Справа № 440/8372/21
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 липня 2021 рокум. ПолтаваСправа №440/8372/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Кукоба О.О., ознайомившись з позовною заявою Решетилівської міської ради Полтавської області до державного реєстратора виконавчого комітету Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області Маньківської Ганни Олегівни про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду 27 липня 2021 року надійшов позов Решетилівської міської ради Полтавської області до державного реєстратора виконавчого комітету Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області Маньківської Ганни Олегівни, у якому позивач просив скасувати рішення від 01.06.2021 з індексним номером 58477650 про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:008:0138 площею 0,98 га.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що на підставі рішення другої сесії восьмого скликання Решетилівської міської ради Полтавської області від 30.12.2020 №69-2-VIІI посвідчено право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,98 га, кадастровий номер :00:008:0138, для ведення особистого селянського господарства.

На підставі вказаного рішення 04.01.2021 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади в особі Решетилівської міської ради на згадану земельну ділянку.

Разом з цим, у червні 2021 року позивачем встановлено, що 26.05.2021 державним реєстратором виконавчого комітету Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області Маньківською Ганною Олегівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:008:0138 площею 0,98 га. У якості підстави для державної реєстрації вказано рішення четвертої позачергової сесії восьмого скликання Решетилівської міської ради від 25.02.2021 №198-4-VIII. Проте, за твердженням позивача, будь які рішення про передачу гр. ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :00:008:0138 площею 0,98 га Решетилівською міською радою не ухвалювались, що свідчить про безпідставну реєстрацію державним реєстратором права приватної власності на вказану земельну ділянку.

Відповідно до приписів пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового розгляду.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Такий висновок наведений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №287/167/18-ц.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено у статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, частиною першою якої передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За обставин цього спору позивач звернувся до суду, оскільки вважає, що спірним рішенням державного реєстратора Решетилівську міську раду позбавлено права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності внаслідок реєстрації права приватної власності гр. ОСОБА_1 на таку земельну ділянку.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. Вирішення таких спорів відбувається за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у такому спорі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої внесений відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чи її спадкоємці. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) не змінює цивільно-правового характеру спору (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №817/1048/16, від 04.09.2018 у справі №823/2042/16 (пункти 36-39, 50-51, 57), від 16.01.2019 у справі №755/9555/18 (пункти 25-26)), від 26.02.2020 у справі №287/167/18-ц (пункт 52).

Крім того, у постанові від 04.09.2018 у справі №823/2042/16 (пункти 30-31) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №914/2006/17. Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Наведене вище є підставою для висновку, що цей спір є приватноправовим та з огляду на його суб`єктний склад (зокрема, участь у спірних відносинах фізичної особи - ОСОБА_1 , за яким спірним рішенням зареєстроване право приватної власності на земельну ділянку) підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права в подібних відносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №826/14015/17 (провадження № 11-269апп19).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, у відкритті провадження у справі за цим позовом належить відмовити.

Оскільки цей спір не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, суд не вирішує заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 4, 19, 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Решетилівської міської ради Полтавської області до державного реєстратора виконавчого комітету Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області Маньківської Ганни Олегівни про скасування рішення.

Роз`яснити позивачу право звернутись з цим позовом до місцевого загального суду у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Копію ухвали надіслати ініціатору звернення разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Копію позовної заяви залишити в суді.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Кукоба