Справа № 380/12657/20
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року справа №380/12657/20

Львівський окружний адміністративний суд:

в складі головуючої судді - Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Липитчука Я.І.,

за участі:

представника позивача - Маїка І.С., згідно договору,

представників відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львова за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірма "Західтрансбуд" до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

товариство з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірма "Західтрансбуд" (далі - ТзОВ з транспортного будівництва у західному регіоні фірма "Західтрансбуд", позивач) звернулося з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області (ГУ Держпраці у Львівській області, відповідач), враховуючи заяву про уточнення позовних вимог від 08.06.2021, з такими вимогами:

- визнати дії Головного управління Держпраці у Львівській області, а саме вчинення документальної фіксації факту порушення статті 259 КЗпП України в акті інспекційного відвідування №ЛВ 26535/3156/АВ від 15.10.2020 протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій, підставою та причиною виконання яких є наявність зазначеного порушення, тобто дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта;

- визнати протиправною постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ26535/3156/АВ/ФС від 09.12.2020 та скасувати її.

Позивач при обґрунтуванні позовних вимог зазначив, що в акті інспекційного відвідування від 15.10.2020 № ЛВ26535/3156/АВ безпідставно зазначено порушення позивачем вимог ст. 259 КЗпП України. Наголосив, що інспектором при проведенні інспекційного відвідування було порушено процедуру його проведення, а саме порушено вимоги абзацу 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду(контролю) у сфері господарської діяльності" та відповідно, протиправно прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ26535/3156/АВ/ФС від 09.12.2020. Вважаючи вказану постанову та дії службових осіб відповідача при вчиненні документальної фіксації факту порушення ст. 259 КЗпП України протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою від 05.01.2021 позовну заяву залишено без руху.

21.01.2021 позивач подав заяву про усунення недоліків (вх. №3863).

Ухвалою від 16.02.2021 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

04.03.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. №14332). Представник відповідача наголосив, що 06.10.2020 року на підставі абз. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду(контролю) у сфері господарської діяльності" Управлінням було видано наказ та направлення, на підставі яких інспекторів ГУ Держпраці у Львівській області уповноважено на проведення позапланового заходу із здійснення державного контролю у формі інспекційного відвідування у ТзОВ з транспортного будівництва у західному регіоні фірма "Західтрансбуд" в період з 07.10.2020 по 15.10.2020 року. Таким чином, в Управління були наявні правові підстави для проведення інспекційного відвідування. За результатами інспекційного відвідування складено акт № ЛВ26535/3156/АВ від 15.10.2020, у якому було зафіксовано порушення вимог ст. 259 КЗпП України. Акт, у зв`язку з відсутністю керівника з врахуванням вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду(контролю) у сфері господарської діяльності" направлено директору товариства з описом вкладення у ньому та з повідомленням про вручення. Наголосив, що єдиним обґрунтуванням позовних вимог про внесення змін до акту, скасування протоколу та постанов, позивач зазначає, що інспектором не пред`явлено копії погодження Державної служби України з питань праці від 30.09.2020 вих. №6831/2.1/12-20, чим, на думку представника позивача, порушено вимоги ч. 1 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду(контролю) у сфері господарської діяльності". Щодо цього, то представник відповідача зазначив, що метою пред`явлення погодження для проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю є саме засвідчення факту його отримання від Державної служби України з питань праці, при цьому жодних вимог вручати вказане погодження посадовим особам об`єкта відвідування та отримувати докази про таке вручення чинним законодавством не передбачено. Виходячи з наведеного вважає, що позивачем протиправно вчинено перешкоди Управлінню для проведення позапланового заходу державного контролю, в частині ненадання документів необхідних для проведення інспекційного відвідування, чим порушено вимоги статті 259 КЗпП України. Враховуючи наведене, відповідач вважає позовні вимоги позивача безпідставними та просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

17.03.2021 позивач подав відповідь на відзив (вх. №17344). Наголосив, що ч. 1 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю). Водночас позивач вказує, що інспектори вийшли за межі предмета інспекційного відвідування та здійснювали перевірку з питань, які не були заявлені фізичною особою у заяві.

