Справа № 200/8182/21
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 р. Справа№200/8182/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначала, зокрема, що згідно з постановою Верховної Ради України від 23 жовтня 2010 року і наказом голови суду від 31 грудня 2010 року її було звільнено з посади судді Апеляційного суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку. З 01 січня 2011 року призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% з вислугою років 60% як судді, який має суддівський стаж понад 25 років.

Натепер перебуває на обліку у відповідача як отримувач довічного грошового утримання судді у відставці, що призначене на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI; є внутрішньо переміщеною особою.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 вона, як суддя, який перебуває у відставці, має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання залежно від зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.

10 травня 2021 року звернулася до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням вказаного рішення Конституційного Суду України, до якої додала довідки про розмір складових суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.

Проте, перерахунок проведено не було.

Вважаючи, що порушено її право на належне довічне грошове утримання судді у відставці, просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо ухилення від виконання законних обов`язків здійснити перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання згідно з її заявою від 10 травня 2021 року на підставі довідок про суддівську винагороду діючого судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 03 березня 2020 року № 3.11-14/116/20 та від 05 січня 2021 року №3.11-16/4/21, що видані Донецьким апеляційним судом, про розмір винагороди діючого на відповідній посаді судді у сумі 184 976 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату їй щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідок Донецького апеляційного суду про суддівську винагороду діючого на відповідній посаді судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 03 березня 2020 року № 3.11-14/116/20 та від 05 січня 2021 року №3.11-16/4/21 у розмірі 90% винагороди діючого на відповідній посаді судді з урахуванням 60% надбавки за вислугу років за суддівський стаж, як визначено у довідках Донецького апеляційного суду, за відрахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01 травня 2021 року.

Відзив на позовну заяву у встановлений строк подано не було.

Відповідач подав письмові пояснення, в яких зазначав, зокрема, що електронну пенсійну справу позивача прийнято на облік до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя (розпорядженням від 28 жовтня 2014 року) з 01 листопада 2014 року із розрахунку 90% від суддівської винагороди. Виплату пенсії до цієї дати позивач отримувала в Управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька, де позивача прийнято на облік з 01 січня 2011 року згідно з копією трудової книжки НОМЕР_1 . Паперова пенсійна справа на адресу відповідача не надходила. Натепер позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що підтверджується витягом з підсистеми призначення та виплати пенсії.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначаються структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу. За таких обставин розгляд заяви від 10 травня 2021 року проведено спеціалістами територіального органу Пенсійного фонду України в м. Селидове, від 13 травня 2021 року - в м. Вугледарі, від 18 травня 2021 року - в м. Дзержинську.

Згідно з п. 2.23 вказаного Порядку документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Відповідно до п. 2 розд. ІV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1, для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання подаються оригінали документів.

За результатом розгляду заяви від 10 травня 2021 року позивача через вебпортал Пенсійного фонду України було сповіщено про виявлені зауваження в документах поданих до заяви, а саме про те, що відповідно до Порядку, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, до заяви на перерахунок пенсії, додаються кольорові скан-копії документів, що відповідають оригіналам. Паспорт, індивідуальний податковий номер, довідка про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи додані позивачем до вказаної було подано в копіях. Рішення про перерахунок довічного грошового утримання або про відмову в такому перерахунку за результатом розгляду заяви позивача від 10 травня 2021 року не приймалося.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач довічного грошового утримання судді у відставці, що було призначене на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди; є внутрішньо переміщеною особою.

Згідно з довідкою Донецького апеляційного суду від 03 березня 2020 року № 3.11-14/116/20 «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» станом на 18 лютого 2020 року суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 184 976 грн., у тому числі:

- посадовий оклад - 115 610 грн.;

- доплата за вислугу років (60%) - 69 366 грн.

Вказана довідка видана позивачу у зв`язку зі зміною розміру (збільшенням) складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді відповідно до рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020, Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з довідкою Донецького апеляційного суду від 05 січня 2021 року №3.11-16/4/21 «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» станом на 01 січня 2021 року суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, також складає 184 976 грн., у тому числі:

- посадовий оклад - 115 610 грн.;

- доплата за вислугу років (60%) - 69 366 грн.

Отже, вказані довідки містять аналогічні показники.

