Справа № 540/3732/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/3732/20
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2020 року ТОВ "Строй Мир" (далі позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби (далі відповідач/скаржник), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від №UA508040/2020/000271/2 від 11 листопада 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у суб`єкта владних повноважень законодавчо визначених підстав для застосування, при розмитненні товару, резервного методу, оскільки обставини, що містяться у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, не впливають на ціноутворення та не спростовують реальну вартість товару, яка зазначена у контракті та інвойсі.

Товариство пояснило, що надані митному органу документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містили всі відомості, що підтверджують числові значення її складових та відомості щодо ціни, яка підлягала сплаті за ці товари. На думку позивача, митний орган дійшов неправильного висновку про неможливість застосувати метод визначення митної вартості товарів за ціною контракту та необґрунтовано вимагав від декларанта додаткові документи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року позов ТОВ "Строй Мир" задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA508040/2020/000271/2 від 11 листопада 2020 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Чорноморської митниці Держмитслужби на користь ТОВ "Строй Мир" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не довів суду наявність правових підстав для коригування митної вартості товару, не обґрунтував правомірність застосування резервного методу, тому позов належить задоволенню.

При цьому, суд першої інстанції зазначив про надання позивачем митному органу для митного оформлення імпортованих товарів всі документи, які передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту, згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, Чорноморська митниця Держмитслужби просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що подані документи містять розбіжності, неточності та не містять інформації щодо складових митної вартості товару.

Так, скаржник наголошує на тому, що відповідно умов поставки EXW до митної вартості товару включаються витрати на навантаження товару, втім жоден з наданих позивачем документ не містить відомостей про вартість навантаження товару на приймаюче судно.

Окрім того, декларантом не надано митному органу відомості про вартість страхування товару, що, на думку митного органу, може свідчити про приховування достовірної інформації про страхування товару.

Скаржник зазначає, що додатково наданий прас-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прас-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців.

ТОВ "Строй Мир" не скористалося процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

09 січня 2019 року між ТОВ "Строй Мир" (Покупець) та MAKRGRUP ІС VE DIS TICARET NAKLIYAT TURIZM VE DANISMANLIK LTD. STI (Продавець) був укладений контракт №TR-UA-09/01/19, відповідно до предмету якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець оплатити і прийняти "Товар" - кухонні плити та частини до них у номенклатурі та кількості, згідно супроводжувальних документів.

Відповідно до п.3.1 вказаного Контракту поставки товару здійснюються на умовах FOB Istambul Turkiye згідно Міжнародним правилам тлумачення торговельних термінів Інкотермс-2010.

Згідно пункту 4.2. Контракту загальна сума за контрактом складає 500 000 доларів США. Ціни вказані в даному контракті включають у себе вартість упаковки, манкіровки, в яких поставляється товар.

Пунктами 5.3 та 5.5 вказаного Контракту місце платежу - валютні реквізити Продавця, вказані в цьому контракті або у додатках до нього (додаткових угодах, інвойсах, специфікації), які є невід`ємною частиною даного Контракту. Умови оплати: 100% оплата протягом 30 днів після отримання товару на склад Покупця в Україні.

05 листопада 2020 року між ТОВ "Строй Мир" та компанією MAKRGRUP ІС VE DIS TICARET NAKLIYAT TURIZM VE DANISMANLIK LTD. STI, Туреччина укладено доповнення до контракту №TR-UA-09/01/19, за яким поставка товару здійснюватиметься на умовах FOB ISTANBUL/TURKEY, FCA ISTANBUL/TURKEY, EXW ISTANBUL/TURKEY відповідно до правил Інкотермс 2010.

На умовах визначених контрактом та на підставі супроводжувальних документів позивач отримав від компанії MAKRGRUP ІС VE DIS TICARET NAKLIYAT TURIZM VE DANISMANLIK LTD. STI наступні товари:

Товар №1: Плити побутові для приготування їжі у асортименті: комбіновані газоелектричні та електричні, з чорних металів, з електричними духовками, з грилем та без, нові. Об`ємом 52л та 62л. Кількість пальників по 4 у річних комбінаціях (газові та електричні), загальною кількістю 480 шт.

Товар №2: Побутова електрична духова шафа, яка вбудовується у кухонну меблеву шафу. Корисний обсяг духовки 65л, нові - 2 шт.

