Справа № 280/1123/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2021 року м. Дніпросправа № 280/1123/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року (головуючий суддя - Стрельнікова Н.В.) про відмову у задоволенні заяви в порядку ст. 382, 383 КАС України (за вх. №37036) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - Відповідач) в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача в частині не проведення за заявою Позивача від 10.12.2018 та довідкою Апеляційного суду Запорізької області від 22.12.2018 №07-48/207 про суддівську винагороду, перерахунку довічного грошового утримання з 04.12.2018 по 31.12.2018;

- зобов`язати Відповідача здійснити Позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди, судді який працює на відповідній посаді, за заявою Позивача від 10.12.2018 та довідкою Апеляційного суду Запорізької області від 22.12.2018 №07-48/207 без обмеження його граничного розміру за період з 04.12.2018 і виплатити заборгованість за цей період з урахуванням раніше проведених виплат та компенсації інфляційних втрат на час виплати перерахунку відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»;

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача в частині не проведення за заявою Позивача від 10.01.2019 та довідкою Апеляційного суду Запорізької області від 30.01.2019 №17-48/46 про суддівську винагороду, перерахунку довічного грошового утримання з 01.01.2019 по 31.01.2019;

- зобов`язати Відповідача здійснити Позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди, судді який працює на відповідній посаді, за заявою позивача від 10.01.2019 та довідкою Апеляційного суду Запорізької області від 30.01.2019 №17-48/46 без обмеження його граничного розміру за період з 01.01.2019 і виплатити заборгованість за цей період з урахуванням раніше проведених виплат та компенсації інфляційних втрат на час виплати перерахунку відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року по справі №280/1123/19 адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено (т. 1, а.с. 186-188).

13 серпня 2020 року за вх. №37036 до суду першої інстанції надійшла заява Позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду та встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій останній просив суд:

- визнати протиправними дії та бездіяльність, викладені у відповіді Відповідача №6915-6745/П-02/8-0800/20 від 06 серпня 2020 року щодо виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року, якою визначається, що Позивачу нарахована компенсація інфляційних втрат на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року по справі №280/1123/19 на час надходження рішення суду відповідно до вимог чинного законодавства та в якій міститься відкладення здійснення виплати через відсутність бюджетного фінансування пенсійних виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області негайно виплатити нараховані за рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року по справі №280/1123/19 суми довічного грошового утримання за період з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року у розмірі 12604,55 грн., та за період з 01 січня 2019 року по 01 лютого 2019 року у розмірі 3778,56 грн., та провести компенсацію інфляційних втрат на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року по справі №280/1123/19 на час виплати нарахованих коштів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили (т. 2, а.с. 69-72).

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року по справі №280/1123/19 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду та встановлення судового контролю за виконанням рішення суду (за вх. №37036) - відмовлено (т. 2, а.с. 197-198).

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку (т. 2, а.с. 208-210).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким:

- задовольнити заяву Позивача про визнання протиправною бездіяльності Відповідача щодо виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року по справі №280/1123/19;

- щодо встановлення судового контролю у справі №280/1123/19 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, у тому числі тим, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року по справі №280/1123/19 не виконано Відповідачем у розумний строк, що, на думку Позивача, свідчить про наявність протиправної бездіяльності з боку останнього та наявність підстав для встановлення судового контролю у даній справі.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції два клопотання за вх. №53087/21 та за вх. №53086/21 про закриття провадження у справі №280/1123/19 з огляду на те, що:

- нормами КАС України не передбачено права апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України;

- встановлення судового контролю є диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, при цьому, на думку Відповідача, сума нарахованих коштів за спірні періоди на сьогоднішній день виплачена Позивачу в повному обсязі.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року про відмову у задоволенні заяви в порядку ст. 382, 383 КАС України (за вх. №37036) в частині апеляційних вимог про скасування ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо вимог, заявлених на підставі ст. 383 КАС України.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, гарантує право особи на виконання судового рішення, винесеного на її користь, протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною 6 статті 245 КАС України, у випадках, визначених у частинах третій - п`ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

У відповідності до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року по справі №280/1123/19 набрало законної сили 07 серпня 2019 року.

15 жовтня 2019 року Запорізьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №280/1123/19.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року замінено сторону по справі №280/1123/19 - відповідача - Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б, ). Замінено сторону у виконавчому листі по справі №280/1123/19 - боржника - з Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького Козацтва, б.25-а, ) на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б, ).

В обґрунтування оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив про те, що:

- з матеріалів справи встановлено, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року по справі №280/1123/19, Позивачу здійснено перерахунок довічного грошового утримання за період з 04.12.2018 року по 31.12.2018 року, доплата складає 12604,55 грн., та за період з 01.01.2019 року по 01.02.20219 року, доплата складає 3778,56 грн., та нараховано компенсацію інфляційних втрат у розмірі 456,88 грн.;

- Відповідачем вказано, що зазначені суми будуть передані для включення до реєстру рішень в порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649;

- таким чином, частина судового рішення по справі №280/1123/19 виконана, а інша буде виконана після відповідного фінансування з Державного бюджету України, при цьому невиконання Відповідачем судового рішення в частині виплати коштів через відсутність у нього відповідних бюджетних призначень не свідчить про неможливість виконання судового рішення у майбутньому.

Із аналізу зазначеного слідує те, що станом на дату звернення Позивача до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі Відповідачем не виконано таке рішення у повному обсязі, а саме: не виплачено Позивачу перераховану суму довічного грошового утримання та компенсацію інфляційних втрат, що не заперечується Відповідачем.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Відповідачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не надано жодного доказу виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року по справі №280/1123/19, саме в частині здійснення виплати перерахованих сум довічного грошового утримання та компенсації інфляційних втрат.

При цьому, додані до клопотання про закриття провадження копії протоколу та витягу з реєстру рішень, виконання яких здійснюється з окремою бюджетною програмою, не свідчать про наявність факту виплати Позивачу належних сум, а лише підтверджують здійснення Відповідачем нарахування таких сум та включення їх до реєстру з метою виплати у майбутньому.

За висновком суду першої інстанції, рішення суду в частині зобов`язання виплатити заборгованість не виконане з поважних причин, з огляду на відсутність відповідного фінансування.

Разом з цим, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду від 25 травня 2021 питання поважності причин невиконання судового рішення (наявність або відсутність фінансування, або вчинення будь-яких дій Відповідачем для виконання рішення суду), судом першої інстанції фактично не досліджувалися. Суд першої інстанції лише обмежився посиланням на доводи Відповідача про виплату нарахованих сум у майбутньому за наявності відповідного фінансування без проведення перевірки зазначених обставин.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що будь-яких доказів відсутності фінансування Відповідачем надано не було, а судом першої інстанції з власної ініціативи, як того вимагає закріплений у ч.4 ст.9 КАС України принцип офіційності з`ясування всіх обставин у справі, не витребувано.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що повідомлення Відповідача про те, що виплата нарахованих Позивачу сум за рішенням суду буде забезпечена лише у разі їх надходження не можна вважати належним способом виконання судового рішення, оскільки такі посилання Відповідача навіть орієнтовно не надають можливості визначити тривалість виконання судового рішення і чи буде такий час розумним та відповідати принципу юридичної визначеності.

Формальний підхід до виконання судового рішення, як-то ведення переписки між державними органами та/або іншими юридичними та/або фізичними особами, яка не забезпечує реальне виконання рішення суду, не можуть вважатися достатніми та вичерпними заходами для його повного та фактичного виконання.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі Рисовський проти України (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу належного урядування, який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси….

Враховуючи, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року по справі №280/1123/19, яке набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню, фактично залишається бездієвим для Позивача, оскільки не виконується Відповідачем в частині виплати нарахованих сум, та з огляду на не встановлення та не дослідження належним чином судом першої інстанції обставин та доказів на їх підтвердження щодо такого не виконання судового рішення, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви Позивача в частині встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №280/1123/19 є передчасним та таким, що зроблений при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що в силу ч.1 ст.382 КАС України зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення уповноважений лише суд, який ухвалив це судове рішення.

Аналіз ст. 382 КАС України дозволяє дійти висновку, що судовий контроль встановлюється після ухвалення судового рішення у справі (вживається словосполучення "суд, який ухвалив"), а тому для встановлення судового контролю повинен видаватись окремий процесуальний документ (ухвала) після ухвалення рішення у справі, якщо воно фактично не виконується, і саме судом, який виніс відповідне рішення.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 по справі № 286/766/17.

Відповідно до ст. 320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року по справі №280/1123/19 підлягає частковому скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви Позивача за вх. №37036 в частині вимог про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року по справі №280/1123/19 - скасувати в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 за вх. №37036 про встановлення судового контролю за виконання рішення №280/1123/19.

Справу №280/1123/19 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви Позивача за вх. №37036 в частині вимог про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов