Справа № 500/3150/21
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3150/21

23 липня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Куриляк М.Г.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Муц А.Я.,

представника третьої особи Гули Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерство юстиції України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, у якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо відмови у направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1;

- зобов`язати Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом Міністерства юстиції України від 28.10.2020 №3273/к позивача звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України з посади начальника державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» у зв`язку з проведенням організаційних заходів. Відповідно до наказу № 38-ос від 06.11.2020 вислуга позивача на день звільнення становить в календарному обчисленні 23 роки 09 місяців 13 днів; у пільговому обчисленні 31 рік 04 місяці 26 днів. З огляду на вказане позивач звернувся до відповідача із заявою про підготовку та подання до Головного управління ПФУ у Тернопільській області документів про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Однак листом 17.05.2021 відповідач у задоволенні таких вимог відмовив, мотивуючи відсутністю у позивача права на призначення пенсії за вислугу років, оскільки, на думку відповідача, для призначення вказаної пенсії особа повинна мати вислугу 24 календарних роки і більше. Позивач вважає, що такою відмовою порушено його право на отримання пенсії за вислугу років, відтак він звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 06.06.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, призначено у справі судове засідання.

25.06.2021, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками зі змісту якого слідує, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон №2262) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби у період з 1 жовтня 2018 по 30 вересня 2019 і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше. Вказав, що відповідно до витягу з наказу № 38-ос від 06.11.2020 вислуга позивача на день звільнення становить в календарному обчисленні 23 роки 09 місяців 13 днів, що не відповідає, на думку відповідача, умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленим пунктом «а» статті 12 Закону № 2262. Звернув увагу, що статтею 17-1 Закону № 2262 визначено, що порядок обчислення вислуги років встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 врегульовано порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей. Зазначив, що на положення цієї постанови Кабінету Міністрів України також посилається позивач в обґрунтування позовних вимог. Вважає, що оскільки Законом № 2262 не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах, позивач не має права на таку (арк. справи 23-35).

В судовому засіданні 06.07.2021, суд залучив до розгляду справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Міністерство юстиції України, встановивши строк для надання пояснень щодо позовних вимог.

12.07.2021, на адресу суду, надійшло клопотання від позивача про надання додаткових доказів у справі (арк. справи 47-68).

Судове засідання, призначене на 19.07.2021, відкладено судом на 23.07.2021 з метою надання представнику третьої особи можливості для ознайомлення з матеріалами судової справи.

22.07.2021, на адресу суду надійшли пояснення третьої особи щодо позовної заяви ОСОБА_1 , в яких зазначено, що для отримання права на призначення пенсії за пунктом «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ, за вислугу років незалежно від віку, обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі, і до цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні Законом №2262-ХІІ не передбачено (арк. справи 83-90).

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення та доводи сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як підтверджується матеріалами судової справи, наказом Міністерства юстиції України від 28.10.2020 №3273/к, у відповідності до частини п`ятої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 4 частини першої стапі 77 Закону України «Про Національну поліцію» позивача було звільнено з посади начальника Державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» - начальника арештного дому у зв`язку із проведенням організаційних заходів з 05.11.2020 (арк. справи 7).

Наказом Державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» від 06.11.2020 №38/ос-20 встановлено, що вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становила 23 роки 09 місяців 13 днів; у пільговому обчисленні 3 1 рік 04 місяці 26 днів (арк. справи 8)

19.03.2021 ОСОБА_1 звернувся з заявою до адміністрації Державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» про направлення матеріалів для призначення йому пенсії за вислугою років до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (уповноваженого органу) у відповідності до Порядку затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007, що і було зроблено.

Однак, Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, листом від 17.05.2021 року за №5к/вих./7.2/3111, що надійшов на адресу Державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)», повернуто поданий пакет документів на призначення пенсії позивача без виконання у зв`язку з тим, що на думку відповідача, на момент звільнення зі служби у ОСОБА_1 відсутня необхідна вислуга років у календарному обчисленні (25 календарних років і більше), з огляду на що, підстави для направлення документів для призначення мені пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», - відсутні.

Позивач не погоджується із такими доводами відповідача, вказану відмову вважає протиправною, відтак звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в органах внутрішніх справ є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.

Частиною першою статті 2 цього Закону встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії, відповідно до цього Закону, призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 01.10.2018 по 30.09.2019 і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Згідно із частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України постановою № 393 від 17.07.1992 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393). Вказаним Порядком № 393 також визначаються періоди проходження військової служби, що зараховуються до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах.

Суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 , - не має календарної вислуги років для призначення пенсії, проте в нього наявний відповідний пільговий стаж, про що зазначено у витязі з наказу Державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» від 06.11.2020 №38/ос-20 та не оспорюється відповідачем.

Статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення на пільгових умовах призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом № 2262-ХІІ передбачено пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений Верховним Судом у рішенні від 27.06.2018 у справі № 750/9775/16-а, від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, від 10.03.2021 у справі № 812/1100/17, від 16.03.2021 у справі № 826/16811/18 та від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, від 08.06.2021 у справі №360/3326/18 який відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

За наведених обставин, з урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а та постанови Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у оформленні всіх необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії.

Відповідно до присів статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Разом з тим, відповідачі як суб`єкти владних повноважень не надали суду доказів на підтвердження правомірності рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги повністю, тому на користь позивача слід стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір в сумі 908 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо відмови у направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язати Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України судові витрати на суму сплаченого судового збору 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 липня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (місцезнаходження/місце проживання: вул. Архипенка, 1,м. Львів,79005 код ЄДРПОУ/РНОКПП 40867243);

третя особа:

- Міністерство юстиції України (місцезнаходження/місце проживання: вул. Городецького, 13,м.Київ,01001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 00015622) .

Головуючий суддя Мірінович У.А.