Справа № 420/1656/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/1656/21
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д..

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05.02.2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.11.2020 № 16984/8.

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01.10.2020 р., виходячи з розрахунку 90% від місячної заробітної плати на підставі довідки Одеської обласної прокуратури від 04.11.2020 року №11 без обмеження максимального розміру пенсії за минулий час та з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.11.2020 року № 16984/8 йому протиправно відмовлено у перерахунку пенсії з тих підстав, що недоцільно проводити такий перерахунок, оскільки після проведення перерахунку розмір пенсії значною мірою погіршує його майновий стан.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнане протиправним та скасоване рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.11.2020 № 16984/8.

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , пенсії за вислугу років з 01.10.2020 р., виходячи з розрахунку 90% від місячної заробітної плати на підставі довідки Одеської обласної прокуратури від 04.11.2020 року №11, без обмеження максимального розміру пенсії та з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги положення п. 5 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» відповідно до яких працівникам, які не мають вислуги років, передбаченої ч. 1 цієї статті, за наявності необхідного стажу роботи на посадах прокурорів, а також страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», після досягнення жінками віку, що на 5 років менше ніж пенсійний вік, установлений ст.. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років на прокурорських посадах, із розрахунку 60% місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, передбачену ч. 1 цієї статті.

Також, апелянт вказує, що суд першої інстанції проігнорував той факт, що при винесенні оскаржуваного рішення, обмеження максимального розміру пенсії були введені в дію Законом України «Про заходи щодо максимального розміру пенсії були введені в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI.

Посилається апелянт і на те, що перерахунок пенсії з 01.10.2020 року здійснюється виходячи з розрахунку 60% від суми заробітної плати відповідно до довідки (станом не раніше 11.09.2020 року) з обмеженням 10 прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд зазначає, що ухвалою від 13.07.2021 року апелянта було зобов`язано надати копію пенсійної справи позивача, проте, у встановлений апеляційним строк, апелянт не виконав в повному обсязі вимог ували про витребування додаткових доказів, про причини не виконання апеляційний суд не повідомив, а тому, відповідно до приписів ч. 6 ст. 77 КАС України, апеляційний суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , є колишнім працівником прокуратури Одеської області і пенсіонером органів прокуратури за вислугою років з 11.12.2002 року (а.с. 68), перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугою років, яку призначено відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, в редакції чинній на час виходу на пенсію, в розмірі 90% від суми відповідного заробітку, без обмеження її граничного розміру.

Одеською обласною прокуратурою позивачу була надана довідка № 11 від 04.11.2020 року (а.с. 16) для звернення до органів Пенсійного фонду України з метою проведення перерахунку призначеної пенсії з урахуванням ст.ст. 81,86 Закону України «Про прокуратуру», визначеного рішенням Конституційного суду України від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019, у зв`язку з початком роботи Одеської обласної прокуратури (наказ Генерального прокурора від 08.09.2020 року № 414).

25 листопада 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про проведення перерахунку призначеної пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 14-15), зазначивши, що такий перерахунок має бути проведений з 01.10.2020 у розмірі 90% від суми заробітної плати, вказаної у довідці Одеської обласної прокуратури від 04.11.2020 №11 та виплати пенсії мають здійснюватися без обмеження її граничного розміру.

Відповідно до надісланого Головним управлінням пенсійного фонду України в Одеській області листа від 30.11.2020 №1667/03-18 (а.с. 17) та рішення №16984/8 про відмову у перерахунку пенсії від 30.11.2020 року, позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії з посиланням на те, що недоцільно проводити перерахунок пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру», оскільки розмір пенсії після проведення перерахунку склав би 17120,00 грн., що значною мірою погіршує стан позивача. Розмір пенсії за матеріалами справи становить 17932,24 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що отримання позивачем довідки Одеської обласної прокуратури № 11 від 04.11.2020 року про розмір заробітної плати станом на 11.09.2020р., свідчить про зміну складових заробітної плати та її розміру, а таким чином, позивач має право на перерахунок пенсії з 01.10.2020 р. із збереженням відсоткового розміру пенсії та без її обмеження граничним розміром.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15.07.2015 визначалися Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 за №1789-ХІІ.

Відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 за №1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 за №1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

У Рішенні Другого сенату Конституційного Суду України №7-р (ІІ)2019 від 13.12.2019 у справі №3-209/2018(2413/18, 2807/19) (чинне з 13.12.2019) зазначено:

«…Конституційний Суд України вирішив:

1. Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

2. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

3. Установити такий порядок виконання цього Рішення: - частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; - частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

4. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено. …».

Частиною другою статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Вказані положення Основного Закону кореспондуються із приписами ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 року № 2136-VIII.

Отже, рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 змінило законодавче регулювання для правовідносин, що мають місце з дати його ухвалення.

Таким чином, положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII зі змінами, якою передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 7-р(II)/2019 (справа № 3-209/2018(2413/18, 2807/19), як це визначено статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», тобто з 13.12.2019.

Відтак, з 13.12.2019 Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин справи, апеляційний суд вважає, що з 13.12.2019 року у позивача виникло право на перерахунок раніше призначеної пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури, а також у зв`язку із призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових заробітної плати, як при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», яка набрала чинності 06.09.2017 року, було підвищено посадові оклади та надбавки за класний чин прокурорсько-слідчим працівникам. В подальшому 01.01.2020 року Постановою КМУ № 1155 від 11.12.2019 року було передбачено чергове підвищення посадових окладів та надбавок.

Проте, 25.09.2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 року №113-ІХ, відповідно до якого частини 3, 4, 5 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» були викладені у новій редакції, відповідно до яких змінився розмір посадового окладу першого заступника прокурора області (посади прирівняної до посади з якої позивач вийшов на пенсію), оскільки вказаними нормами передбачено, що посадовий оклад першого заступника керівника обласної прокуратури встановлюється у розмірі - 1,4 посадового окладу прокурора обласної прокуратури (п. 7 ч. 5 ст. 86). У свою чергу, посадовий оклад прокурора обласної прокуратури встановлюється пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом 1,2 (п. 1 ч. 4 ст. 86), при цьому посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (абзац 1 ч. 3 ст. 86). За приписами ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2102 грн.

Таким чином, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників органів прокуратури на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 року №113-ІХ, позивач набув право на перерахунок пенсії, починаючи з 13.12.2019 року, та в подальшому з 01.10.2020 року.

Отже, враховуючи факт отримання апелянтом довідки про розмір заробітної плати виданої Одеською обласною прокуратурою від 04.11.2020 року № 11 про розмір заробітної плати станом на 11.09.2020, яка свідчить про зміну складових заробітної плати та її розміру, то позивач має право на перерахунок пенсії з 01.10.2020 р.

Щодо права позивача на перерахунок пенсії в розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати, то суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що саме в такому відсотковому розмірі позивачу була призначена пенсія відповідно до ч.2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, і він її отримував з 11.12.2002 року. На час призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у ч. 13 та 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, якими передбачалось, зокрема, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за таким призначенням або перерахунком.

Частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII (яка застосовується в первинній редакції) також не передбачає ніякого регулювання відсоткового розміру пенсії по відношенню до заробітної плати прокурора.

Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Також, зазначає, апеляційний суд і про те, що Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії (постанова від 22.06.2018 року у справі №635/6663/16-а, постанові від 03.05.2018 року у справі №308/11498/16-а, постанова від 08.06.2021 року у спаєві №263/15245-16-а). На незмінність відсоткового розміру вже призначених пенсій вказував і Верховний Суд України у справах №№ 21-348а/13, № 21-420а/13 (рішення від 10.12.2013), № 127/11720/14-а (рішення від 06.10.2015), також зазначивши, що при перерахунку пенсій повинен застосовуватися той відсоток, який діяв на момент призначення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.02.2019 р., залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 р., по зразковій справі № 240/5401/18 також вказав, що відсотки, які були при призначенні пенсії, повинні зберігатись і в подальшому при проведенні перерахунку.

Також, апеляційний суд зазначає про безпідставність застосування до спірних правовідносин норм Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ, які передбачають розмір пенсії 60 % від заробітної плати, оскільки вказаний закон поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності, а не перераховується.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апелянта щодо застосування іншого розміру пенсії по відношенню до місячної заробітної плати, не ґрунтуються на вимогах Конституції та законів України.

Щодо позовних вимог стосовно протиправної виплати суми пенсії в розмірі, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, а також зобов`язання здійснити перерахунок пенсії без обмеження її максимального розміру із виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, починаючи з 01.10.2020 року, апеляційний суд зазначає наступне.

Абзац шостий частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ (в редакції чинній на день звернення апелянта із заявою про перерахунок пенсії) передбачав, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим є безпідставним застосування до спірних правовідносин зазначеної норми Закону, оскільки вказаний Закон поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності.

Таку правову позицію сформулював Верховний Суд (справа №360/1428/17). У постанові від 12.11.2019 року зазначено, що дія положень закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 р. №911-VIII щодо максимального граничного розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016 р. (згідно з п.2 «Прикінцевих положень»). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03.10.2018 р. у справі № 127/4267/17, від 12.11.2019 р. у справі 360/1427/17, що повинна враховуватись судом в силу приписів ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність.

Таким чином, враховуючи те, що апелянту була призначена пенсія за Законом України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, до розміру пенсії позивача також не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законом України «Про прокуратуру» №1697-VІІ, як такі, що не мають зворотної дії у часі.

Крім того, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018 зазначено, що положення частини 1 статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. Зміст права громадян на соціальний захист, гарантований ст.46 Конституції України, узгоджується із її приписами, за якими, зокрема, людина її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ч.1 ст.3); кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст.48). На думку Конституційного Суду України, держава виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. У разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб.

Таким чином, новий порядок призначення та виплати пенсій, встановлений Законами України від 02 березня 2015 року №213-VІІ, від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ та від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності, а тому до даних спірних правовідносин слід застосовувати норми ст.50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), оскільки редакції вказаних законів звужують права позивача в частині розміру пенсії.

Відхиляє апеляційний сул і посилання апелянта на обмеження максимального розміру пенсії Законом України № 3668/VI від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.10.2011 року, оскільки за приписами абзацу першого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього ж закону передбачають, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Апеляційний суд зазначає, що пенсія позивачу в цій справі була призначена 11.12.2002 року, тобто до набрання чинності Законом України № 3668/VI від 08.07.2011 року.

Відповідно до ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98).

Колегія суддів Верховного Суду в постанові від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17 зазначає, що в рішеннях Європейського суду з прав людини закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості.

Інші доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували наведені висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судів та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-77, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі №420/1656/21 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 27.07.2021 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.