Справа № 200/14560/19-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

29 липня 2021 р. Справа №200/14560/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України по справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3)

про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії відповідача в частині визначення страхового стажу у розмірі 26 років 9 місяців як неповного, визнати страховий стаж позивача у розмірі 26 років 9 місяців таким, який дає право на пенсію на рівні прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, що втратили працездатність та зобов`язання відповідача зробити перерахунок пенсії позивача з моменту її нарахування 7 грудня 2017 року, з урахуванням повного страхового стажу у розмірі 26 років 9 місяців та вже сплачених сум з виплатою компенсації втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсійних виплат у повному обсязі без обмеження строком.

Рішенням від 15 січня 2020 року суд позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії задовольнив частково, визнав протиправним та скасував розпорядження заступника начальника Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яким не зараховано до загального стажу ОСОБА_1 період його роботи з 18 лютого 1992 року по 4 січня 1994 року, зобов`язано Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період його роботи з 18 лютого 1992 року по 4 січня 1994 року та вжити заходи щодо перегляду нарахованої пенсії з урахуванням зазначеного періоду страхового стажу. В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суд від 15 квітня 2020 року апеляційну скаргу адвоката Литвиненка Віталія Івановича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 р. задоволено, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 р. у справі № 200/14560/19-а скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, визнано протиправним та скасовано розпорядження заступника начальника Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області без номеру і дати, яким не зараховано до загального стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 18 лютого 1992 року по 4 січня 1994 року, визнано повним страховий стаж ОСОБА_1 у розмірі 26 років 9 місяців 18 днів та таким, що дає право на пенсію на рівні прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, що втратили працездатність, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до поданої ним заяви від 09.07.2019 року з зарахуванням до повного страхового стажу періоду роботи з 18.02.1992 року по 04.01.1994 року та виплати різницю з урахуванням вже фактично сплачених сум пенсії і сплатити компенсацію втрат частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсійних виплат, в решті позовних вимог відмовлено.

29 квітня 2020 року судом було видано позивачу виконавчий лист по справі № 200/14560/20-а.

5 липня 2021 року позивач звернувся до суду із заявою про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування заявленої заяви позивач зазначає, що 12 квітня 2021 року адвокатом Литвиненко В.І. в інтересах ОСОБА_1 був направлений адвокатський запит до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яким просив надати інформацію про стан виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року по адміністративній справі № 200/14560/19-а. Також просив надати розрахунок перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до поданої заяви від 9 липня 2019 року з зарахуванням до повного страхового стажу періоду роботи з 18 лютого 1992 року по 4 січня 1994 року та виплати різниці з урахуванням вже фактично сплачених сум пенсії, та розрахунок компенсації втрат частини доходів у зв`язку з несвоєчасно пенсійних виплат. 29 травня 2021 року простим поштовим відправленням адвокатом Литвиненко В.І. із Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області була отримана відповідь на адвокатський запит.

У своїй відповіді відповідач повністю ігнорує факти, які були встановлені Першим апеляційним адміністративним судом в частині нарахування пенсії виходячи з повного страхового стажу. Відповідач частково виконав постанову Першого апеляційного адміністративного суду в частині донарахування до загального трудового стажу періоду роботи з 18 лютого 1992 року по 4 січня 1994 року. В іншій частині рішення суду не виконано.

Крім того, в обгрунтування заяви позивач надав до суду постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року № 200/14560/19-а, виконавчий лист по справі від 29 квітня 2020 року, постанова про відкриття виконавчого провадження від 30 липня 2020 року № 62697400, інформація про виконавче провадження, адвокатський запит, лист відповідача від 17 травня 2021 року, розрахунок стажу.

Відповідно до пункту 5 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Розглянувши заяву позивача, суд дійшов висновку про розгляд заяви в порядку письмового провадження.