26.03.2021 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив (вх. №19844). Щодо твердження позивача про те, що службові особи відповідача вийшли за межі предмета інспекційного відвідування та здійснювало перевірку з питань, які не були заявлені фізичною особою, зазначив таке. Оскільки у зверненні фізичної особи зазначалося про порушення вимог законодавства про працю, а саме невиплату заробітної плати, необхідним було з`ясування ряду питань, які були включені до предмету здійснення заходу. У зв`язку з цим вважає, що відповідачем було дотримано процедуру проведення контрольного заходу та процедуру притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності.

05.04.2021 позивач подав додаткові пояснення з врахуванням заперечень відповідача (вх. 22599), у якому повторно наголосив, що при інспекційному відвідуванні підлягали з`ясуванню не лише питання, необхідність з`ясування яких виникла у зв`язку з зверненням фізичних осіб, але й інші питання.

Ухвалою від 15.06.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив та додаткових поясненнях. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Причин неявки суду не повідомив. Належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідка ОСОБА_1 , дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що 13.10.2020 працівниками ГУ Держпраці у Львівській області проведено інспекційне відвідування товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірма "Західтрансбуд" за адресою: м. Львів, вул. Мельника, 8.

За результатами перевірки інспекторами ГУ Держпраці у Львівській області Курилець І.М. та Гординською Н.Б. складено акт інспекційного відвідування №ЛВ26535/3156/АВ від 15.10.2020, у якому зафіксовано порушення позивачем ст. 259 КЗпП України, а саме: створення ТзОВ з транспортного будівництва у західному регіоні фірма "Західтрансбуд" перешкод у діяльності інспектора праці під час проведення державного контролю за додержанням законодавства про працю - ненадання документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, які є предметом інспекційного відвідування.

З матеріалів справи видно, що позивач скеровував на адресу ГУ Держпраці у Львівській області заперечення до акту інспекційного відвідування №ЛВ26535/3156/АВ від 15.10.2020.

На підставі акта інспекційного відвідування №ЛВ26535/3156/АВ від 15.10.2020 службовими особами ГУ Держпраці у Львівській області складено протокол про адміністративне правопорушення №ЛВ26535/3156/АВ/ПТ від 21.10.2020 та на підставі нього - постанову по справі про адміністративне правопорушення №ЛВ26535/3156/АВ/ПТ/ПС від 21.10.2020.

Крім того, 09.12.2020 першим заступником начальника ГУ Держпраціу Львівській області винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ 26535/3156/АВ/ФС.

Позивач не погоджуючись з вказаною постановою №ЛВ 26535/3156/АВ/ФС від 09.12.2020 та діями службових осіб відповідача, вчинених при інспекційному відвідуванні, звернувся до суду за захистом своїх прав.

При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності») державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

У відповідності до ч. 5 ст. 2 вказаного Закону зазначені у ч. 4 цієї статті органи (в тому числі, органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення), що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 № 1986-IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає Порядок №823, затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 21.08.2019 (далі - Порядок №823).

Згідно вимог Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п. 16-18 Порядку №823 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) (далі - акт), і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Відповідно до п.24 Порядку №823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Як уже зазначалося вище, в ході проведеного інспекційного відвідування, ГУ Держпраці у Львівській області нібито виявлено порушення вимог ст. 259 КЗпП України, у зв`язку з чим постановою №ЛВ26535/3156/АВ/ФС від 09.12.2020 позивача притягнуто до відповідальності на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України на накладено штраф в сумі 15000,00 грн., а саме за створення перешкод для проведення заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Підставою для прийняття наказу Головного управління Держпраці у Львівській області від 09.10.2020 №1322 - П про проведення інспекційного відвідування позивача слугувало звернення фізичної особи від 15.09.2020 вх. № Р - 1179.

Як видно із акта інспекційного відвідування, адміністрацією ТзОВ з транспортного будівництва у західному регіоні фірма "Західтрансбуд" було створено перешкоди у діяльності інспекторів праці ГУ Держпраці у Львівській області під час проведення державного контролю за додержанням законодавства по працю, а саме не надано документів ведення яких передбачено законодавством про працю.

Зокрема, в акті зазначалося про те, що під час спілкування з головним бухгалтером ОСОБА_1. їй повідомлено про початок інспекційного відвідування, озвучено перелік документів та вручено лист - вимогу про надання документів у строк до 15:00 год. 13.10.2020.

З цього приводу представник відповідача зазначив, що головному бухгалтеру інспектор надала лист за своїм підписом (без номера та дати), яким просила у строк до 15:00 год. 13.10.2020 надати належним чином завірені документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування у ТзОВ з транспортного будівництва у західному регіоні фірма "Західтрансбуд". У листі зазначалося, що вказані документи необхідно було надати за адресою: м. Львів, вул. Валова, 31, каб. 208-а.

Аналізуючи зміст вказаного листа, суд зазначає, що Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не передбачено подання керівнику суб`єкта господарювання вимоги чи іншого документа про зобов`язання надати документи.

Крім того, суд звертає увагу, що головним бухгалтером ОСОБА_1. не було відмовлено у наданні вказаних у листі документів, однак зазначалося про те, що оскільки генеральний директор та заступник генерального директора перебувають у відрядженні, а інші працівники офісу працюють дистанційно у зв`язку з карантином, у головного бухгалтера немає повноважень щодо надання вказаних у листі документів до перевірки.

Вказане підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_1 , даними нею в судовому засіданні, а також наказами № 29-д та 30-д від 12.10.2020 про відрядження заступника директора Даця З.І. та генерального директора Бадуліна М.М.

Також представник позивача наголосив, що перед початком інспекційного відвідування інспектор не пред`явила копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері, що передбачено ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Аналізуючи наведене, суд зазначає, що ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що підставою для здійснення позапланового заходу є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Крім того, у абзаці 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» зазначено, що у такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі-підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки.

Як вбачається з вказаних вище норм, вони містять вказівку на те, що у випадку коли перевірка проводиться за зверненням особи, проведення такої перевірки повинно бути погоджене центральним органом виконавчої влади.

Суд зауважує, що відповідачем не надано суду доказів погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення перевірки ТзОВ з транспортного будівництва у західному регіоні фірма "Західтрансбуд", з огляду на підставу проведення такої перевірки, що відповідно до приписів ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» обов`язковою є передумовою здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.01.2019 у справі № 809/799/17 та в ухвалі від 08.09.2020 у справі № 280/5983/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах верховного Суду.

Суд зазначає, що відсутність відповідного погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, є самостійною підставою для визнання перевірки (інспекційного відвідування) незаконною, а прийняте за її результатами рішення протиправним.

Верховний Суд в постановах від 12.06.2018, від 20.09.2018 у справах №№ 821/597/17, 810/1438/17 відповідно висловив правову позицію, що акт отриманий в результаті перевірки, виходячи із положень допустимості доказів, закріплених частиною другою ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Рішення прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатися правомірним та підлягає скасуванню.

Суд також зазначає, що порушення визначеного законом порядку здійснення певних процедур підриває основи правової держави та не може бути допустимим для існування в рамкам правового суспільства, оскільки руйнує правовий порядок в державі і створює умови для різного роду зловживань з боку суб`єктів владних повноважень і ставить їх у більш вигідне становище порівняно з фізичними чи юридичними особами.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що в межах спірних правовідносин, відповідач здійснив захід позапланового контролю без дотримання імперативних вимог закону.

Таким чином, відповідачем здійснено захід державного нагляду (контролю), який не може породжувати для суб`єкта господарювання жодних правових наслідків.

Підставою для складення спірних постанови про накладення штрафу є встановлені під час проведення заходу державного нагляду (контролю) порушення вимог трудового законодавства.

Проте, встановлення таких порушень відбулося у спосіб та в порядку, не передбаченому чинним законодавством України, а тому без наявних на це повноважень органу державного нагляду (контролю) - відповідача.

При розгляді даної справи суд вважає за необхідне врахувати висновок колегії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зроблений у постанові по справі № 826/17123/18 від 21.02.2020.

У вказаній постанові від 21.02.2020 Верховний Суд зробив висновок про наступне: з урахуванням наведеного судова палата в цій справі відступає від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа № 804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15) тощо. Водночас, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду формулює правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Вказана правова позиція сформульована щодо загального порядку надання судом оцінки підставам позову та обставинам, встановленим під час розгляду справи, щодо наслідків порушень процедури проведення перевірок та порушень, що виявлені в ході таких перевірок, підхід до яких є тотожним при оскарженні винесених за результатами перевірок актів індивідуальної дії, в тому числі у спірних правовідносинах між сторонами у даній справі.

Тому, вказаний порядок оцінки доказів по справі та обсягу дослідження їх судом має бути застосований у справі, що розглядається.

З огляду на те, що положеннями ст. 259 КЗпП України питання проведення інспекційних відвідувань не регулюється, а також беручи до уваги, що відповідачем не спростовано відсутності погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення перевірки, суд вважає, що проведення перевірки було здійснено з порушенням вимог законодавства, а тому не може мати негативних наслідків для позивача.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 27.01.2015 у справі № 21-425а14 та в постанові Верховного Суду від 19.10.2018 у справі № 805/3137/17-а, за висновками якої невиконання вимог закону щодо процедури проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Слід зазначити, що лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок (зокрема, інспекційного відвідування щодо виявлення неоформлених трудових відносин) може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення. У свою чергу порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої. Тобто, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Наведений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 27.01.2015 у справі № 21-425а14, який підтримав також і Верховний Суд у постановах від 05.02.2019 у справі №821/1157/16, від 05.02.2019 у справі № 2а-10138/12/2670, від 04.02.2019 у справі № 807/242/14, від 28.01.2020 по справі № 818/998/17, яка також враховується судом при винесенні даного рішення відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.09.2014 у справі «Суханов та Ільченко проти України» зазначено, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар. Легітимною метою вважається національна та громадська безпека, запобігання злочинам або заворушенням, забезпечення економічного добробуту, захист здоров`я і моралі, прав і свобод інших осіб, захист репутації, запобігання розголошення конфіденційної інформації, підтримка авторитету та безсторонності суду, контроль за користуванням майном відповідно до суспільних інтересів, забезпечення сплати податків, чи інших зборів або штрафів.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначено, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду.

Підсумовуючи наведене, суд звертає увагу, що в ході судового розгляду відповідачем жодним чином не доведено, яким чином позивач створював перешкоди у проведенні інспекційного відвідування, не обґрунтовано подання листа (вимоги) інспектором, не спростовано факту пред`явлення всіх необхідних документів, які дають право приступити до проведення інспекційного відвідування.

Крім того, суд зазначає, що створення перешкод передбачає активну поведінку посадової особи об`єкта відвідування, направлену на перешкоджання інспектору під час здійснення інспекційного відвідування у його проведені, отриманні необхідної інформації.

Водночас, оцінивши обставини справи та матеріали, наявні у справі, суд дійшов висновку про відсутність активних дій з боку позивача.

Враховуючи зазначене, такі обставини не дають підстав стверджувати про те, що позивачем створювалися перешкоди відповідачу у проведенні заходу державного контролю, що свідчить про необґрунтованість застосування до підприємства штрафу за порушення вимог ст. 265 КЗпП України.

З огляду на все вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанова ГУ Держпраці у Львівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ26535/3156/АВ/ФС від 09.12.2020 є протиправною та підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Водночас, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Держпраці у Львівській області щодо вчинення документальної фіксації факту порушення статті 259 КЗпП України в акті інспекційного відвідування №ЛВ 26535/3156/АВ від 15.10.2020 суд дійшов висновку відмовити, оскільки такі дії державного органу належать до його повноважень.

Так, згідно ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а органи місцевого самоврядування - на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад.

Таким чином, ст. 259 КЗпП України визначає повноваження Держпраці та її територіальних органів при здійсненні контролю та нагляду за додержанням законодавства про працю.

В свою чергу результатом реалізації цих повноважень є складання відповідних постанов, які й породжують певні юридичні наслідки для позивача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав належних доказів на підтвердження обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови. Водночас, доводи представника позивача є частково обґрунтованими та підтвердженим матеріалами справи.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку позовні вимоги задовольнити частково.

Щодо судового збору, суд зазначає, що оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, за правилами, визначеними ст. 139 КАС України, судові витрати позивача у вигляді судового збору компенсуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 25-26, 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257-258, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положеньКАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ26535/3156/АВ/ФС від 09.12.2020.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області (, місцезнаходження: 79005, м.Львів, пл. Міцькевича, 8) на користь товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірма "Західтрансбуд" (, місцезнаходження: 79044, м. Львів, вул. Мельника, 8) сплачений при подачі до суду позову судовий збір в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень рівно.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28.07.2021

Суддя Потабенко В.А.