Справа № 215/494/21
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2021 року м. Дніпросправа № 215/494/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року (головуючий суддя - Верба І.О.) про закриття провадження в частині позовних вимог в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича

про визнання бездіяльності протиправною, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся із позовом до голови Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича (далі - Відповідач) в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича за результатом розгляду заяви від 30.06.2020 вх. С-301, яка виявилася у порушенні встановленого порядку статті 3, 22, 144 Конституції України та зобов`язати прийняти рішення в розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України;

- визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича за результатом розгляду заяви від 30.06.2020 вх. С-301, яка виявилася у відмові подати клопотання Криворізькому міському голові та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) дисциплінарного стягнення з директора КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 КМР ОСОБА_2 за порушення присяги і непідкорення статті 3, частині другій статті 22, статті 28, 49 Конституції України;

- визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича за результатом розгляду заяви від 30.06.2020 вх. С-301, яка виявилася у відмові надати повідомлення про повноваження осіб, які розглядали заяву, і суму коштів на ліки відповідно до наданих рецептів від 12.06.2020 № 150, від 15.06.2020 № 187, № 188, № 189, від 23.03.2020 № 12, № 13, № 14, № 15, від 27.06.2020 № 240, № 241, № 242, № 243 (разом 12 рецептів);

- визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича за результатом розгляду заяви від 30.06.2020 вх. С-301, яка виявилася у відмові надати копію наказу про прийняття на роботу чи договору між КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 КМР і юристом Залюбовським В.В.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2021 справу № 215/494/21 (провадження № 2-а/215/81/21) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича про визнання протиправною бездіяльності передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за предметною підсудністю відповідно до положень статей 20, 29 КАС України (а.с. 6-7).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі №215/494/21:

- клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та звільнення від сплати судового збору задоволено, поновлено позивачу строк звернення до суду із цим позовом, звільнено позивача сплати судового збору за подання до суду цього позову;

- прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі, у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального провадження, призначення відеоконференції відмовлено, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено учасникам справи строки для надання заяв по суті спору;

- клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково, витребувано від відповідача належним чином засвідчені копії: заяви позивача від 30.06.2020 вх. С-301 із доданими до неї документами; відповіді на заяву від 30.06.2020 вх. С-301 із доданими документами (у разі наявності), із поясненнями чи запрошувався позивач для розгляду звернення з підтверджуючими документами; докази направлення (отримання) позивачем відповіді на заяву від 30.06.2020 вх. С-301; пояснення із підтверджуючими доказами, чи були подані позивачем заяви з аналогічними вимогами, які викладені у заяві від 30.06.2020 вх. С-301 (у разі наявності надати зазначені заяви та відповіді на них); пояснення із підтверджуючими доказами щодо порядку/процедури розгляду заяв (запитів) у Виконавчому комітеті Тернівської районної у місті ради (а.с. 13-14).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року по справі №215/494/21 закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича про встановлення наявності компетенції (повноважень) дисциплінарного стягнення з директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» КМР ОСОБА_2 за порушення присяги і непідкорення статті 3, частині другій статті 22, статті 28, 49 Конституції України (а.с. 77-78).

Позивач - ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку (а.с. 91).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити позов за територіальною підсудністю згідно ч. 8 ст. 29 КАС України.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що встановлення судом правового статусу суб`єктів спірних правовідносин, правової природи Відповідача не перешкоджали суду відкрити провадження і тільки після встановлення судом правового статусу суб`єктів спірних правовідносин, правової природи Відповідача, можна з`ясувати предметну підсудність і закрити провадження. Позивач вказує про те, що провадження у даній справі не могло бути закритим, оскільки воно не було відкрито. Також, на думку Позивача, судом першої інстанції не було надано правової оцінки вимогам і предмету позову, які пов`язані з правом на інформацію та порушенням правового режиму розгляду заяви.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Закриваючи провадження в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач у спірних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, а відповідач виступає суб`єктом владних повноважень, позивач не має права звернення до суду з позовом до відповідача про встановлення наявності чи відсутності у відповідача компетенції (повноважень)

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами частини 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом частини 1 статті 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7); позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду (пункт 8);

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Водночас, нормами статті 19 КАС України визначено справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Зокрема, пунктом 3 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, на спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень. Отже, наведену норму закону слід розуміти таким чином, наявність такого спору можлива виключно між суб`єктами владних повноважень.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі №820/3713/17 зазначила, що компетенційними є спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб`єкти владних повноважень. Тобто позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Також, Верховним Судом у постанові від 5 липня 2019 року по справі №802/833/17-а наведене правовий висновок, в якому зазначено, що компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов`язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов`язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань. Компетенцію державного органу чи посадової особи становлять їхні повноваження, визначені законом. Внаслідок різного тлумачення законодавства компетенція суб`єктів владних повноважень може перетинатися, внаслідок чого виникає компетенційний спір. Завданням суду у компетенційних спорах, з урахуванням загального завдання адміністративного судочинства, є розв`язання законодавчої колізії, а також усунення наслідків дублювання повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів, враховуючи, що позивач не є суб`єктом владних повноважень, вважає, що суд першої інстанції з урахуванням приписів п.3 ч.1 ст. 19 КАС України дійшов вірного висновку про закриття провадження в частині позовних вимог про встановлення наявності компетенції (повноважень) дисциплінарного стягнення з директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» КМР ОСОБА_2 за порушення присяги і непідкорення статті 3, частині другій статті 22, статті 28, 49 Конституції України.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі №215/494/21 було, зокрема, відкрито провадження у справі, що свідчить про безпідставність посилань Позивача на неможливість закриття судом першої інстанції провадження, з огляду на відсутність ухвали про його відкриття.

Приймаючи рішення про суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів звертає увагу на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 , які пов`язані з правом на інформацію та питаннями правового режиму розгляду заяви останнього, були розглянуті судом першої інстанції під час прийняття рішення по суті спору у даній справі від 15 квітня 2021 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив у цій справі обґрунтовану ухвалу про закриття провадження в частині позовних вимог на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України без порушень норм чинного процесуального законодавства, а тому ухвалу суду першої інстанції від 15 квітня 2021 року необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року по справі №215/494/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов