Справа № 140/4574/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року ЛуцькСправа № 140/4574/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач, пенсійний орган) про визнання протиправними дій та рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 24 березня 2021 року №93 про зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 50 процентів суддівської винагороди та не зарахування при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді періоду роботи з 15 березня 1991 року по 28 лютого 1993 року на посаді слідчого у слідчому відділенні відділу внутрішніх справ Білгород-Дністровського міськвиконкому Одеської області, що становить 1 рік 11 місяців 16 днів, та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тривалістю 3 роки; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням стажу роботи позивача на посаді судді становить 23 роки 01 місяць 24 дні, в тому числі період роботи з 15 березня 1991 року по 28 лютого 1993 року на посаді слідчого у слідчому відділенні відділу внутрішніх справ Білгород-Дністровського міськвиконкому Одеської області, що становить 1 рік 11 місяців 16 днів, та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тривалістю 3 роки, а також виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 23 березня 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що указом Президента України від 25 квітня 2002 року №383/2002 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Южненського міського суду Одеської області.

Відповідно до Указу Президента України від 12 січня 2004 року №33/2004 «Про переведення суддів» позивач був переведений на посаду судді Іваничівського районного суду Волинської області та згідно постанови Верховної Ради України від 20 березня 2008 року № 24.1-VI обраний на посаду судді Іваничівського районного суду Волинської області безстроково.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 14 липня 2020 року №2116/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Іваничівського районного суду Волинської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» позивача було звільнено з посади судді та відраховано зі складу суддів суду з 15 липня 2020 року.

Позивач вказує, що станом на 15 липня 2020 року розмір його щомісячної суддівської винагороди становив 113508,00 грн, а саме: посадовий оклад - 63060,00 грн (30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01 січня календарного року), доплата за вислугу років в розмірі 70% - 44142,00 грн, доплата за перебування на адміністративній посаді голови суду в розмірі 10% - 6306,00 грн та стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, становив 23 роки 01 місяць 24 дні.

До зазначеного стажу роботи на посаді судді входять наступні періоди: з 07 травня 2001 року по 01 лютого 2004 року, що становить 1 рік 8 місяців 25 днів - робота на посаді судді Южненського міського суду Одеської області; з 02 лютого 2004 року по 15 липня 2020 року, що становить 16 років 5 місяців 14 днів робота на посаді судді Іваничівського районного суду Волинської області; з 15 березня 1991 року по 28 лютого 1993 року, що становить 1 рік 11 місяців 16 днів - робота на посаді слідчого у слідчому відділенні відділу внутрішніх справ Білгород-Дністровського міськвиконкому Одеської області; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді 3 роки.

Із листа відповідача від 30 березня 2021 року №0300-0302-8/14832, позивачу стало відомо, що призначене з 16 липня 2020 року щомісячне довічне грошове утримання, яке становило 80 відсотків суддівської винагороди та щомісячно виплачувалося в сумі 90806,40 грн 23 березня 2021 року було зменшене пенсійним органом та встановлене в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди, що становить 56754,00 грн, виходячи із стажу роботи судді 18 років 02 місяці 09 днів.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із запитом від 13 квітня 2021 року, у якому просив надати належним чином завірені копії усіх рішень (протоколів, листів тощо) органів Пенсійного фонду України, що стосуються виплати щомісячного довічного грошового утримання, однак, у встановлений законодавством строк відповідь надана не була.

Разом з тим, на офіційному сайті Пенсійного фонду України в електронному кабінеті позивача наявне рішення від 24 березня 2021 року №93 про перерахунок довічного грошового утримання та встановлення його з 16 липня 2020 року в розмірі 50 відсотків, що становить 56754,00 грн.

Позивач уважає, що дії відповідача щодо визначення стажу роботи на посаді судді та належного йому розміру щомісячного довічного грошового утримання порушують його право на соціальний захист як судді у відставці, є незаконними та здійснені не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, з огляду на що просить позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву від 09 червня 2021 року №0300-0802-7/24835 відповідач позовні вимоги не визнав мотивуючи тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 16 липня 2020 року. Стаж роботи на посаді судді становить 18 років 02 місяці 09 днів.

При призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці було застосовано 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

За результатами проведення перевірки матеріалів пенсійної справи 23 березня 2021 року було змінено розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та встановлено у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди, про що повідомлено позивача листом від 30 березня 2021 року №0300-0302-8/14832.

Вказує, що посилання позивача на застосування положень пункту 25 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII є безпідставними, оскільки згідно вказаного пункту право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Враховуючи наведене, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

З урахуванням викладеного ГУ ПФУ у Волинській області просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 53-56).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (акр. спр. 48-49).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Указом Президента України від 25 квітня 2002 року №383/2002 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Южненського міського суду Одеської області (арк. спр. 11-13).

