Справа № 620/6795/20
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6795/20 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту - 22.03.2021) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 15.12.2020 №1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що пиво та алкогольні напої, які знаходились в приміщенні магазину під час перевірки, розміщувались там тимчасово і призначались для власного споживання, а не для продажу. Крім того, у позивача відсутня ліцензія на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а тому вона не є суб`єктом, до якого можуть бути застосовані санкції за порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що під час фактичної перевірки господарської діяльності позивача було встановлено зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання не віднесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання, а саме в магазині з метою їх реалізації. Також в ході перевірки було встановлено, що ліцензія на право здійснення роздрібної чи оптової торгівлі у суб`єкта господарювання відсутня. У зв`язку з наведеним, до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу, про що винесено спірне податкове повідомлення-рішення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт зазначає, що позивач не порушував правил зберігання слабоалкогольних напоїв. Наголошує, що позивач не отримував ліцензії на торгівлю алкогольними та слабоалкогольними напоями, не доведено факт продажу алкогольних товарів, довідка про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру повинна бути отримана за умови, що місце зберігання продукції відрізняється від місця здійснення роздрібної торгівлі, вказаної в ліцензії.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Крім того, відповідачем подано клопотання, в якому просить замінити ГУ ДПС у Чернігівській області () правонаступником - ГУ ДПС у Чернігівській області (код ЄДРПОУ ВП 44094124).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» утворено, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби ГУ ДПС у Чернігівській області.

Відповідно до наказу №755 від 24.12.2020, розпочато виконання територіальними органами ДПС, утворені як відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС №529 від 30.09.2020 повноважень та функцій територіальних органів ДПС, зокрема ГУ ДПС у Чернігівській області.

Відповідно до ч.1 ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Наведене клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом заміни відповідача ГУ ДПС у Чернігівській області () правонаступником ГУ ДПС у Чернігівській області (код ЄДРПОУ ВП 44094124) та після такої заміни усі дії, вчинені в адміністративному процесі до її вступу, обов`язкові для ГУ ДПС у Чернігівській області (код ЄДРПОУ ВП 44094124) в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для ГУ ДПС у Чернігівській області ().

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 11.02.2011 внесено відповідний запис, та перебуває на податковому обліку в ГУДПС у Чернігівській області як платник єдиного податку 2 групи (а.с. 7-8).

На підставі наказу ГУ ДПС у Чернігівській області від 25.11.2020 №1834-а, направлень на перевірку від 25.11.2020 №439 та №438, працівниками податкового органу була проведена фактична перевірка господарської одиниці (магазину) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9, 43, 44). Перевірку проведено у присутності продавця ОСОБА_2 (особа, яка здійснювала розрахункові операції).

За результатами перевірки складено акт від 27.11.2020 №1308/0901/ (а.с. 48-49), у якому зафіксовано факт зберігання на перевіряємій господарській одиниці алкогольних напоїв у місцях, завідомо не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, а саме: в магазині з метою реалізації знаходились наступі алкогольні напої: сидр «Сомерсбі», ємністю 0,5 л, міцністю 4,7% об., в асортименті і кількості 18 пляшок за ціною 28,50 грн за пляшку (ціна згідно цінника на пляшках); пиво «Бад», ємністю 0,5 л, міцністю 5% об., в кількості 9 пляшок за ціною 24,00 грн (зі слів продавця); пиво світле «Гараж зі смаком лимона», ємністю 0,44 л, міцністю 4,6% об, в кількості 7 пляшок за ціною 24,00 грн за пляшку (ціна згідно цінника на пляшці); напій слабоалкогольний сильно газований «Шейк» в асортименті, ємністю 0,33 л, міцністю 7% об., в кількості 18 пляшок за ціною 24,00 грн за пляшку (ціна згідно цінника на пляшках); напій слабоалкогольний енергетичний «Рево», ємністю 0,5 л, міцністю 8,5% об., в кількості 18 пляшок за ціною 35,00 грн за пляшку (ціна згідно цінника на пляшці); пиво «Пшеничне темне Біла Ніч», ємністю 0,5 л, міцністю 5% об, в кількості 10 пляшок за ціною 21,50 грн (ціна згідно цінника на пляшці); пиво «Пшеничне біле», ємністю 1 л, міцністю 5% об., в кількості 9 пляшок за ціною 40,00 грн за пляшку (ціна зі слів продавця).

У зв`язку із наведеним, перевіряючими зроблено висновок про порушення позивачем статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДПС у Чернігівській області винесено ФОП ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення від 15.12.2020 №1, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 17 000,00 грн (а.с. 12).

Позивач вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ГУДПС у Чернігівській області правомірно, з дотриманням вимог чинного законодавства України винесено позивачу податкове повідомлення-рішення від 15.12.2020 №1.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон №481/95).

Відповідно до положень статті 15 Закону №481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесене до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №481/95, місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Разом з тим, Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону №481/95 до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених цією статтею визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790.

Згідно з пунктом 5 цього Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

- акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

- результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для застосування до позивача штрафних санкцій був виявлений в ході перевірки факт зберігання на господарській одиниці, де здійснює господарську діяльність позивач, алкогольних напоїв у місцях, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 №251, пунктом 1.1 якого визначено, що Єдиний державний реєстр місць зберігання - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Відповідно до пункту 2.1 цього Порядку до Єдиного реєстру вносяться, зокрема, місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 серпня 2020 року в справі №814/225/15, наведені у статті 1 Закону №481/95 визначення місця торгівлі та місця зберігання не дають підстави для висновку про взаємовиключність цих місць.

Тобто, за певних обставин місце зберігання та місце реалізації можуть знаходитись за однією адресою і тоді суб`єкт господарювання відповідно до частини тридцять восьмої статті 15 Закону №481/95 звільняється від обов`язку вносити до Єдиного реєстру таке місце зберігання алкогольних напоїв.

Разом із тим, з огляду на встановлений в ході перевірки факт зберігання алкогольних напоїв у магазині, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а також те, що це місце не було внесене до Єдиного державного реєстру місць зберігання, зазначене вище виключення на позивача не розповсюджується.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у діях позивача ознак складу правопорушення для притягнення її до відповідальності за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, згідно з частиною другою статті 17 Закону №481/95.

При цьому, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги доводи позивача, що виявлені під час перевірки пиво та слабоалкогольні напої розміщувались у приміщенні магазину тимчасово і призначались для власного споживання, оскільки наведене спростовується наявними у справі доказами, зокрема матеріалами фотофіксації, згідно яких такі напої зберігались у холодильнику та на них містились цінники із вартістю продукції (а.с. 46-47). Крім того, надаючи пояснення під час перевірки, продавець магазину (особа, яка здійснювала розрахункові операції) підтвердив, що зазначені вище алкогольні напої були придбані на складах оптової торгівлі з метою їх подальшої реалізації (а.с. 45).

Колегія суддів дійшла до висновку, що матеріалами справи об`єктивно підтверджується факт зберігання позивачем алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру. Та обставина, що господарська одиниця ФОП ОСОБА_1 (магазин) знаходиться у будинку, який належить її чоловіку, жодним чином не спростовує висновки перевірки та не підтверджує дотримання позивачем вимог Закону №481/95.

Щодо доводів позивача, що вона не має ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тому не може бути суб`єктом виявленого порушення, колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 (справа №811/1167/16) зазначив, що метою правового регулювання відносин із зберігання алкогольних напоїв є забезпечення контролю за їх виробництвом і обігом. Нарівні з місцями виробництва, оптової та роздрібної торгівлі алкогольних напоїв законодавець запровадив реєстрацію їх місця зберігання в Єдиному державному реєстрі для забезпечення повного контролю за процесом виробництва і реалізації підакцизної продукції. При цьому, здійснення такої реєстрації не пов`язується з наявністю в суб`єкта господарювання відповідної ліцензії на провадження діяльності з реалізації алкогольних напоїв.

Крім того, наведена судом правова позиція у спірних правовідносинах підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11.06.2020 (справа №820/6852/16), від 02.03.2021 (справа №805/1154/17-а).

Також, Верховний Суд у постанові від 21.01.2020 (справа №817/3274/15) зазначив, що у справі, що розглядається, позивачем не здійснювалась реалізація алкогольних напоїв, а тому з огляду на їх виявлення посадовими особами в господарській одиниці, що належить позивачу, доводи відповідача про наявність у діях позивача ознак складу правопорушення для притягнення його до відповідальності у вигляді штрафу за порушення порядку зберігання алкогольних напоїв згідно з абзацом 11 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» є цілком обґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ГУ ДПС у Чернігівській області правомірно, з дотриманням вимог чинного законодавства України винесено позивачу податкове повідомлення-рішення від 15.12.2020 №1.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 26.07.2021.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна