Справа № 752/20181/20
Суддя: Кахно І. А.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-адр/752/7/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(ДОДАТКОВЕ)

28 липня 2021 року місто Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кахно І. А.,

при секретарі Чабанюк І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Васюка Миколи Миколайовича - про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції Маркович Михайла Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Інспектора Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції Маркович М. М. про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку на оскарження постанови серія ЕАМ № 3186126 від 24 вересня 2020 року, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення - штраф у розмірі 425 грн за частиною другою статті 122 КУпАП та поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження даної постанови. Визнано протиправними дії Інспектора Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Марковича М. М. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП та скасованои постанову серія ЕАМ № 3186126 від 24 вересня 2020 року, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення - штраф у розмірі 425 грн за частиною дргуою статті 122 КУпАП. Стягнуто з Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат по сплаті судового збору 352 грн40 коп. за рахунок відповідних бюджетних асигнувань.

14 липня 2021 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява представника ОСОБА_1 - Васюка М. М. - про ухвалення додаткового рішення в указаній справі, у якій заявник просить суд стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Заява мотивована тим, що 06 липня 2021 року позивач дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень про рішення від 16 червня 2021 року. У позовній заяві позивач зазначав, що попередній розрахунок судових витрат за договором про надання правової допомоги орієнтовно становить 5 000,00 грн.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 липня 2021 року заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 752/20181/20 передано головуючому судді Кахно І. А.

Матеріали справи № 752/20181/20 для забезпечення розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення передані 20 липня 2021 року.

Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Положенням статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Нормою частини першої статті 16 КАС України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частина перша статті 132 КАС України, передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною третьою статті 132 зазначеного Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Так, відповідно до частин першої-другої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат. Зокрема, згідно частини третьої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин четвертої-п`ятої статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Окрім зазначеного вище суд звертає увагу на положення частини шостої та сьомої вказаної статті, відповідно до яких, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі, докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору слугувало протиправне рішення відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у повному розмірі.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду письмові докази, а саме: договір про надання правової допомоги № 35 від 06 жовтня 2020 року, укладений між адвокатом Васюком М. М. та ОСОБА_1, додаток № 1 до договору № 35 про надання правової допомоги, звіт від 09 липня 2021 року про обсяг наданих послуг згідно договору № 35 про надання правової допомоги, акт наданих послуг від 09 липня 2021 року згідно договору № 35 про надання правової допомоги.

Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись статями 139, 143, 246-247, 250- 252, 255, 286, 295 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Васюка Миколи Миколайовича - про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 28 липня 2021 року.

Суддя І. А. Кахно