Справа № 650/697/21
Суддя: Сікора О. О.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Великоолександрівський районний суд Херсонської області

Справа № 650/697/21
провадження № 2-а/650/4/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого Сікора О.О.,

із секретарем Турчик Л.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серія ЕАН №4257138 від 25.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

14 червня 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить скасувати постанову серія ЕАН № 4257138 від 25.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 .

Позовна заява мотивована тим, що поліцейський, який склав постанову серія ЕАН № 4257138 від 25.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 (далі також постанова) допустився процедурних порушень вимог закону, а також не зібрав докази на підтвердження його вини. Зокрема: поліцейським не було зазначено фактичні обставини справи, установлені під час розгляду справи в постанові; не складено протокол про адміністративне правопорушення з огляду на те, що він заперечував свою винуватість; не залучено свідків за його клопотанням; він не стояв на розмітці; не сфотографовано точне місце розташування його транспортного засобу; справу розглянуто на місці зупинки транспортного засобу, а не у відповідному органі.

02 липня 2021 року на адресу суду від представника відповідача Хайла Р.В. надійшов відзив в якому він заперечив проти доводів позивача вказавши про обґрунтованість та законність винесеної постанови. Зокрема, представник зазначив про таке: вчинення позивачем правопорушення підтверджуються зробленим на бодікамеру відео, яке надано суду; позивачу роз`яснювалися його права, однак він ними не скористався; позивач визнавав свою вину на місці зупинки транспортного засобу; позивач здійснив порушення пункту 15.4 ПДР, що вбачається з того факту, що транспортний засіб позивача стояв в другому ряду, оскільки так звана «кишеня» також являється частиною проїзної частини; справу розглянуто на місці зупинки правомірно, оскільки в даному випадку застосована скорочена процедура.

Під час розгляду справи, 02 липня 2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, за наслідками розгляду якого суд ухвалою від 02 липня 2021 року залишив вказаний позов без руху з причини несплати позивачем судового збору. Після сплати судового збору суд ухвалою від 12 липня 2021 року продовжив розгляд справи.

На судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, додатково вказавши, що він своїм транспортним засобом не заважав нікому, оскільки ніхто йому не подавав сигнали та він збирався від`їжджати. Він зупинився купити запчастини та простояв не більше 5 хвилин. Працівники поліції були до нього упереджені, оскільки до інших водіїв такі заходи не вживали. Крім того, на проїзній частині не було відповідних розміток. Його заперечення працівники поліції до уваги не прийняли, не дали йому змогу надати письмові пояснення, не склали протокол за умови заперечення ним своєї провини, розмовляли російською мовою. У відповідь на його письмову скаргу йому повідомили, що в діях працівників поліції ознак дисциплінарного проступку не виявлено.

На судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, надав відзив в якому просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, а також дослідивши письмові докази та відеозапис наданий представником відповідача, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке.

З наявної в матеріалах справи копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25 травня 2021 року серія Е 4257128 вбачається, що інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Галигою Віталієм Юрійовичем за результатами розгляду справи було встановлено факт порушення ОСОБА_1 пункту 15.4 Правил дорожнього руху, що виявилося у тому, що він в м. Кривий Ріг, на проспекті Металургів, 1 здійснив зупинку (стоянку) транспортного засобу марки ВАЗ 21154, державний номерний знак НОМЕР_2 на проїжджій частині в два і більше ряди, за що його піддано стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до пункту 15.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (надалі - Правила), 15.4. транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

У свою чергу, статтею 18 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Пунктом 15.14 Правил передбачено, що в разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил. Пункт 1.10 Правил визначає, що вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, що спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Суд, на основі наявних у матеріалах справи доказів, у тому числі, наданого відповідачем відеозапису, встановив ту обставину, що позивачем було допущено порушення пункту 15.4 Правил, а здійснена позивачем зупинка (стоянка) не має характеру вимушеної в розумінні пунктів 1.10, 15.4 Правил.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, наданий відповідачем відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 73, статтями 74-76 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами 1-2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За змістом статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)..

Відповідно до частини 1 статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з частиною 1 статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 1 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Разом з тим, частинами 2, 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення та у постанові Верховного Суду від 04 лютого 2018 року №536/583/17.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача щодо порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським за місцем його вчинення.

Щодо доводів позивача з приводу не складення поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення з огляду на заперечення з його боку його винуватості суд встановив відсутність підстав для цього.

Так, за частиною п`ятою статті 258 КАС України встановлено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на те, що в діях позивача поліцейським були встановлені ознаки порушення правил зупинки і стоянки, факт оспорення ним допущеного порушення не міг бути підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення у відповідності до вищевказаної норми закону.

Твердження позивача щодо не відображення у постанові опису обставин, установлених під час розгляду справи не знайшов свого підтвердження, оскільки досліджена копія вказаної постанови містить такі відомості про що зазначено вище.

Доводи позивача щодо не залучення поліцейським свідків під час розгляду справи були спростовані самим позивачем, який на судовому засіданні пояснив, що не подавав клопотання про допит свідків та йому про конкретних свідків не відомо. Про допит свідків при судовому розгляді справи позивач також не заявив.

Доводи позивача щодо того, що його транспортний засіб не стояв на розмітці та нікому не заважав суд вважає необґрунтованими, оскільки законодавець пов`язує можливість не притягнення до адміністративної відповідальності за допущене порушення правил дорожнього руху виключно у випадку вимушених дій, які в даному випадку не мали місце, доводи щодо чого викладені вище. Сам факт порушення правил дорожнього руху передбачає відповідальність встановлену законом, а спричинення при цьому конкретних перешкод конкретним учасникам дорожнього руху не охоплюється об`єктивною стороною складу інкримінованого правопорушення.

Так само не знайшли підтвердження доводи позивача щодо того, що він не стояв у другому ряду проїжджої частини, оскільки відповідно до аналізу п.1.10 ПДР України, ДБН В.2.3-4:2007, а саме п.3.12, п. 5.1.15, ДСТУ 2587:2010, а саме п. 7.2.15, п. 2.49 ДБН В.2.3-5-2001 вбачається, що так звана «кишеня» відноситься до проїзної частини, а отже розташування на проїжджій частині, яка проходить паралельно по відношенню до першої є розташування транспортного засобу другим рядом.

Таким чином, на підставі наведеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на недоведеність фактів порушення працівником поліції вимог закону щодо збору доказів, розгляду справи та винесення постанови, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись наведеними положенням законодавства, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: м. Дніпро, Троїцька площа, 2А) про визнання незаконною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 липня 2021 року.

Суддя: О.О. Сікора