10 травня 2021 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням вказаного рішення Конституційного Суду України, до якої додала зазначені довідки.

За результатом розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів орган Пенсійного фонду України через вебпортал Пенсійного фонду України сповістив позивача про виявлені зауваження в документах, що додані до заяви, а саме про те, що відповідно до Порядку, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, до заяви на перерахунок пенсії, додаються кольорові скан-копії документів, що відповідають оригіналам.

Крім того, на вебпорталі з боку Пенсійного фонду України було відмічено статус документа - заяви від 10 травня 2021 року як «помилковий». В той час, як пояснила позивач, жодної відмітки про помилковість подання вказаної заяви вона не ставила, а навпаки, чекала результату її розгляду.

Рішення за результатом розгляду заяви від 10 травня 2021 року не приймалося.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вказаною заявою позивача у зв`язку із прийняттям Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 проведений не був.

Судом також встановлено, що у зв`язку з не проведенням перерахунку та неотриманням ні відповіді, ні рішення на заяву від 10 травня 2021 року, позивач 13 та 18 травня 2021 року через вебпортал Пенсійного фонду України знову подала до відповідача аналогічні заяви; крім того неодноразово зі спірного питання зверталася зі скаргами до органу Пенсійного фонду України, до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18 травня 2021 року № 58 за результатом розгляду заяви позивача від 18 травня 2021 року та доданої до неї довідки від 05 січня 2021 року №3.11-16/4/21 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відмовлено з посиланням на те, що у наданій заявником довідці відображена суддівська винагорода станом на 01 січня 2021 року, і після прийняття рішення Конституційним Судом України (18 лютого 2020 року) будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не відбулося.

Вказане рішення не є предметом спору в даній справі.

На звернення позивача від 18 травня 2021 року та від 31 травня 2021 року, що надійшли на вебпортал Пенсійного фонду України за № ВЕБ-28000-Ф-С-21-045557, № ВЕБ-28000-Ф-С-21-045810 та № ВЕБ-28000-Ф-С-21-048972 (вх. № 16280/3-2800-21, № 16444/3-2800-21 від 18 травня 2021 року та 17828/3-2800-210 від 31 травня 2021 року), Пенсійним фондом України надана відповідь від 14 червня 2021 року, в якій повідомлено про те, зокрема, що враховуючи те, що після 18 лютого 2020 року розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді не збільшувався, Управлінням було відмовлено в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі її заяви від 13 травня 2021 року.

Не дивлячись на неодноразові звернення позивача та скарги щодо перерахунку, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача проведений не був.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Щодо права позивача як судді у відставці на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (від 02 червня 2016 року № 1402-VIII) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч. 3 ст. 142 вказаного Закону щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Розділом ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, п. 22 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (вказаний Закон згідно з п. 2 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу).

Пунктом 23 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього ж Закону (від 02 червня 2016 року № 1402-VIII) було визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI.

07 листопада 2019 року набрав чинності Закон України від 16 жовтня 2019 року №193-IX «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», яким виключено зазначені пункти 22 та 23 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

Разом з тим залишилися чинними положення п. 25 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (в редакції Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII, який набрав чинності 05 січня 2017 року), якими було передбачено наступне:

«25. Право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону».

Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді» Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, а саме: від 24.06.1999 року № 6-рп/99, від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, а також у рішенні від 18.02.2020 року № 2-р/2020.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 положення п. 25 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено наступне:

«15. Згідно з положеннями пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 «право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону».

16. Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначає, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

17. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.».

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18 лютого 2020 року у справі № 2-р/2020 п. 25 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічні положення містяться у ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».

Отже, з 18 лютого 2020 року - дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року у справі № 2-р/2020 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 638/12586/16-а та від 11 лютого 2020 року у справі № 200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 годині 00 хвилин цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.

Отже, саме з 19 лютого 2020 року - наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року у справі № 2-р/2020 у такій категорії суддів у відставці як позивач виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до діючого Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII на підставі поданої ними довідки, оскільки саме з цієї дати втратили чинність обмеження, які були встановлені п. 25 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

При цьому, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 16 червня 2020 року, яке набрало законної сили, у зразковій адміністративній справі №620/1116/20.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.ч. 5 та 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже такі висновки є обов`язковими і для відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі заяви позивача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 10 травня 2021 року.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України.

