Справа № 826/27590/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

27 липня 2021 року справа №826/27590/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
до1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волкова Олександра Юрійовича (далі по тексту - відповідач 1, Уповноважена особа Волков О.Ю. ) 2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач 2, Фонд)
третя особаПублічне акціонерне товариство «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» (далі по тексту - третя особа, ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ»)
про1) визнання протиправними дій та рішень Фонду щодо невключення ОСОБА_1 до переліку та реєстру (загального реєстру) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) визнання протиправними дій відповідача 1 щодо невключення позивача до переліку та реєстру (загального реєстру) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 3) визнання протиправними дій відповідача 1 щодо тимчасового обмеження (блокування) виплати на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду ОСОБА_1 за договором банківського вкладу на вимогу в національній валюті «Стабільний прибуток» за №25918-43.7 від 19 березня 2015 року, укладеним з ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ»; 4) зобов`язання Фонду включити позивача до переліку та реєстру (загального реєстру) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 5) зобов`язання Фонду виплати позивачу кошти у розмірі 139 000,00 грн. за договором банківського вкладу на вимогу в національній валюті «Стабільний прибуток» за №25918-43.7 від 19 березня 2015 року
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом, зазначаючи, що невключення ОСОБА_1 у перелік та загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, суперечить вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та порушує право на отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом. Крім того, позивач зазначає, що у відповідача й не було жодних причин для тимчасового обмеження (блокування) виплати позивачу відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за договором банківського вкладу.

Ухвалою від 09 січня 2016 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 27 квітня 2016 року Окружний адміністративний суд міста Києва зупинив провадження у справі до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України за результатом розгляду у справі №1-26/2016 (№2-4/2016) за поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року.

У зв`язку із закінченням повноважень судді Окружного адміністративного суду міста Києва - Кобилянського К.М. справу №826/27590/15 передано на повторний автоматизований розподіл.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою від 23 квітня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв до провадження адміністративну справу №826/27590/15 та зобов`язав учасників справи повідомити суд про усунення обставин, які були підставою для зупинення провадження.

Ухвалою від 08 червня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва поновив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач 1 у письмовому запереченні проти позову зазначив про неможливість включення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, оскільки ОСОБА_1 повідомлено про нікчемність правочину. На думку відповідача 1, правочин банку щодо виконання платіжного доручення Тлумацького РайСТ з перерахування грошових коштів на рахунок ОСОБА_1 з призначенням платежу «поворотна фінансова допомога» є нікчемним згідно пунктів 2, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідач 1 вважає, що позивач не є вкладником банку, у зв`язку із тим, що кошти на вкладний рахунок перераховані третьою особою в якості поворотної фінансової допомоги.

Відповідач 2 подав заперечення по справі, в якому вказав, що законодавство не покладає на Фонд обов`язку включати вкладників до переліку, у свою чергу загальний реєстр вкладників формується виключно на підставі переліку вкладників, переданого уповноваженою особою або у наданій додатковій інформації.

Третя особа письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог також не надала.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Між ОСОБА_1 (клієнт) та ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» (банк) укладено договір банківського вкладу на вимогу у національній валюті «Стабільний прибуток» від 19 березня 2015 року №25918-43.7, за умовами якого банк приймає від вкладника на зберігання грошові кошти в формі депозитного вкладу в сумі 139 000,00 грн. на вкладний рахунок № НОМЕР_1 .

Суд встановив, що грошові кошти у розмірі 139 000,00 грн. надійшли на вкладний рахунок позивача № НОМЕР_1 у ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» від платника «Тлумач РайСТ» в якості поворотної фінансової допомоги, що підтверджується наявною у справі копіює платіжного доручення від 19 березня 2015 року №5956.

Вказані грошові кошти перераховані на вкладний рахунок позивача за договором позики від 18 березня 201 року №5, укладеним між ОСОБА_1 та Тлумацьким районним споживчим товариством, відповідно, платник «Тлумач РайСТ» є Тлумацьким районним споживчим товариством.

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17 липня 2015 року №138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова О.Ю.

На офіційному сайті Фонду за посиланням http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/114-kyivska-rus/2087-1459-fond-harantuvannya-vkladiv-fizychnyh-osib-rozpochynae-vyplaty-koshtiv-vkladnykam-pat-bank-kyivska опубліковано оголошення про те, що з 24 липня 2015 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" через установи банків-агентів Фонду.

З метою отримання коштів, які знаходяться на вкладному рахунку, позивач звернувся до Уповноваженої особи Волкова О.Ю. із відповідною заявою від 22 червня 2015 року.

У відповідь на заяву позивача відповідач 1 у листі від 28 липня 2015 року №6831/29 повідомив про те, що Уповноваженою особою Фонду визнано сумнівною операцію щодо перерахування 19 березня 2015 року коштів в сумі 139 000,00 грн. на вкладний рахунок позивача. У зв`язку із чим відповідні документи були направлені банком на розгляд до правоохоронних органів, а операції за вкладним рахунок позивача тимчасово обмежені.

На момент вирішення спору суд встановив, що відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 13 липня 2020 року №1335 з 16 липня 2020 року відкликані повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ»).

Відповідно до зазначеного рішення процедура ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» здійснюватиметься безпосередньо Фондом з урахуванням вимог Закону України №590-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» та відповідно до частини п`ятої статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Пунктом 3 та 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно із частинами першою та другою статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Пунктами 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 серпня 2012 року №14 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі також - Положення), передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади в межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників (пункт 6 розділу ІІІ Положення).

Отже, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Переліку та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою сформованого Переліку до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого Переліку загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду загального реєстру.

При цьому уповноважена особа наділена повноваженнями на формування Переліку з урахуванням положень частини другої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тобто в межах гарантованої суми відшкодування.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Підставою для поширення на особу гарантій щодо відшкодування вкладу за рахунок Фонду, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника в особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту) чи банківського рахунку або які є власниками іменного депозитного сертифіката. Положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу з походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Таким чином, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду на підставі статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підпадають особи, які є вкладниками в розумінні приписів статті 2 цього Закону, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №802/351/16-а, від 27 лютого 2019 року у справі №826/9960/15, від 08 липня 2020 року у справі №814/4100/15.

Відповідно до частини другої статті 37, частин другої та четвертої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа протягом дії тимчасової адміністрації зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону, та повідомити сторони за договорами про нікчемність цих договорів і вчинити дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Станом на дату укладення між позивачем та ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» банком договору банківського вкладу частина третя статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначала, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без установлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним узяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

На підставі наведених вище положень статей 37 та 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа дійсно наділена правом перевіряти правочини на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком установити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом спричиняють застосування певних наслідків, зокрема щодо невключення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми відшкодування за вкладом за рахунок Фонду.

Як свідчить зміст заперечення проти позову відповідача 1, правочин банку щодо виконання платіжного доручення «Тлумацького РайСТ» з перерахування грошових коштів на рахунок ОСОБА_1 з призначенням платежу «поворотна фінансова допомога» є нікчемним згідно пунктів 2, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Однак, зі змісту цієї норми вбачається, що пункти 2 та 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не можуть застосовуватися до договору, укладеного між банком та ОСОБА_1 , оскільки на його підставі у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, умови цього договору не передбачають обов`язку банку перерахувати кошти або передати майно позивачу, а також банк не взяв на себе зобов`язань, унаслідок яких він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Відповідачі також не довели належними та допустимими доказами те, що в момент укладення договору банківського вкладу та здійснення трансакції ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» щодо зарахування суми коштів на вкладний рахунок позивач отримав перевагу стосовно інших вкладників банку, та не обґрунтували, у чому така перевага полягала.

Відповідно до статті 1062 Цивільного кодексу України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Отже, законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншою особою.

Така сама правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №814/4100/15 в аналогічних правовідносинах.

Суд також наголошує, що перерахування грошових коштів на рахунок позивача здійснено за договором позики від 18 березня 201 року №5, укладеним між ОСОБА_1 та Тлумацьким районним споживчим товариством, у свою чергу Уповноважена особа не наділена правом визнавати нікчемними правочини, в яких банк не є стороною.

Враховуючи викладене, відповідачі не довели правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за договором банківського вкладу, а тому така бездіяльність Уповноваженої особи Волкова О.Ю. суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є протиправною бездіяльністю.

Разом із тим, позовні вимоги у цій частині належить задовольнити частково, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин формування переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, належало до повноважень Уповноваженої особи, а поведінка відповідача 1 носить пасивний характер.

Крім того, суд звертає увагу, що на той час загальний реєстр вкладників складався Фондом на підставі отриманого переліку вкладників, а тому позовні вимоги до Фонду в частині, що стосуються включення позивача до Загального реєстру вкладників не належить задовольняти у зв`язку із їх передчасністю та відсутністю у справі доказів порушеного права.

В частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача 1 щодо тимчасового обмеження (блокування) виплати ОСОБА_1 відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за договором банківського вкладу суд звертає увагу, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачає таких дій Уповноваженої особи Фонду як блокування коштів за договорами, нікчемність яких може бути встановлена в майбутньому, при формуванні списків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 березня 2021 року у справі №826/1307/17.

Таким чином, дії відповідача 1 щодо тимчасового обмеження (блокування) виплати ОСОБА_1 відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за договором банківського вкладу є протиправними.

Разом із тим, згідно з пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 серпня 2012 року №14 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Однак, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 травня 2016 року №823 внесено зміни до Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14. Пункт 5 розділу ІІ вказаного Положення викладено у новій редакції, зокрема, останнім абзацом визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Пунктом 2 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами Фонд складає на підставі переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення, що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Крім того, суд враховує, що відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 13 липня 2020 року №1335 з 16 липня 2020 року відкликані повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» та вирішено, що процедура ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» здійснюватиметься безпосередньо Фондом.

Враховуючи зазначені зміни, суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача 2 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами, за рахунок Фонду, за договором банківського вкладу на вимогу у національній валюті «Стабільний прибуток» від 19 березня 2015 року №25918-43.7.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Фонду виплати позивачу кошти у розмірі 139 000,00 грн. за договором банківського вкладу, оскільки вони є передчасними.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачі не довели правомірність та обґрунтованість невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Визнання протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волкова Олександра Юрійовича щодо тимчасового обмеження (блокування) виплати ОСОБА_1 відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі договору банківського вкладу на вимогу в національній валюті «Стабільний прибуток» від 19 березня 2015 року №25918-43.7.

4. Зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити до інформацію щодо інформацію щодо ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу на вимогу в національній валюті «Стабільний прибуток» від 19 березня 2015 року №25918-43.7.

5. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Волков Олександр Юрійович (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17; реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий);

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17; ідентифікаційний код 21708016);

Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-А; ідентифікаційний код 24214088).

Суддя В.А. Кузьменко