Вирішуючи вказану заяву, суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За змістом частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Із зазначено вбачається, що виконуючи рішення суду відповідач зобов`язаний враховувати обставини встановленні судовим рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною 6 статті 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З системного аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

В контексті розуміння вимог чинного законодавства протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені, про що зазначив у постанові від 13 червня 2017 року у справі № 21-1393а17 Верховний суд України, роз`яснивши при цьому, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

З огляду на вищевикладене, суд вказує на те, що бездіяльністю визнається пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з листа відповідача від 17 травня 2021 року, що в квітні рішення суду управлінням відпрацьовано. Період роботи з 18.02.1992 року по 04.01.1994 року зараховано до загального стаду роботи. Відповідно до статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини І якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, та одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років. Тобто, 25 років - це необхідний стаж для визначення права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» № 265 від 26.03.2008 року коли щомісячний розмір пенсійних виплат особам з інвалідністю, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства і дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв`язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) не досягає в осіб з інвалідністю (у тому числі дітей з інвалідністю) прожиткового мінімуму, встановленого законом ля осіб, які втратили працездатність таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії та державної соціальної допомоги у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів. Згідно до ст. 28 Закону № 1058 за наявності страхового стажу для чоловіків менше 35 років мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до Закону України Про Державний бюджет України па 2017 рік від 13.07.2017 року № 2137 прожитковий мінімум з 01.12.2017 року складає 1452,00 грн. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2018 року № 2246 прожитковий мінімум з 01.12.2018 року складає 1497,00 грн. Відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік від 23.11.2018 року 2629 прожитковий мінімум з 01.07.2019 року складає 1564,00 грн., з 01.12.2019 року - 1638,00 грн. Відповідно де Загону України Про Державний бюджет України на 2020 рік від 14.11.2019 року 2-2 294-ІХ прожитковий мінімум з 01.07.2020 року - 1712,00 грн., з 01.12.2020 року 1769,00 грн.

Відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» № 1381 від 28.12.2011 року учасникам бойових дій, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає 165 відсотків, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів. Тобто державна адресна допомога учасникам бойових дій виплачується, якщо розмір нарахованої пенсії не перевищує 165 відсотків прожиткового мінімуму на відповідну дату. З 01 грудня 2017 року прожитковий мінімуму для непрацездатних осіб складає 1452,00 грн., отже гарантований розмір пенсії складає 2395,80грн (1452,00 х 165%). Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2017 року після рішення суду складає 2395,80 грн. Так як до розрахунку пенсії по рішенню суду ОСОБА_1 отримував пенсію з 01.12.2017 року в тому ж розмірі 2395,80 грн. доплата пенсії відсутня, відповідно відсутня компенсація втрат частини доходів у зв`язку з несвоєчасною сплатою пенсійних виплат.

Отже, можна зробити висновок із зазначеного листа відповідача, що управлінням виконано рішення суду, перерахунок та виплата компенсації втрат частини доходів у зв`язку з несвоєчасною сплатою пенсійних виплат не відбулися, оскільки розмір пенсії позивача залишився на тому ж рівні, що й до виконання рішення суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, судове рішення перебуває на даний час на виконанні у відповідному органі державної виконавчої служби, про що свідчить інформація про виконавче провадження № 62697400 та матеріали виконавчого провадження, на який покладений обов`язок примусового виконання судового рішення та вжиття для цього заходів примусового виконання рішень, що передбачені Законом України Про виконавче провадження. Згідно з частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Також суд зазначає, що за приписами статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, суд зазначає, що статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначена процедура виконання рішення немайнового характеру, яка за своїм змістом є подібною до визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, про визнання якої подана ця заява. При цьому процедури у разі невиконання рішення, визначені в статті 63 зазначеного Закону та в статті 383 КАС України, є тотожними.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку щодо відмови у задоволенні заяви позивача про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України по справі № 200/14560/19-а.

Керуючись статтями 14, 243, 248, 249, 256, 294, 295, 297, 370, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України по справі № 200/14560/19-а за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

2. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляду справи було здійснено в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

3. Ухвала суду набирає законної сили у строк та в порядку передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Повний текст ухвали складений та підписаний 29 липня 2021 року.

Суддя Смагар С.В.