Пунктом 1 розд. І вказаного Порядку визначено, що заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці додаток 1) (далі - щомісячне довічне утримання) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи (далі - уповноважена особа).

Заява про призначення щомісячного довічного утримання може бути подана суддею особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, завіреної в установленому законодавством порядку.

Згідно з п. 2 розд. ІІІ Порядку до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Відповідно до п.п. 1 - 4 розд. II вказаного Порядку заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді КСУ) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

У разі надсилання заяви і документів для перерахунку щомісячного довічного утримання поштою, днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Згідно з п.п. 2 та 3 розд. ІV вказаного Порядку для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання подаються оригінали документів.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до пункту 5 розділу І цього Порядку.

Відповідно до п. 1.1 розд. І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, який також застосовується органами Пенсійного фонду України, заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, тощо може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Як вже зазначалося, спірні правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі заяви позивача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Заява була оформлена на бланку, встановленого зразка, підписана позивачем особисто, що відповідало наведеним положенням законодавства.

Разом з цим, заява позивача не була розглянута на підставі наведених вимог законодавства шляхом вчинення органом Пенсійного фонду України відповідних дій, які визначені Порядком, та прийняття рішення.

Вказані обставини підтверджуються відповіддю Пенсійного фонду України.

Вказані обставини свідчать про допущення органом Пенсійного фонду України протиправної бездіяльності та, відповідно порушення права позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Щодо посилань відповідача на недотримання позивачем вимог законодавства при поданні заяви, саме додавання до заяви звичайних, а не кольорових скан-копій документів, то такі посилання є неприйнятними, оскільки ні Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, на який посилався відповідач, ні Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1, який є спеціальним в спірних правовідносинах, таких вимог не містить.

Позивачем дотриманий порядок подання документів до органу Пенсійного фонду України.

Вказані обставини залишилися поза увагою відповідача - суб`єкта владних повноважень, що призвело до помилкового застосування норм матеріального права та порушення права позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Оскільки таке право позивача порушено, тому воно підлягає захисту та відновленню в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на наведене з метою ефективного захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне застосувати ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України і задовольнити позов частково наступним шляхом: шляхом визнання протиправною бездіяльності органу Пенсійного фонду України щодо не здійснення перерахунку та виплати позивачу довічного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Донецького апеляційного суду від 03 березня 2020 року № 3.11-14/116/20 (про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18 лютого 2020 року, оскільки саме з вказаної дати, а не з дати, яка зазначена в іншій поданій позивачем довідці, відбулося підвищення розміру суддівської винагороди), згідно із заявою позивача, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року (тобто, з дня виникнення права на відповідний перерахунок); зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної довідки, згідно із заявою позивача, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року (тобто, з дня виникнення права на відповідний перерахунок).

При цьому доплата за вислугу років 60% чітко відображена у вказаній довідці, що не потребує додаткового відображення її в резолютивній частині судового рішення.

Щодо позовних вимог в частині перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% винагороди діючого на відповідній посаді судді, то суд вважає їх передчасними, оскільки предметом спору в даній справі є право позивача на перерахунок довічного грошового утримання на підставі відповідної довідки, а не правомірність обчислення довічного грошового утримання позивача при такому перерахунку, який ще не проведений, а лише має відбутися в майбутньому.

Отже, відповідні правовідносини між позивачем та суб`єктом владних повноважень, які могли би бути предметом розгляду в судовому порядку, в цій частині ще не виникли, і відповідно права позивача в цій частині ще не порушені.

Захист непорушених прав на майбутнє, про що просив позивач в цій частині, не відповідає завданню та меті адміністративного судочинства, які визначені ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на наведене правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині - відсутні.

Отже, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України), про що також просив позивач, є правом суду, а не обов`язком, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 1291 Конституції України, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 довічного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Донецького апеляційного суду від 03 березня 2020 року № 3.11-14/116/20, згідно з її заявою від 10 травня 2021 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Донецького апеляційного суду від 03 березня 2020 року № 3.11-14/116/20, згідно з її заявою від 10 травня 2021 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) здійснені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 34 (тридцять чотири) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 29 липня 2021 року.

Суддя Т.В. Логойда