Справа № П/320/587/20
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № П/320/587/20 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту -26.02.2021) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо непризначення та невиплати позивачу пенсії за віком з заробітку за період з 01.08.1985 по 31.07.1990, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 10.01.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з заробітку за період з 01.08.1985 по 31.07.1990, починаючи з 10.01.2019.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з 10.01.2019 отримує пенсію за віком, що призначена йому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає, що орган пенсійного фонду при розрахунку розміру його пенсії не врахував усіх документів, що надані позивачем, невірно використав найбільший розмір заробітної плати для розрахунку пенсії та, як наслідок, невірно розрахував розмір пенсії. Призначена пенсія, на його думку є меншою, ніж належить при застосуванні порядку розрахунку, передбаченого Законом України «Про загальнообов`язкове пенсійне забезпечення», з врахуванням отримуваної позивачем заробітної плати за період з 01.08.1985 по 31.07.1990.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено про недоцільність проведення перерахунку пенсії позивача з огляду на те, що перерахунок пенсії з урахуванням бажаного позивачем періоду призведе до зменшення розміру пенсійних виплат. Додатково відповідач зазначає, що органи Пенсійного фонду України не мають повноважень самостійно змінювати суми, зазначені у довідці про заробітну плату, як того вимагає позивач.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що зобов`язавши відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виходячи із заробітної плати за період з 01.08.1985 по 31.01.1990, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 №306, з урахуванням виплачених сум є порушенням норм зазначених в п.1 статті 40 Закону №1058. Наголошує, що взявши для нарахування пенсії заробітну плату згідно наданої позивачем довідки, його пенсія зменшиться, тобто вбрати вказаний період є недоцільним.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 10.01.2019 позивачу призначено пенсію за віком, відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На думку позивача, у розрахунку його пенсії пенсійним органом було невірно використано найбільший розмір заробітної плати для її розрахунку та, як наслідок, неправильно розраховано розмір пенсії.

12.09.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою, у якій просив здійснити перерахунок його пенсії із заробітної плати за період з 01.08.1985 по 19.07.1990, врахувавши заробітну плату за період сезонної роботи у виробничому об`єднанні «Мурманрибпром» з 13.05.1986 по 19.07.1990 шляхом ділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, на кількість місяців виконання такої роботи (а.с.136-137).

Листом від 04.10.2019 № 1070/Л-01 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило позивача про те, що з 10.01.2019 заявнику призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказано, що загальний страховий стаж позивача становить 36 років 05 місяців 01 день, а коефіцієнт страхового стажу - 0,36417.

Додатково повідомлено, що для визначення розміру пенсії було надано довідку № Л-10212 від 16.11.2018, видану Державним обласним казенним підприємством «Державний архів Мурманської області» за період з червня 1986 по квітень 1990, довідку № 17 від 12.11.2018, видану ПАТ «Яготинагрохім» за період з 01.01.1981 по 30.04.1986, та використано індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) за період з 01.07.2000 по 31.12.2018. Коефіцієнт заробітку за періоди з 01.05.1981 по 30.04.1986, з 01.07.2000 по 31.12.2018 по 31.12.2018 становить 0,84833.

Вказано, що розрахунок заробітку було проведено із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні за 2016-2018 роки - 6188,89 грн, і розмір заробітку для розрахунку пенсії становить - 5250,22 грн (6188,89х0,84833) грн. Пенсійна виплата станом на 01.07.2019 складає 2000,00 грн, де 1911,97 грн - основний розмір пенсії (5250,22 грн.х0,36417); 14,97 грн - доплата за понаднормовий стаж (1497х1%); 73,06 грн - доплата до 2000 грн, з 01.07.2019.

Зауважено, що для обрахунку пенсії враховано оптимальний період з 01.01.1981 по 30.04.1986, та використано індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) за період з 01.07.2000 по 31.12.2018.

Згідно попереднього прорахунку в разі використання заробітної плати за інший період архівної довідки №Л-10212 від 16.11.2018, розмір середньомісячного заробітку для обчислення пенсії зменшується, відповідно зменшиться розмір пенсійної виплати.

Також зазначено, що у випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах без додержання цієї форми. Органи Пенсійного фонду України не мають повноважень самостійно змінювати суми, зазначені у довідці про заробітну плату.

Вважаючи дії відповідача щодо не призначення та не виплати позивачу пенсії за віком виходячи з заробітку за період з 01.08.1985 по 31.07.1990 такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не призначено та не виплачено позивачу пенсію за віком з заробітку за період з 01.08.1985 по 31.07.1990, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.01.2019.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З вищевикладеного вбачається, що законодавець передбачив право пенсіонера обрати для врахування при обчисленні пенсії заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000. У такому випадку до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії для осіб, які отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, враховуються суми виплат (доходу), які не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи.

