Справа № 420/9654/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/9654/20
Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, за участю третьої особи приватного підприємства «Південьдортех» про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

В С Т А Н О В И Л А :

28 вересня 2020 року ТОВ «СПМК-17» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПП «Південьдортех», в якому, з урахуванням ухвали від 23.09.2020 про роз`єднання позовних вимог, в рамках даної справи просило суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 23 грудня 2019 року №184029.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ТОВ «СПМК-17» зазначає, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки відповідачем при вирішенні питання про накладення штрафу неповно з`ясовано обставини справи. В порушення п.п. 25-26 Порядку №1567 ТОВ СПМК-17 не повідомлено про розгляд справи. На момент здійснення перевірки позивач не був у статусі перевізника, що підтверджується договором оренди від №11/19-О/1 від 01 листопада 2019 укладеним із ПП Південьдортех, а тому не є суб`єктом відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт при наданні послуг з перевезення вантажу. Відповідачем не видано водієві довідку про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення, жодного документа (чека або талона зважування, квитанції, тощо), на підставі якого визначено вагу транспортних засобів та навантаження на осі, водієві також не надано. Відповідачем також на надано свідоцтво про перевірку ваг чи свідоцтва про їх державну метрологічну атестацію, чим унеможливила перевірку відповідності стану вимірювального і зважувального обладнання метрологічним вимогам, як того вимагає п. 12 Порядку №879.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи про безпідставність позовних вимог, оскільки ним виконано усі вимоги законодавства щодо здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, а позивачем допущено порушення, зокрема, перевищено встановлені законодавством габаритно-вагові норми. У ході проведення рейдової перевірки, працівниками Укртрансбезпеки зупинено транспортний засіб, який належать позивачу і використовується ним для надання послуг з перевезення вантажу, про що свідчить відповідна товарно-транспортна накладна. При здійсненні габаритно-вагового вимірювання виявлено порушення та складено акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт. Відповідач стверджує, що підставою застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу стали обставини, зафіксовані в акті перевірки та акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. 13.12.2019 на адресу позивача поштовим відправленням надіслано запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Доводи щодо відсутності у позивача статуса перевізка є намаганням уникнути відповідальність. Водієм ОСОБА_1 не надавалося перевіряючим, а позивачем до суду докази оформлення тимчасового реєстраційного талона (тимчасового технічного паспорта) на автомобіль, яким здійснювалося перевезення за спірними правовідносинами. Наданий позивачем договір оренди складенний з порушенням вимог ЦК та ГК України. Відповідальність за зміщення сипучого вантажу при перевезені, що може призвести до похибки при зважуванні покладається виключно на позивача.

Позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву де вказав, що відповідачем не надано доказів вручення запрошення про розгляд справи про порушення ним законодавства про автомобільний транспорт або КУпАП. При передачі автомобіля іншій особі достатньо надати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а тому тимчасовий реєстраційний талон оформляти не обов`язково. Надана ТТН викликає сумнів щодо її дійсності, оскільки відсутні всі необхідні реквізити. Матеріали справи не містять доказів, на яких вагах здійснювалося зважування автомобіля.

Третя особа надала до суду пояснення, в яких підтримала позовні вимоги ТОВ СПМК-17. Вказала, що орендує у позивача транспортні засоби, а також інші транспортні механізми, які в подальшому використовуються для перевезення різних вантажів, у тому числі тих, які належать підприємству. На підставі укладеного між ПП Південьдортех та ТОВ СПМК-17 договору оренди транспортних засобів та механізмів від 01.11.2019 №11/19-О/1 в орендному користуванні ПП Південьдортех перебували вказані у п.1.1 договору оренди транспортні засоби та механізми, які були передані в користування, за актом приймання-передачі, а саме автомобіль самоскид ВАРЗ МБ4141 К-20 реєстраційний номер НОМЕР_1 . Цей автомобіль використовувався підприємством у своїй діяльності, у тому числі 11.11.2019, що також підтверджується товарно-транспортною накладною від 11.11.2019 №197. Згідно вказаної товарно-транспортної накладної ПП Південьдортех як автомобільний перевізник перевозив вказаним транспортним засобом власний вантаж -щебеневу суміш, інші будівельні матеріали.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року в задоволенні позову товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, апелянт щодо наявності підстав для задоволення його позовних вимог наводить доводи, що викладені в позовній заяві по даній справі. В графі «що належить» акту проведення перевірки зазначається суб`єкт, якому належить транспортний засіб, тобто його власник, а не перевізник. Визначальним в даному випадку є встановлення статусу ТОВ «СПМК-17» у спірних правовідносинах, а саме чи є воно перевізником. Крім того, в даному випадку перевозився сипучий вантаж, що зміщується по всім осям автомобіля, тому є похибка при зважуванні автомобілю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «СПМК-17» задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю СПМК-17, , 31.12.1998 зареєстрований у якості юридичної особи, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: дата запису: 14.09.2011, номер запису: 0042516.

Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 65025, Одеська обл., Комінтернівський р-н(п), 21-Й КМ СТАРОКИЇВСЬКОГО ШОСЕ, будинок 30А.

Основним видом економічної діяльності підприємства є: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний); 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

11 листопада 2019 року інспекторами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки здійснено перевірку вантажного транспортного засобу марки ВАРЗ МБ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

За результатами проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено перевезення вантажу із перевищенням допустимих навантажень; загальна маса транспортного засобу фактично 44, 8 т при нормативно допустимій нормі - 40 т.

За результатами контролю складено акт №032842 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 11 листопада 2019 року. (а.с. 220, зворот. стор., том 1).

В акті №032842 від 11 листопада 2019 року вказані наступні результати габаритного контролю транспортного засобу, навантаження на осі, тон: 1) 12,25 при нормативно допустимій 16,00; 2) 32,55 при нормативно допустимій 16,00.

За результатами вказаних заходів габаритно-вагового контролю посадовими особами Укртрансбезпеки складено акт №198109 від 11 листопада 2019 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом, дата та час перевірки 11.11.2019 - 08 год. 30 хв., транспортний засіб ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ СПМК-17, під керуванням водія ОСОБА_1 .

В акті зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення п.22.5 ПДР, а саме: навантаження на здвоєну вісь 32550 кг при допустимому 16000 кг; повна маса т/з 44800 кг при допустимій нормі 40000 кг, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: абз. 16 ч. 1 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с. 220, том 1).

На підставі акта №198109 від 11 листопада 2019 року, 23 грудня 2019 року посадовою особою відповідача за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, прийнято постанову №184031 про застосування до ТОВ СПМК-17 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000, 00 грн. (а.с. 9).

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що 23 грудня 2019 року Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області за наявності підстав, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, винесено постанову №184031 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000, 00 грн.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (надалі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно частини 1 та 4 статті 48 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-III «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно із статтею 33 Закону України від 08 вересня 2005 року №2862-IV «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила №30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Зі змісту пункту 3 Правил №30 випливає, що транспортний засіб вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, у тому числі навантаження на одиночну вісь.

Згідно з пунктом 4 Правил №30, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

За приписами абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

З аналізу наведених норм слідує, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли, зокрема, навантаження на здвоєну вісь перевищує 16 т. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

При цьому, обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника.

За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок №879) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктом 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Матеріалами справи підтверджено, що в ході перевірки транспортного засобу ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «СПМК-17», встановлене перевищення нормативних вагових параметрів, а саме перевищення допустимих навантажень на одну з здвоєних осей вантажного транспортного засобу більше, аніж на 20%, про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №198109 від 11.11.2019, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №032842 від 11.11.2019.

Судова колегія відхиляє доводи апелянта стосовно того, що ТОВ «СПМК-17» не є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», та доводи стосовно того, що результати зважування транспортного засобу хибні та не відповідають дійсності, з огляду на таке.

Так, приписами статті 48 Закону №2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, законодавство зобов`язує автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачена відповідальність за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначеннями, наведеними у ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (ст.33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього, у відповідності до ст.1 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, вирішальним при розгляді даної справи є встановлення факту чи ТОВ «СПМК-17» є автомобільним перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до копії товарно-транспортної накладної від 11.11.2019, яку надано водієм під час перевірки, автомобільним перевізником є саме ТОВ «СПМК-17».

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що надана до суду третьою особою під час розгляду справи в суді ТТН №197 від 11.11.2019 щодо здійснення перевезення вантажу (щебеневої суміші) автомобілем марки ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 , силами ПП «Південьдортех» суперечить змісту товарно-транспортної накладної, наданої водієм під час перевірки 11.11.2019.

Крім того, чітко вбачається, що підписи водія ОСОБА_1 на вказаних ТТН є різними.

Відповідно до ст.ст.908, 909 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Крім того, ст. 50 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Посилання апелянта на факт укладення договору оренди транспортних засобів від 01 листопада 2019 року №11/19-О/1, укладеного між ТОВ СПМК-17 (Орендодавець) та ПП Південьдортех (Орендар), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у платне користування транспортні засоби, а саме вантажний самоскид ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 11-13, том 1) не є достатнім для спростування факту, що саме ТОВ СПМК-17 виступало перевізником у спірних правовідносинах, оскільки реальність укладення та виконання даного договору в період з 01.11.2019 по 01.12.2019 має підтверджуватися додатковими доказами, зокрема, які підтверджують факт плати за оренду.

З цих підстав колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на вищевказаний договір оренди.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в цій справі саме ТОВ «СПМК-17» виступало автомобільним перевізником при здійсненні перевезення вантажу транспортним засобом, а саме вантажним самоскидом ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 .

Більше того, під час проведення перевірки 11.11.2019 водій транспортного засобу ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не повідомляв інспекторів Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в Одеській області про наявність договору оренди транспортних засобів від 01 листопада 2019 року №11/19-О/1 та інформацію про перевізника вантажу.

Позивачем не доведено, що станом на дату проведення перевірок посадовим особам відповідача були надані будь-які матеріали, які б свідчили, що перевезення здійснюються саме ПП «Південьдортех», як і не доведено, що такі матеріали взагалі існували.

Доводи апелянта, що в акті від 11.11.2019 в графі «що належить» його вказано як власника, а не перевізника вищенаведених висновків не спростовують, оскільки ТОВ «СПМК-17» дійсно є власником транспортного засобу ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 , а тому відповідну інформацію внесено до даної графи.

При цьому, факт того, що позивач в даному випадку є перевізником вантажу встановлено відповідачем в ході процедури зважування, зокрема, із наданої ТТН від 11.11.2019.

Доводи апелянта стосовно того, що згідно акту про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу неможливо встановити на яких вагах проводилось зважування та чи були вони у робочому стані, спростовуються матеріалами справи, оскільки акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів містить місце проведення габаритно-вагового контролю.

Матеріали справи містять копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №908/М від 03.07.2019р., згідно якого засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ ЕN 45501:2007 та паспорту ваг.

Щодо посилання апелянта на особливості вантажу та те, що існуюча методика зважування не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363, передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Таким чином, відповідальність за пакування, навантаження, розміщення вантажу несе перевізник, а тому в усіх випадках нерівномірного навантаження на осі відповідальність за таке навантаження має нести перевізник, як учасник дорожнього руху.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що перевозився сипучий вантаж, який є рухомим під час кожної зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, тому його маса не є сталою у різних точках під час руху, оскільки вказані доводи не виключають відповідальності за виявлені порушення за умови перевищення загальної маси транспортного засобу (42,5 т при допустимій нормі - 40 т).

Щодо доводів апелянта про те, що Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки належними доказами не доведено факт повідомлення ТОВ «СПМК-17» про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до п.25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до п.26 Порядку №1567 про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Пунктом 27 Порядку №1567 визначено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав, керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Пунктом 31 Порядку №1567 визначено, що за результатами розгляду справи про порушення керівник органу державного контролю або його заступник за наявності підстав виносить припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 грудня 2019 року за вих. №80603/32-1/24-19 посадовою особою відповідача на адресу ТОВ «СПМК-17» (21 км Старокиївського шосе, 30А, Лиманський район, Одеська область) направлено запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якого запропоновано прибути 23.12.2019 до Управління для участі у розгляді справи, зокрема, по акту проведення перевірки №198109 від 11.11.2019р.

В підтвердження надіслання на адресу позивача вказаного запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідач надав до суду копію списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, зі штампом від 13.12.2019 відділення поштового зв`язку Одеса 14 Укрпошта, а також копію фіскального чеку Укрпошти від 13.12.2019 (т.1, а.с. 222).

Однак, до матеріалів справи не надано зворотного повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. На офіційному веб-сайті Укрпошти станом на час розгляду справи не можливо здійснити відстеження поштового відправлення за трек-номером 217, у зв`язку зі спливом терміну зберігання вказаної інформації в додатку Трекінг.

Колегія суддів наголошує, що можливе формальне недотримання відповідачем приписів п. 26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабміну України від 08.11.2006 №1567, що виразилося в даному випадку у не отриманні зворотних поштових повідомлень про вручення товариству запрошення, не є підставою для скасування спірної постанови про накладення штрафу, оскільки судом встановлено, що позивач мав бути обізнаний із датою розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Більше того, позивач реалізував своє право довести відсутність підстав для притягнення його до відповідальності за порушення ч.1 абз.16 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» шляхом звернення з позовом до суду про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 23 грудня 2019 року №184031.

Доводи ТОВ «СПМК-17» про незаконність вказаної постанови не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

За таких обставин, сам лише факт відсутності доказів вручення позивачу запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на думку колегії суддів, не може бути достатньою підставою для задоволення позову з огляду на підтвердження матеріалами справи порушення товариством законодавства про автомобільний транспорт.

Враховуючи підтвердження факту перевищення навантаження на здвоєну вісь (32,55 т) під час перевезення позивачем вантажу (асфальту), замість допустимої 16 т, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно винесено постанову №184031 від 23.12.2019 про застосування адміністративно - господарського штрафу на суму 34 000 грн. за порушення законодавства, відповідальність за яке передбачена абзацом 16 частини першої статті 60 Закону №2344-III.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17».

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко