Справа № 500/3845/21
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Справа № 500/3845/21

29 липня 2021 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Дерех Н.В., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2021 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військова частина НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період із 14.04.2020 по 22.12.2020, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошового забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період із 14.04.2020 по 22.12.2020 в розмірі 193216,10 грн., зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати, а саме - порушення строків виплати індексації грошового забезпечення за період служби із 15.06.2016 по 13.04.202

Ухвалою від 12 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, у такий спосіб: подати до суду заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та зазначити інші причини поважності пропуску строку звернення до суду і подати відповідні докази.

Позивач 26.07.2021 подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду за захистом своїх прав.

Оцінивши наведені підстави для поновлення строку звернення до суду, суд вважає їх неповажними, з огляду на наступне.

Згідно пункту 17 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України), публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування;

За змістом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Процесуальна можливість для звернення з позовом до суду пов`язана з певним часовим проміжком, протягом якого така особа може реалізувати право на звернення без застосування до неї наслідків пропуску такого строку.

Законодавець пов`язує початок обчислення строку не з тим, коли особа суб`єктивно з`ясувала для себе або почала усвідомлювати, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона об`єктивно повинна була дізнатися про ці рішення, дії чи бездіяльність, що мають вплив на неї, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше.

Для встановлення початку перебігу строку звернення особи до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних сум при звільненні та факт проведення остаточного розрахунку.

При цьому, суд вважає, що звернення позивача до відповідача із заявами про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з свідчить про обізнаність його з порушеними, на думку позивача, правами, за захистом яких подано позов до суду.

Так згідно правової позиції, наведеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП і статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Суд вважає, що поновлення строку звернення до суду може здійснюватися з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або хибна помилка про не пропуск строку, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Водночас, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Так у поданій заяві позивач зазначив, що згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 у справі №500/1801/20 за його позовом до Військової частини НОМЕР_1 , яке набрало законної сили 27.09.2020, судом зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період служби із 15.06.2016 по 13.04.2020.

Позивач вказав, що 22.12.2020 зазначене рішення суду було виконано та проведено відповідачем виплату індексації грошового забезпечення за період служби із 15.06.2016 по 13.04.2020, в розмірі 4762,08 грн.

Тобто, позивач вважає, що остаточний розрахунок з ним після звільнення із військової служби у запас відповідачем було проведено лише 22.12.2020.

Позивач зазначив, що 24.12.2020 отримав лист-відповідь вих.№116/14/4/1774/л від фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, у якій зазначено, що індексацію грошового забезпечення за період проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 із 15.06.2016 по 13.04.2020 у сумі 4834,60 грн. (з урахуванням передбачених законодавством утримань) виплачено шляхом зарахування на особистий картковий рахунок 22.12.2020.

То ж, на думку позивача, його було звільнено із військової служби у запас та виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 без проведення остаточного розрахунку на день звільнення, зокрема, відповідачем не було своєчасно нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення.

Звернув увагу суду на тому, що в результаті його звернення до відповідача була надіслана відповідь вих.№4095 від 01.07.2021, у якій зазначено, що грошове забезпечення військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 здійснюється згідно чинного законодавства, без затримки, з урахуванням його індексації в порядку, визначеному нормативними актами; компенсація громадянам доходів здійснюється лише у разі їх несвоєчасної виплати відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а з боку Військової частини НОМЕР_1 такої затримки не було.

Позивач просить врахувати, що він не міг передбачити, що орган держави, в даному випадку військова частина НОМЕР_1 (командування Сухопутних військ Збройних Сил України), як територіальний орган центрального органу виконавчої влади - Міністерства оборони України, наділений повноваженнями органу виконавчої влади на місцях і фактично являється органом виконавчої влади, який покликаний захищати особисті права та законні інтереси військовослужбовців у сфері соціального захисту, не виплатить належні йому суми при звільненні із військової служби у запас та фактично несвоєчасно проведе зі мною остаточний розрахунок (виплату індексації грошового забезпечення, яка є частиною грошового доходу).

Отже, позивач вважає, що про фактичне порушення своїх прав в даній справі він дізнався із листа-відповіді відповідача від 01.07.2021 вих.№4095, тобто, фактичною підставою звернення до суду із даним позовом є відмова відповідача у задоволенні заяви стосовно виплати середнього заробітку грошового забезпечення за час затримки остаточного розрахунку при звільненні та грошової компенсації втрати частини доходів, у зв`язку із порушенням строків їх виплати.

Так, згідно частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Однак, суд зазначає, що жодним з нормативно-правових актів не передбачено ні можливості, ні обов`язку досудового порядку вирішення спору щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

То ж звернення позивача до відповідача, на думку суду, не може вважатися досудовим порядком вирішення спору, що може створити об`єктивні передумови для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та стати належною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду.

Крім цього, нормами частини п`ятої статті 122 КАС України та Кодексу законів про працю України не передбачена можливість збільшення строку звернення до суду в разі реалізації особою права досудового врегулювання спору.

Суд вважає, що поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Відтак, на переконання суду, обставини, зазначені позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, не є такими, оскільки належних обґрунтувань та доказів на підтвердження наявності поважних причин його пропуску, а саме наявності обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду позивачем не наведено.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду є неповажними, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 169, статтями 241, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду та відмовити у задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду за захистом своїм прав.

Позовну заяву і додані до неї документи ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою і доданими до неї документами.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в строк та в порядку, передбаченому статтями 295, 297 КАС України та набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Суддя Дерех Н.В.