Відповідно до п. 1 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 № 306, дія цього Порядку поширюється на таких осіб, що до 1 липня 1998 року отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць: тих, що працювали в сільському господарстві, були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно-правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування; творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів).

Відповідно до п. 2 Порядку № 306, до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії згідно з цим Порядком зараховуються суми виплат (доходу), з яких сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. 6 Порядку № 306, підставою для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи, що зазначаються у довідці, може бути: законодавчий або інший нормативно-правовий акт чи положення про оплату праці, яким на момент виплати особі заробітної плати (доходу) було передбачено проведення остаточного розрахунку за результатами певного періоду (кварталу, півріччя, року) або після закінчення роботи; цивільно-правовий договір.

Умови оплати праці плавскладу промислових суден регулювалися Положенням про умови оплати праці плаваючого складу промислових, пошукових, науково-дослідних, експериментальних суден і плаваючих маяків, флагманських спеціалістів і плаваючого експедиційного складу флоту рибної промисловості, яке було затверджене першим замісником Міністра рибного господарства СРСР 19.09.1984 та погоджене з ЦК профспілки працівників рибної промисловості 19.09.1984.

Відповідно до п. 19 вищевказаного Положення «начисление заработной платы экипажам судов производится по результатам работы за рейс (период). В период рейса судна до окончательного расчета за рейс членам экипажа по их просьбе может выплачиваться аванс из расчета 100% должностного оклада с применением установленных районных коэффициентов».

Відповідно до п. 8 Порядку № 306, заробітна плата (дохід), що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, визначається шляхом ділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців виконання такої роботи.

З матеріалів справи встановлено, що звертаючись до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, позивач виявив бажання, щоб для обчислення його пенсії було враховано заробітну плату за період з 01.08.1985 по 31.07.1990 шляхом ділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, на кількість місяців виконання такої роботи.

Згідно з записами у трудовій книжці позивача, у період з 26.11.1980 по 17.04.1986 позивач працював на посаді токаря ОСОБА_2 ; з 13.05.1986 по 19.07.1990 на посаді токаря в Об`єднаному «Мурманрибпром».

Інформацію про заробітну плату позивача за період з 01.08.1985 по 31.07.1990 страхового стажу містять архівна довідка №Л-10212 від 16.11.2018, що видана Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області» (зокрема, за період з червня 1986 по квітень 1990) та довідка № 17 від 12.11.2018, видану ПАТ «Яготинагрохім» (зокрема, за період з 01.01.1981 по 30.04.1986).

При цьому, у вказаних довідках відображені достовірні відомості щодо нарахованої та виплаченої позивачу заробітної плати за період 1985-1990 років, що підтверджується результатом звірки відомостей, поданих для обчислення пенсії, з первинними документами Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 04.03.2019 № 1887/03.

Так, згідно з даних, що містяться в довідці № 17 від 12.11.2018 вбачається, що заробітну плату позивачу виплачено за серпень 1985 року у розмірі 0,00212 грн, за вересень 1985 року у розмірі 0,0229 грн, за жовтень 1985 року у розмірі 0,00302 грн, за листопад 1985 року у розмірі 0,00105 грн, за грудень 1985 року у розмірі 0,00184 грн, за січень 1986 року у розмірі 0,0012 грн, за лютий 1986 року у розмірі 0,00187 грн, за березень 1986 року у розмірі 0,00359 грн, за квітень 1986 року у розмірі 0,00381 грн (а.с.16).