Товар №3: Плити побутові для приготування їжі-варочні поверхні електричні, з чорних металів, нові, загальною кількістю 2 шт.

Товар №4: Частини до газових плит: кришка пальника-35 шт, необхідна для розсікання полум`я пальника, у вигляді диска, виготовленого з металу; пальник - 35шт, складається з кришки пальника, з їх допомогою створюється і розсікається полум`я, спрямоване вгору.

Товар №5: Вентилятор турбомотора для духовки, відцентровий - 6 шт.

Товар №6: Газовий клапан випускний, сталевий, для установлення на трубопроводі з метою регулювання потоку газу до газових плит. 45 шт.

Товар №7: Частина для духовок електричних - нагрівальний елемент (ТЕП), призначений для нагрівання духовки, 10 шт.

Товар №8: Частини до газових плит: лампа розжарювання для духовки, потужністю не більше як 200 Вт для освітлення порожнини духовки 10 шт.

Товар №9: Частини до газових плит: Термопара - 25 шт, використовують як чутливий елемент (первинний вимірювальний перетворювач) у засобах контролю температури у плитах.

Товар №і10: Частини до газових плити. Пластикові ніжки для плити. Загальною кількістю - 32 шт.

Товар №11: Частини до плит газоелектричних-бокові панелі металеві (з недорогоцінного чорного металу), - 30 шт.

Для митного оформлення вказаних товарів позивач подав митному органу декларацію №UA508040/2020/010647 від 11 листопада 2020 року.

Під час декларування вказаних товарів позивач заявив митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту) в сумі 47 929,02 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості декларант, надав такі документи:

пакувальний лист б/н від 28 жовтня 2020 року;

рахунок-проформу PR200603-ZDM-2 від 03 червня 2020 року;

рахунок-фактура (інвойс) GIB009 від 28 жовтня 2020 року;

коносамент MLE2886 від 06 листопада 2020 року;

автотранспортні накладні 0549, 0549/1, 0549/2 від 10 листопада 2020 року;

декларацію про походження товару GIB009 від 28 жовтня 2020 року;

банківський платіжний документ, що стосується товару 48 від 22 жовтня 2020 року;

рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги 1012 від 05 листопада 2020 року;

документ, що підтверджує вартість перевезення товару 0511/20-1 від 05 листопада 2020 року;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 28 жовтня 2020 року;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються TR-UA-09/01/19 від 09 січня 2019 року;

договір (контракт) про перевезення 020/2020-2 від 02 січня 2020 року;

митну декларацію UA508040/2020/010647 від 11 листопада 2020 року.

За результатами перевірки документів, поданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, Митниця дійшла висновку, що вони містять розбіжності, числові значення складових митної вартості товарів, які є обов`язковими при її обчисленні, не підтверджені документально та заявлено неповні відомості про митну вартість товарів.

За таких умов, на адресу декларанта була направлена письмова, в якій запропоновано у надати додаткові документи, а саме:

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість навантаження, пакування, страхування;

копію митної декларації країни відправлення;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

На вказану пропозицію позивач надав прайс-лист та бізнес-пропозицію фірми "RE-МА METAL TEKSTILINSAAT GIDA SAN. Ve TIC. LTD. STI".

За результатами опрацювання документів, митна вартість переліченого вище товару була скоригована Митницею за резервним методом, у зв`язку з чим, остання прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA508040/2020/000174/2 та оформила картку відмови №UA508040/2020/00396 від 25.08.2020 р. в митному оформленні декларації №UA508040/2020/007726.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою його прийняття стало неподання декларантом усіх документів для підтвердження митної вартості, а документи, які надані для підтвердження митної вартості, містять розбіжності.

Крім цього, наголошено про відсутність інформації про страхування товару, про те, що прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги митного органу, з огляду на таке.

Частина 1 статті 49 Митного кодексу України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст. 52 Митного кодексу України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 Митного кодексу України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Митного кодексу України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини(ч.3 ст.53 Митного кодексу України).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 Митного кодексу України).

Стаття 58 Митного кодексу України унормовує визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Зокрема, частина 1 даної статті встановлює, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується, зокрема, у разі, якщо немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів.

Далі, частини з 2 по 5 даної статті встановлюють, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частина 10 статті 58 Митного кодексу України встановлює, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

витрати, понесені покупцем, зокрема:

вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на страхування цих товарів.

Частина 11 Митного кодексу України забороняє при визначенні митної вартості включати до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, ніякі інші витрати, крім тих, що передбачені у цій статті.

Досліджуючи обставини, які стали підставами для коригування митної вартості товарів, суд апеляційної інстанції встановив таке.

Відповідно до п.20 митної декларації від 11 листопада 2020 року №UA508040/2020/010647 поставка товару здійснювалась на умовах EXW TR TEKIRDAG.(а.с.11)

Згідно Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) термін умови поставки EXW, англ. Ex Works, або «Франко завод» (…назва місця) - означає, що Продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження Покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Себто, умови поставки EXW Инкотермс покладають на Продавця мінімальні обов`язки, а Покупець повинен нести всі витрати та ризики щодо перевезення товару від підприємства продавця до місця призначення.

Для цього, імпортер (Покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства продавця до пункту призначення, включаючи навантаження, отримати експортні ліцензії, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника.

Так, згідно наявної в матеріалах справи довідки експедитора ТОВ «Лімертін Карго Делівері» вартість транспортно-експедиційних послуг включає навантаження товару на транспортний засіб.(а.с.72)

Відповідно до довідки про транспортні витрати від 05 листопада 2020 року вих. №0511/20-1, вартість перевезення вантажу виконаного нерезидентом по маршруту Текирдаг -Стамбул (Туреччина)-Південний (України) в адрес компанії ТОВ «Строй Мир» становила 51 313,32 грн.(а.с.33, 72)

Таким чином, посилання митного органу на те, що жоден з наданих позивачем документ не містить відомостей про вартість навантаження товару на приймаюче судно, є спростованим.

Колегіє суддів встановлено, що в п.12 декларації від 11 листопада 2020 року №UA508040/2020/010647 зазначено відомість про вартість товару з урахуванням вказаних затрат на транспортування яка загалом склала 1 399 106,12 грн., оскільки до загальної суми вартості товару 1 347 792,80 грн. (47929,02 дол.США * 28,1206 (курс валют)) додано вартість перевезення у сумі 51 313,32 грн.

Тобто, декларантом включено до митної вартості документально підтверджені витрати на транспортування товару до митної території України в розмірі 51 313,32 грн., а тому посилання відповідача на недоведеність витрат на транспортно-експедиційні послуги та на відсутність в матеріалах справи відомостей про вартість навантаження товару на приймаюче судно, є помилковим.

Окремо колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що згідно з умовами поставки EXW ні продавець ні покупець не мають обов`язку з укладення договору страхування, а тому посилання митного органу на обов`язковість страхування товару є спростованим.

Також, суд вважає безпідставним посилання відповідача на положення ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, оскільки ним не наведено обставини та докази того, яким чином документи, надані позивачем, порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті Угоди. Більш того, відповідно до положень МК України застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст.58-63 цього Кодексу.

Отже, заявлена ТОВ "Строй Мир" митна вартість товару відповідає ціні господарської операції та є сплаченою у повному обсязі.

Доводи апелянта про недоліки рахунку-фактури GIB009 від 28 жовтня 2020 року, а також про те, що прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість не заслуговують на увагу, адже зміст перелічених документів не впливає на ціноутворення та не спростовує реальну вартість товару.

В апеляції Чорноморська митниця також зазначає про спрацювання АСАУР із формою контролю щодо перевірки правильності визначення митної вартості задекларованих товарів.

Колегія суддів, аналізуючи даний довід апеляції, вважає, що наявність в системі АСАУР інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Окрім того, слушно зауважити, що відомості, які містяться в Єдиній автоматизованій інформаційній системі, мають лише допоміжний інформаційний характер та жодним чином не можуть слугувати, при прийнятті митним органом відповідних рішень, визначальним фактором для коригування митної вартості.

Враховуючи викладене, а також відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд вважає, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості.

При цьому, згідно висновків щодо застосування норм права, викладених зокрема у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року (справа №814/2659/16), однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до частин 1,2 та 4 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів, з урахуванням наведеної правової норми вважає правильною позицію суду першої інстанції про розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, у письмовому провадженні.

Зважаючи на перегляд апеляційним судом рішення суду, що було ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його касаційного оскарження.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 28.07.2021 року.