Відповідно до Указу Президента України від 12 січня 2004 року №33/2004 «Про переведення суддів» позивач був переведений на посаду судді Іваничівського районного суду Волинської області в межах п`ятирічного строку (арк. спр. 14).

Постановою Верховної Ради України від 20 березня 2008 року №24.1-VI ОСОБА_1 обраний на посаду судді Іваничівського районного суду Волинської області безстроково (арк. спр. 15-16).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 14 липня 2020 року №2116/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Іваничівського районного суду Волинської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» позивача було звільнено з посади судді Іваничівського районного суду Волинської області у зв`язку з поданням заяви про відставку (арк. спр. 17, 60).

Наказом Іваничівського районного суду Волинської області від 15 липня №04/02-14 ОСОБА_1 звільнений з посади голови суду та відраховано його зі складу суддів Іваничівського районного суду Волинської області з 15 липня 2020 року (арк. спр. 18, 61).

Як убачається із матеріалів справи Територіальним управлінням ДСА у Волинській області видано позивачу довідку від 15 липня 2020 року №472 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно якої станом на 15 липня 2020 року його суддівська винагорода, яка враховується при визначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці складає 113508,00 грн (арк. спр. 10, 63).

На підставі заяви позивача від 27 липня 2020 року (арк. спр. 57-59) згідно рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 05 серпня 2020 року №93 йому з 16 липня 2020 року призначено довічне грошове утримання виходячи із 80 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (арк. спр. 34, 89-90).

Відповідно до рішення від 24 березня 2021 року №93 пенсійним органом здійснено перерахунок довічного грошового утримання позивача виходячи із 50 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (арк. спр. 35, 92).

Листом від 30 березня 2021 року №0300-0302-8/14832 відповідач повідомив позивача, що відповідно до представлених трудової книжки та розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, його період роботи на посаді судді складає 18 років 02 місяці 09 днів. Наявний період роботи на посаді судді дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді. При призначенні з 16 липня 2020 щомісячного довічного грошового утримання 05 серпня 2020 року помилково було встановлено 80 відсотків суддівської винагороди 113508,00 грн. Після виявлення помилки 23 березня 2021 року встановлено 50 відсотків від суддівської розмір щомісячного довічного грошового утримання судді з 16 липня 2020 року встановлено в сумі 56754,00 грн (арк. спр. 33).

Позивач, уважаючи протиправними дії відповідача та рішення щодо зменшення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 50 відсотків відповідних сум суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді та не зарахування при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді періоду роботи з 15 березня 1991 року по 28 лютого 1993 року на посаді слідчого у слідчому відділенні відділу внутрішніх справ Білгород-Дністровського міськвиконкому Одеської області, що становить 1 рік 11 місяців 16 днів, та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тривалістю 3 роки, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених цією статтею.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України однією з підстав звільнення судді є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

У рішенні від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013 Конституційний Суд України, серед іншого, зазначив, що «[…] відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання».

Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України «Про Вищу раду правосуддя».

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII).

За правилами частини першої статті 116 Закону № 1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати у відставку.

Відповідно до абзацу 4 пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII за суддями, призначеними чи обраними на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VIІІ суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону №1402-VI).

Закон №1402-VI, зокрема частина третя статті 142 визначає, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Разом з цим, розділом ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу ХІІ розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу Прикінцеві та перехідних положень Закону від 02 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02 червня 2016 року №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України 13 липня 2017 року №2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У пункті 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020 обумовлено, що положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

З дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, а позивач набула право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до статті 135 та підпункту 4 пункту 24 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді.

Таким чином, Законом №1402-VIII визначені такі вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме:

- щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (частина третя статті 142 Закону № 1402-VIII);

- базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (частина третя статті 135 Закону № 1402-VIII).

Згідно із частинами першою-другою статті 137 Закону № 1402-VIІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Отже вказана норма передбачає можливість зарахування до стажу роботи на посаді судді стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Як убачається із матеріалів справи, згідно рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 05 серпня 2020 року №93 позивачу з 16 липня 2020 року призначено довічне грошове утримання виходячи із 80 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із спеціального стажу, що дає права на щомісячне грошове утримання суддям 18 років 2 місяці 9 днів (арк. спр. 34, 89-90).

Відповідно до рішення від 24 березня 2021 року №93 пенсійним органом здійснено перерахунок довічного грошового утримання позивача виходячи із 50 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (арк. спр. 35, 92).

На думку суду, при здійсненні такого перерахунку пенсійний орган протиправно не зарахував до стажу роботи судді, що дає право на відставку, періоду роботи з 15 березня 1991 року по 28 лютого 1993 року на посаді слідчого у слідчому відділенні відділу внутрішніх справ Білгород-Дністровського міськвиконкому Одеської області, що становить 1 рік 11 місяців 16 днів, з огляду на наступне.

На підставі абзацу четвертого пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

До набрання чинності Законом України № 1402-VIII дані правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Згідно із абзацом 2 частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Водночас, частиною першою статті 7 Закону № 2862-ХІІ передбачено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відповідно до статті 137 Закону № 1402-VIII (в редакції, чинній з 05 серпня 2018 року) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України від 07 червня 2018 року № 2447-VIII «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Водночас, частиною першою статті 7 Закону № 2862-ХІІ, яка була чинною на час обрання позивача на посаду судді, визначалось, що суддею міг бути громадянин України, який мав стаж роботи в галузі права не менш як три роки.

З огляду на зазначене, право на зарахування стажу роботи в галузі права три роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 2862-XII на день їх обрання.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №9901/140/19.

З цього питання також висловлювалася Велика Палата Верховного Суду, яка зазначила, що внесені до статті 137 Закону № 1402-VIII зміни дозволили зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення позивача на посаду судді (постанова від 30 травня 2019 року у справі № 11-1481заі18).

Наведене свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку додатково трьох років роботи в галузі права.

Право на зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на посаді слідчого зберігалося за позивачем й після прийняття Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», у якому пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» (у редакції, яка діяла до 25 березня 2015 року) було встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Як убачається із копії послужного списку №П-093126 в період з 15 березня 1991 року по 28 лютого 1993 року ОСОБА_1 працював на посаді слідчого у слідчому відділенні відділу внутрішніх справ Білгород-Дністровського міськвиконкому Одеської області, що становить 1 рік 11 місяців 16 днів (арк. спр. 24-29).

З огляду на викладене, дії відповідача щодо незарахування до обрахунку стажу роботи на посаді судді для призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду роботи з 15 березня 1991 року по 28 лютого 1993 року на посаді слідчого у слідчому відділенні відділу внутрішніх справ Білгород-Дністровського міськвиконкому Одеської області, що становить 1 рік 11 місяців 16 днів, та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тривалістю 3 роки є протиправними.

З метою повного та ефективного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вищевказаних періодів.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 18 червня 2020 року у справі № 498/337/17, від 14 грудня 2020 року у справі № 592/4591/17.

Відповідно до частин першої, другої статті 142 Закону №1402 і законів, що діяли раніше, право на таке утримання має суддя у відставці.

Рішення про відставку позивача з посади судді прийнято Вищою радою правосуддя 14 липня 2020 року.

На цей час право на щомісячне довічне грошове утримання визначалося частиною четвертою статті 142 Закону № 1402, відповідно до якої таке утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що право судді на відставку та її умови визначаються за законом, що діє на час подання заяви про відставку. Право судді на щомісячне довічне грошове утримання та його умови визначаються за законом, що діє на час подання заяви про призначення такого утримання.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 16 липня 2021 року у справі № 200/9113/20-а.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці позивача, наданим Іваничівським районним судом Волинської області, стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 01 місяців 24 дні.

Таким чином, при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, має становити 56 відсотки, а саме: 50 відсотків за 20 років роботи на посаді судді + 6 відсотків за 3 повних років зарахованих до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, фактичні обставини справи, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом прийняття рішення про визнання протиправними та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 24 березня 2021 року №93 пенсійним органом здійснено перерахунок довічного грошового утримання позивача виходячи із 50 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; визнання протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у зарахуванні позивачу до стажу роботи на посаді судді періоду роботи з 15 березня 1991 року по 28 лютого 1993 року на посаді слідчого у слідчому відділенні відділу внутрішніх справ Білгород-Дністровського міськвиконкому Одеської області, що становить 1 рік 11 місяців 16 днів, та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тривалістю 3 роки; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням стажу роботи позивача на посаді судді становить 23 роки 01 місяць 24 дні, в тому числі період роботи з 15 березня 1991 року по 28 лютого 1993 року на посаді слідчого у слідчому відділенні відділу внутрішніх справ Білгород-Дністровського міськвиконкому Одеської області, що становить 1 рік 11 місяців 16 днів, та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тривалістю 3 роки та зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вказані періоди, з 23 березня 2021 року, у задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із до квитанції від 26 квітня 2021 року №0.0..1 (арк. спр. 4) позивачем за подання даного адміністративного позову було сплачено судовий в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) (арк. спр. 6), який зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 38).

Оскільки суд задовольняє позов частково, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок) пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області 24 березня 2021 року №93 про перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків грошового утримання працюючого судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з 23 березня 2021 року, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період роботи з 15 березня 1991 року по 28 лютого 1993 року на посаді слідчого у слідчому відділенні відділу внутрішніх справ Білгород-Дністровського міськвиконкому Одеської області, що становить 1 рік 11 місяців 16 днів та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тривалістю 3 роки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судовий збір в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 27 липня 2021 року.