Справа № 520/8149/21
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 р. Справа № 520/8149/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Бершова Г.Є.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 по справі № 520/8149/21 (головуючий 1 інстанції Панов М.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області, в якому просив:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області щодо відмови у перерахунку недонарахованої, а також нарахуванні та виплаті належної до видачі щорічної допомоги за 2020р. передбаченої частиною 5 статті 13 та статті 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020, справа №1-247/2018(3393/18), виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком з розрахунку семи мінімальних пенсій за віком у розмірі 11984 (1712х7)грн. на користь інваліда війни 3 групи ОСОБА_2 та виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком з розрахунку п`яти мінімальних пенсій за віком у розмірі 8650 (1712х5)грн. за 2020 та 8650 (1769х5)грн. за 2021 рік на користь члена сім`ї померлого інваліда війни ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області вчинити дії та провести на користь ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Ізюмським МРВ 28.10.1997р., АДРЕСА_1 ), нарахування та виплати належної до видачі щорічної допомоги до 5 травня за 2020р. передбаченої частиною 5 статті 13 та статті 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020, справа №1-247/2018(3393/18), виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком з розрахунку семи мінімальних пенсій за віком у розмірі 11984 (1712х7)грн. недонарахованої і недоплаченої допомоги на користь інваліда війни 3 групи ОСОБА_2 , з урахуванням виплаченої суми, а також нарахувати і виплатити щорічну допомогу до 5 травня виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком з розрахунку п`яти мінімальних пенсій за віком у розмірі 8650 (1712х5)грн. за 2020 та 8845 (1769х5)грн. за 2021 рік. на користь члена сім`ї померлого інваліда війни ОСОБА_1 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу в частині вимог про визнання протиправними дії та бездіяльність Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області щодо відмови у перерахунку недонарахованої, а також нарахуванні та виплаті належної до видачі щорічної допомоги за 2020р. передбаченої частиною 5 статті 13 та статті 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020, справа №1-247/2018(3393/18), виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком з розрахунку семи мінімальних пенсій за віком у розмірі 11984 (1712х7)грн. на користь інваліда війни 3 групи ОСОБА_2 та виходячи з кратного позміру мінімальної пенсії за віком з розрахунку п`яти мінімальних пенсій за віком у розмірі 8650 (17і2х5)грн. за 2020 на користь члена сім`ї померлого інваліда війни ОСОБА_1 та зобов`язати Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області вчинити дії та провести на користь ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Ізюмським МРВ 28.10.1997р., АДРЕСА_1 ), нарахування та виплати належної до видачі щорічної допомоги до 5 травня за 2020р. передбаченої частиною 5 статті 13 та статті 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020, справа №1-247/2018(3393/18), виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком з розрахунку семи мінімальних пенсій за віком у розмірі 11984 (1712х7)грн. недонарахованої і недоплаченої допомоги на користь інваліда війни 3 групи ОСОБА_2 , з урахуванням виплаченої суми, а також нарахувати і виплатити щорічну допомогу до 5 травня виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком з розрахунку п`яти мінімальних пенсій за віком у розмірі 8650 (1712х5)грн. за 2020 рік на користь члена сім`ї померлого інваліда війни ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити судове рішення яким задовольнити заяву про поновлення строку звернення до суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, ухвалу суду першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Суд першої інстанції, повертаючи заяву дійшов висновку про те, що позивач, звернувшись до суду 12.05.2021 з даним позовом про визнання протиправними дії УСЗН Ізюмської міської ради щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 - 2021 роки у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 - 2021 роки з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати, та здійснити їх виплату з урахуванням фактично виплачених сум, пропустив строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку, що не спростовано змістом заяви позивача від 26.05.2021.

Колегія суддів не погоджується із такою ухвалою суду першої інстанції та зазначає, що вона підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду, з таких підстав.

Частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: (2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; (4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 9 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Разом з цим, порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї.

День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Отже, з аналізу вищевказаного вбачається, що законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 12.02.2020 року по справі №320/5468/18.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 17.09.2020 року по справі №380/2210/20.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Відповідно до ч.1,2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: (1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; (2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; (3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; (4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску. Тому поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2020 року у справі №813/3756/17 досліджував питання строків звернення до адміністративного суду. Так, суд зазначив, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

В даному випадку, предметом дослідження, в суді апеляційної інстанції фактично є правомірність рішення суду першої інстанції про відсутність підстав та належних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху. Надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску..

Позивач 26.05.2021 на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, надав до суду заяву, в якій просив поновити строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

В обґрунтування заяви зазначив, що причинами не звернення до суду у 2020 році було те, що після смерті чоловіка позивача тривалий час проводились досліджень експерта, що ускладнилися введеними Урядом обмеження по запобіганню хвороби Covid -19, хворобою самого експерта.

Також, з матеріалів справи встановлено, що позивач 08.09.2020 року зверталась до Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області з заявою про проведення перерахунку та виплати щорічної допомоги до 5 травня.

Листом Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області від 14.09.2020 № 02-04/6709 було повідомлено позивача, що на обліку в Єдиному державному реєстрі осіб, які мають право на пільги, по Ізюмській міській об`єднаній територіальній громаді Ви перебуваєте, як «Пенсіонер за віком». Особам вказаної категорії виплата щорічної допомоги до 5 травня діючим законодавством України не передбачена.

Та повідомлено, що згідно Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» виплата щорічної одноразової допомоги до 5 травня здійснюється сім`ям померлих ветеранів війни. Для встановлення відповідного «статусу» члена сім`ї померлого ветерана війни Вам необхідно звернутися до Центру надання адміністративних послуг з пакетом документів (заява, копія паспорту, фото 3x4, причинний зв`язок смерті з пораненням, контузією, захворюванням, отриманим при захисті Батьківщини, копія свідоцтва про смерть, копія посвідчення ветерана війни).

05.02.2021 року ОСОБА_1 отримала посвідчення серії № НОМЕР_3 відповідно до якого пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлого) ветеранів війни.

ОСОБА_1 , є вдовою учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, особи з інвалідністю ІІІ групи, який мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Відповідно до медичних документів померлий чоловік позивача отримав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку із чим перебував на обліку в Управлінні соціального захисту населення Ізюмської міської ради як отримувач щорічної разової допомоги до 5 травня.

Позивачем до суду надано лист Ізюмської державної нотарільної контори Харківської області від 12.07.2021 року в якому зазначено, що спадкоємцем спадкового майна ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 .

При викладених обставинах, колегія суддів зазначає, що у позивача не було правових підстав для звернення до суду з даним позовом у передбачений законом строк, а саме: до 06 листопада 2020 року.

Таким чином мотиви суду першої інстанції на підставі яких, він прийшов до висновку про відсутність підстав та належних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом є помилковими.

Згідно з ч.1 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно із ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 по справі № 520/8149/21 - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов