державним виконавцем 21 червня 2016 року не винесена.

Оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору у ВП №51391457 винесена державним виконавцем 08 січня 2019 року, а тому спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року /далі Закон № 1404-VІІІ/.

Статтею 1 цього Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктами 1 та 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню: виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішення третейського суду, рішення міжнародного комерційного арбітражу, рішення іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Суд зауважує, що відповідно до абзацу 3 частини п`ятої статті 13 Закону № 1404-VІІІ порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

З огляду на положення наведеної норми, суд доходить висновку, що порушення виконавцем строку винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, передбаченого Закону № 606-XIV та пункту 3.7.1 Інструкції № 512/5, не може бути підставою для її скасування.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що перелік виконавчих документів (рішень), за якими не передбачається справляння виконавчого збору, наведений у частині п`ятій статті 27 Закону №1404-VІІІ та є виключним.

Матеріалами справи підтверджується, що виконавчий лист №537/3218/15-ц від 16 березня 2016 року щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ Фінанси та Кредит заборгованості 261040,04 грн не підпадає під перелік виконавчих документів, за якими виконавчий збір не стягується відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

Згідно з частиною сьомою статті 27 Закону № 1404-VІІІ у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

З матеріалів справи не вбачається наявності обставин у спірних правовідносинах щодо скасування судового рішення у справі №537/3218/15-ц або визнання виконавчого листа №537/3218/15-ц від 16 березня 2016 року щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ Фінанси та Кредит заборгованості 261040,04 грн таким, що не підлягає виконанню, та відповідні доводи сторонами під час судового розгляду не заявлялись.

Відповідно до частин шостої та восьмої статті 27 Закону № 1404-VІІІ у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Пунктом 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно з частинами четвертою п`ятою статті 37 Закону № 1404-VІІІ про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Приписами статей 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 42 Закону № 1404-VІІІ кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця.

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до положень пункту 8 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 /у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин/ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження. Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

З аналізу наведених норми слідує, що у разі повернення виконавчого листа без подальшого виконання на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VІІІ державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа виносить постанову про стягнення виконавчого збору у частині, що залишилася нестягнутою, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. При цьому про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі, що повертається, оскільки у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Судовим розглядом встановлено та учасниками справи визнано, що 08 січня 2019 року старшим державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області винесено постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП №51391457 /а.с. 98, 141/, якою на підставі статей 3, 27, 40 Закону України Про виконавче провадження стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір в сумі 26104,00 грн. Вказана сума виконавчого збору частково стягнута з боржника у примусовому порядку та на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 грудня 2020 року у ВП №51391457 залишок нестягнутого виконавчого збору становив 15152,18 грн, про що 28 грудня 2020 року зроблено відповідну відмітку в постанові про стягнення виконавчого збору від 08 січня 2019 року.

Відтак, виконавчий збір у спірних правовідносинах підлягав стягненню з боржника відповідно до положень частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ, а також частини третьої статті 40 вказаного Закону.

Суд вважає безпідставним довід позивача щодо подвійного стягнення сум винагород державному та приватному виконавцю по виконанню одного й того самого виконавчого листа №537/3218/15-ц, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука 16 березня 2016 року, оскільки оскаржувані у цій справі постанови про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження винесені відповідачем 08 січня 2019 року та 06 січня 2021 року відповідно, тоді як приватним виконавцем Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження та стягнуто з боржника основну винагороду лише 12 січня 2021 року /а.с.27-28/, а відтак дії приватного виконавця не можуть бути підставою для визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця, які були винесені раніше.

Також суд відхиляє як безпідставний довід позивача про належне обрахування розміру виконавчого збору як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, виходячи з наступного.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, у частині другій статті 27 Закону України Про виконавче провадження слова фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом замінено словами підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Отже, редакція частини другої статті 27 Закону України Про виконавче провадження щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, діяла до 28 серпня 2018 року.

Поряд з цим, після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми, яка підлягає стягненню.

При цьому суд критично оцінює посилання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11 березня 2020 року у справі №2640/3203/18 відносно того, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень з огляду на те, що у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду здійснювала аналіз частини другої статті 27 Закону №1404-ХІІІ в редакції до внесення змін Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII, в той час як на момент винесення спірної постанови про стягнення виконавчого збору Закон №1404-VIII у редакції Закону від 03 липня 2018 року №2475-VIII передбачав, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Подібні правові висновки у подібних спірних правовідносинах викладені у постанові Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі №160/7321/19.

Доводи позивача, що викладені у позовній заяві, не спростовують вищевикладених висновків суду у цій справі.

Таким чином, суд не знаходить підстав для визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 08 січня 2019 року у ВП №51391457, а тому у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Разом з тим, суд враховує, що строк пред`явлення до виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 08 січня 2019 року у ВП №51391457 становить три місяці, проте в межах вказаного строку зазначений виконавчий документ не було пред`явлено до виконання та не було відкрито виконавче провадження з примусового виконання такої постанови.

Так, згідно з частиною першою статті 12 Закону № 1404-VІІІ виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на положення наведених норм, суд доходить висновку, що відповідачем протиправно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 06 січня 2021 року у ВП №64056664 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 08 січня 2019 року, виданої Крюківським ВДВС, строк пред`явлення якої пропущено, оскільки така постанова від 08 січня 2019 року повинна була бути повернута стягувачу відповідно до положень пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VІІІ.

Суд враховує, що відповідно до положень частини третьої статті 40 Закону №1404-VІІІ інша постанова про стягнення виконавчого збору відповідачем не виносилась.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність підстав для скасування як протиправної постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 січня 2021 року у ВП №64056664, винесеної головним державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Захарченко Наталією Іванівною з примусового виконання постанови від 08 січня 2019 року, виданої Крюківським ВДВС.

Отже позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову до суду позивач понесла витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 1816,00 грн, що підтверджується квитанцією АТ КБ ПРИВАТБАНК №0.0..1 від 24 червня 2021 року /а.с.31/ та №0.0..1 від 12 липня 2021 року /а.с.44/. Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає сума в 908,00 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (вул. Ігоря Сердюка, буд. 43, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ідентифікаційний код 34987557) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 06 січня 2021 року у ВП №64056664, винесену головним державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Захарченко Наталією Іванівною з примусового виконання постанови від 08 січня 2019 року, виданої Крюківським ВДВС.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (вул. Ігоря Сердюка, буд. 43, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ідентифікаційний код 34987557) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя Н.І. Слободянюк