У свою чергу, як слідує з архівної довідки №Л-10212 від 16.11.2018 заробітну плату позивачу виплачено за період перебування у рейсі з 13.05.1986 по 14.05.1986 - у червні 1986 року у розмірі 8,18 руб., з 16.05.1986 по 31.05.1986 - у червні 1986 року в розмірі 88,20 руб., з 01.06.986 по 31.06.1986 - у липні 1986 року у розмірі 151,19 руб., з 01.07.1986 по 29.07.1986 - у серпні 1986 року у розмірі 149,32 руб., з 01.08.1986 по 02.08.1986 - у серпні 1987 року у розмірі 9,69 руб., з 04.08.1986 по 23.01.1987 - у січні 1987 року, з 24.01.1987 по 23.01.1987 - у січні 1987 року у розмірі 3310,30 руб., з 24.01.1987 по 21.03.1987, 03.08.1986 - у січні 1987 року у розмірі 690,63 руб., 23.03.1987 по 31.03.1987 - у квітні 1987 року у розмірі 46,69 руб., з 01.04.1987 по 18.04.1987 у квітні 1987 року у розмірі 93,38 руб., з 20.04.1987 по 26.08.1987 у серпні 1987 року у розмірі 1207,03 руб., з 27.08.1987 по 12.10.1987 - у серпні 1987 року у розмірі 475,18 руб., з 13.10.1987 по 16.10.1987 - у листопаді 1987 року у розмірі 28,18 руб., з 17.10.1987 по 12.03.1988 - у березні 1988 року у розмірі 1660,10 руб., з 13.03.1988 по 15.04.1988 - у квітні 1988 року у розмірі 319,16 руб., з 16.04.1987 по 03.05.1987 - у травні 1988 року у 94,60 руб., з 04.05.1988 по 20.05.1988 - у травні 1988 року у розмірі 98,39 руб., з 21.05.1988 по 06.10.1988 - у жовтні 1988 року у розмірі 2723,21 руб., з 07.10.1988 по 05.12.1988 - жовтні 1988 року у розмірі 698,09 руб., з 06.12.1988 по 16.12.1988 - у грудні 1988 року у розмірі 163,00 руб., з 17.12.1988 по 03.01.1989 - у січні 1989 року у розмірі 90,39 руб., з 09.01.1989 по 11.01.1989, 11.02.1989 по 20.02.1989 - у лютому 1989 року у розмірі 69,59 руб., з 21.02.1989 по 01.08.1989 - у серпні 1989 року у розмірі 5992,14 руб., з 02.08.1989 по 09.10.1989 - у жовтні 1989 року у розмірі 1209,01 руб., з 10.10.1989 по 13.10.1989 - у жовтні 1989 року у розмірі 120,30 руб., з 14.10.1989 по 10.04.1990 - у квітні 1989 року у розмірі 7250,03 руб., з 11.04.1990 по 19.07.1990 - квітні 1990 року у розмірі 2543,70 руб., премія за квітень 1990 року у розмірі 40,00 руб., доплата у квітні 1990 року у розмірі 184,19 руб.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у трудовій діяльності позивача, як у особи, яка працювала рейсово, наявні періоди роботи, які оплачені сукупно більше ніж за один календарний місяць, у зв`язку з чим позивач має право на розрахунок заробітної плати (доходу), що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, у визначений Порядком № 306 спосіб, тобто шляхом ділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців виконання такої роботи.

Разом із тим, відповідач не застосовував пункт 8 Порядку № 306 для визначення заробітної плати (доходу) позивача, що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, а призначив пенсію, розрахувавши розмір пенсії на загальних підставах згідно зі статтями 40 та 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заробітної плати.

Застосовуючи загальні підстави визначення заробітку, який враховується для призначення пенсії, відповідач виходив з того, що органи Пенсійного фонду України не мають повноважень самостійно змінювати суми, зазначені у довідках про заробітну плату.

Суд першої інстанції вірно не погодився з такою позицією відповідача, оскільки положення Порядку №306 надають органу Пенсійного фонду повноваження самостійно визначати заробітну плату (дохід), що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, шляхом ділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, строк якої перевищував 1 місяць, на кількість місяців виконання такої роботи.

Доводи пенсійного органу про те, що у разі перерахунку пенсії з урахуванням бажаного позивачем періоду згідно з Порядком № 306 розмір пенсійної виплати зменшиться є необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин.

Крім того, чинним законодавством не передбачено такої підстави для відмови у врахуванні періоду заробітної плати для обчисленні пенсії.

Позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо непризначення та невиплати позивачу пенсії за віком з заробітку за період з 01.08.1985 по 31.07.1990, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.01.2019.

Крім того, враховуючи зміст спірних правовідносин, суд першої інстанції вірно вказав, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 10.01.2019 виходячи із заробітної плати за період з 01.08.1985 по 31.07.1990 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 №306, з урахуванням виплачених сум.

Разом з тим, доводи апелянта щодо дати з якої слід зробити перерахунок пенсії позивачу не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Разом із тим, під час розгляду даної справи спірним питанням було не перерахунок пенсії позивачу, а правомірність призначення пенсії, тобто непризначення та невиплати позивачу пенсії за віком з заробітку за період з 01.08.1985 по 31.07.1990.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушенні права позивача підлягають захисту та відновленню саме з моменту призначення пенсії, з 10.01.2019.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 26.07.2021.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна