Справа № 640/20250/19
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,
розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2
до Міністерства оборони України,
третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулись ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач-1), ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , позивач-2) із позовом до Міністерства оборони України (далі також відповідач) третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Волинський облвійськкомат, третя особа), в якому просили суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги батьку ОСОБА_2 та матері ОСОБА_1 військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 , викладене у пункті 6 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №105 від 09.08.2019;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити передбачену статтею16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, в якому здійснюватиметься виплата, в рівних частках батьку ОСОБА_2 та матері ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачі зазначають, що 13.04.2017 під час несення військової служби, в результаті закритої черепно-мозкової травми загинув їх син, навідник кулеметного взводу 3-го механізованого батальйону, солдат за контрактом, ОСОБА_3 . 02.10.2018 позивачі звернулись до Волинського облвійськкомату (через Маневицький районний військовий комісаріат) із заявами, в яких просили вирішити питання про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року (далі Порядок). До заяв були додані визначені Порядком документи. У жовтні 2019 року позивачам стало відомо, що згідно із протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.08.2019 №105, комісія дійшла висновку про відмову у призначенні позивачам, матері та батьку загиблого солдата ОСОБА_3 , одноразової грошової допомоги. Підставою відмови стало те, що військовослужбовець ОСОБА_3 на момент смерті перебував у стані алкогольного сп`яніння. На думку позивачів, оскільки смерть їх сина настала під час несення ним військової служби, вони мають право на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої чинним законодавством. Позивачі вважають рішення відповідача про відмову у призначенні такої виплати протиправним, не погоджуються з ним, на підставі чого звернулись до суду із даним позовом.
У своєму відзиві відповідач висловив заперечення проти задоволення позовних вимог; наголосив, що позивачам було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки причиною смерті стала черепно-мозкова травма, одержана під час бійки в позаслужбовий час у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується матеріалами акту службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 12.05.2017 та висновком експерта Володимир-Волинського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи від 13.04.2017. Комісія зазначила, що згідно зі статтею 16-4 Закону України №2011-ХІІ призначення та виплати одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Крім того, відповідач не погоджується із розміром одноразової грошової допомоги, зазначеним позивачами. Відповідач зауважив, що суд не може підміняти інший орган державної влади, перебирати на себе його повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу, та втручатися у дискреційні повноваження відповідача. Зважаючи на викладене, відповідач вважає, що у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України слід відмовити у повному обсязі.
Третя особа надала пояснення по суті позовних вимог, в яких оскаржуване рішення вважає правомірним та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивачами подано відповідь на відзив, в якій стверджують про помилковість висновків відповідача та наполягають на задоволенні позовних вимог, оскільки вважають, що загибель їх сина ОСОБА_3 не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, а є наслідком вчинення щодо нього умисного тяжкого злочину.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 09.12.2019 відкрито провадження у справі і призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.02.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін.
Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.
ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 є матір`ю загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 27.01.1992, довідка про склад сім`ї №1901 від 03.10.2018, видана Троянівською сільською радою).
ОСОБА_3 , солдат, навідник кулеметного взводу 3-го механізованого батальйону, проходив службу у Збройних Силах України за контрактом з 15.04.2016 у військовій частині пп НОМЕР_1 (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 польова пошта по стройовій частині за №86 від 21.04.2017), помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 15.04.2017), причина смерті закрита черепно-мозкова травма (лікарське свідоцтво про смерть №35 від 13.04.2017). Відповідно до вищевказаного наказу №86 від 21.04.2017, смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Солдат ОСОБА_3 у період з 21.09.2016 по 07.02.2017 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (довідка військової частини НОМЕР_4 №8133 від 22.09.2017; довідка №103 від 08.10.2018 Маневицького районного військового комісаріату).
Відповідно до висновку судово-медичного експерта №35 від 01.06.2017, на момент смерті ОСОБА_3 перебував у стані важкої алкогольної інтоксикації; тілесні ушкодження, а саме черепно-мозкова травма, забій головного мозку, спричинені пожиттєво, мали ознаку небезпеки для життя в момент заподіяння, і в даному конкретному випадку призвели до смерті.
Актом службового розслідування від 12.05.2017, затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 польова пошта, встановлено, що навідник кулеметного взводу 3-го механізованого батальйону солдат військової служби за контрактом ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті закритої черепно-мозкової травми, отриманої внаслідок бійки між військовослужбовцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які надмірно вжили алкогольні напої.
Обставини, за яких військовослужбовець ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, які призвели до смерті, встановлені Володимир-Волинським міським судом Волинської області та викладені у вироку від 04.11.2019 у справі №154/1689/17 (1-кп/154/19). 13.04.2017 року військовослужбовець ОСОБА_4 в позаслужбовий час, будучи у стані алкогольного сп`яніння, діючи групою осіб спільно із невстановленою досудовим розслідуванням особою, під час конфлікту з військовослужбовцем ОСОБА_3 , який виник на ґрунті спільного розпивання алкогольних напоїв, керуючись прямим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , усвідомлюючи неправомірність своїх дій, умисно наніс ОСОБА_3 не менше 11 ударів руками й ногами в голову та в різні ділянки тіла, внаслідок чого заподіяно останньому тілесні ушкодження у вигляді саден ніг, тулуба, обличчя, синців обличчя, гематом, забійних ран обличчя, а також тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку із крововиливами під мозкові оболонки, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння і в даному конкретному випадку спричинили смерть ОСОБА_3
04.10.2018 позивачі звернулись із заявами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) сина ОСОБА_3 .
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №105 від 09.08.2019, батьку та матері ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовлено у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки причиною смерті військовослужбовця стала черепно-мозкова травма, одержана під час бійки в позаслужбовий час у стані алкогольного сп`яніння в позаслужбовий час. Комісією зазначено, що згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, у статті 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Дія цього Закону поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти (пункт 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з положеннями пунктів 1-3 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Пунктом 1 статті 16-4 Закону №2011-XII встановлено: що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Виходячи з аналізу вищезазначених норм законодавства, суд вважає за необхідне зазначити, що виплата одноразової грошової допомоги не призначається з підстав, наведених цими нормами, а саме, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
При цьому, сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається вказаними нормами права як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.
Тобто, необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю).
Аналогічну позицію викладено в постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №813/4502/17 та від 11.04.2018 у справі № 802/1869/17-а.
У спірному випадку, смерть військовослужбовця не є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ним не вчинялось певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до події, що спричинила його загибель. Так, у ході спеціального службового розслідування було встановлено, що загибель солдата ОСОБА_3 не є наслідком дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення, скоєного ним у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до матеріалів службового розслідування, не встановлено також ознак вчинення останнім кримінального правопорушення, або вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, що мали наслідком його смерть, а навпаки доведено, що, незважаючи на вміст алкоголю в крові, смерть ОСОБА_3 настала внаслідок вчинення злочину іншою особою, що також підтверджується винесеним вироком.
Виходячи з вищевикладеного, слід зазначити, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження вчинення безпосередньо військовослужбовцем ОСОБА_3 кримінального злочину або адміністративного правопорушення та/або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, що мали своїм наслідком його загибель, а отже, висновок відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є помилковим.
Щодо розміру виплати одноразової грошової допомоги суд зазначає таке.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Отже, порядок виплати одноразової грошової допомоги та розмір їх виплати визначаються нормами, які чинними на день виникнення права на отримання грошової допомоги, а саме на день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Як вже зазначалося судом, згідно з пунктами 1, 2 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.
Аналізуючи зазначену норму, суд зазначає, що законодавець розмежовує поняття загибелі (смерті) військовослужбовця «під час виконання обов`язків військової служби» та «під час проходження військової служби» в цілях призначення та виплати одноразової грошової допомоги, а розмір допомоги залежить від того, настала смерть під час виконання обов`язків військової служби чи під час проходження військової служби.
Враховуючи, що загибель ОСОБА_3 сталась внаслідок вчинення щодо нього умисного злочину іншою особою в період проходження ним військової служби, а не під час безпосереднього виконання службових обов`язків, спірний випадок слід відносити до переліку підстав, передбачених пунктом 2 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII.
У свою чергу, пунктом "а" частини першої статті 16-2 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у пунктах 1-3 частини другої статті 16 цього Закону.
Зазначеному положенню відповідають норми пункту 5 Порядку № 975 (у редакції станом на дату виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги), відповідно до якої одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Таким чином, позивачі мають право на призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі а саме станом на 13.04.2017. У зв`язку з наведеним, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як свідчить наявна у матеріалах справи квитанція, позивачами при зверненні з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь ОСОБА_1 , яка не звільнена від сплати судового збору, судові витрати у розмірі 234 гривень 20 коп.
Керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
1. Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги батьку ОСОБА_2 та матері ОСОБА_1 військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 , викладене у пункті 6 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №105 від 09.08.2019.
4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення повного тексту.

Суддя Н.А. Добрівська