Справа № 160/6753/20
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2021 року Справа № 160/6753/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Врона О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (в письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахування пенсії, -
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Списку № l - Шахтарі з 27.01.1987 року по 03.02.1987 pік на посаді начальника зміни ВАТ «Павлоградвугілля» ВСП «Тернівська»; 14.09.1993 по 01.02.1999 рік на посаді заступника директора по виробництву та з 22.03.1999 року по 13.05.1999 pік на посаді в.о. заступника директора по виробництву та перерахунку пенсії протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 27.01.1987 року по 03.02.1987 pік на посаді начальника зміни ВАТ «Павлоградвугілля» ВСП «Тернівська»; з 14.09.1993 року по 01.02.1999 pік на посаді заступника директора по виробництву та з 22.03.1999 року по 13.05.1999 pік на посаді в.о. заступника директора по виробництву до Списку № 1 - Шахтарі, здійснити перерахунок пенсії на пільгових умовах у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), виплатити недораховану частину пенсії ОСОБА_1 з 16.09.2008 року.
В обґрунтування позовної заяви зазначається,що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, яка призначена на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В той же час, відповідачем не здійснено нарахування пенсії відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, з застосуванням норм Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", а саме не здійснено нарахування пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати, з якої обчислено пенсію, як особі яка була зайнята повний робочий день під землею. Таким чином, за весь час з дня призначення позивач отримував пенсію не в повному обсязі. 08.05.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перегляд призначеної пенсії. Однак, 18.05.2020 отримав відмову відповідача в отриманні пенсії в розмірах, передбачених Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці", оскільки йому не було зараховано період його роботи в період з 27.01.1987 року по 03.02.1987 рік на посаді начальника зміни ВАТ «Павлоградвугілля» ВСП «Тернівська»; з 14.09.1993 по 01.02.1999 рік на посаді заступника директора по виробництву та з 22.03.1999 року по 13.05.1999 рік на посаді в.о. заступника директора по виробництву.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року зупинено провадження в адміністративній справі № 160/6753/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахування пенсії до надходження відзиву на позовну заяву до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
30.06.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив напозовну заяву, в якому відповідачем щодо задоволення позовних вимог заперечено та вказано, що відповідно до записів трудової книжки, позивач працював на шахті «Тернівська» в/о по видобутку вугілля «Павлоградвугілля» з 27.01.1987 по 03.02.1987 на посаді начальника зміни ВАТ «Павлоградвугілля» ВСП «Тернівське», з 14.09.1993 по 01.02.1999 на посаді заступника директора по виробництву та з 22.03.1999 по 13.05.1999 на посаді в.о. заступника директора по виробництву. Оскільки зазначені посади позивача не підпадають під дію ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці», а тому нарахувати пенсію в розмірі 80% від заробітної плати "шахтаря" не має законних підстав. Також відповідач зазначив, що відповідно до ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже, позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, а отже вимога, щодо зобов`язання перерахувати пенсію з дати призначення пенсії, не відповідає чинному законодавству.
Ухвалою суду від 30.06.2021 року поновлено провадження у справі.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 з 12.07.2005 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
08.05.2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про зарахування до Списку №1 - шахтарі періоду роботи з 27.01.1987 року по 03.02.1987 рік на посаді начальника зміни ВАТ «Павлоградвугілля» ВСП «Тернівська»; з 14.09.1993 по 01.02.1999 рік на посаді заступника директора по виробництву та з 22.03.1999 року по 13.05.1999 рік на посаді в.о. заступника директора по виробництву та про перерахування пенсії.
Листом від 18.05.2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу була надана відповідь в якій було зазначено, що вказаний ним період не може бути зараховано до Списку №1 - шахтарі, оскільки не підпадає під дію ст. 8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», у зв`язку з чим не має підстав для перерахування пенсії.
Також листом від 14.01.2020 року у відповідь на адвокатський запит Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу була надана відповідь в якій було зазначено, було відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки вказаний період роботи позивача не може бути зараховано до Списку №1 - шахтарі, оскільки не підпадає під дію ст. 8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», у зв`язку з чим не має підстав для перерахування пенсії.
Позивач, вважаючи, що дії пенсійного органу щодо відмови у застосуванні при розрахунку розміру пенсії позивача гарантій, встановлених ст.8 Закону України від 02.09.2008 року за №345-УІ «Про підвищення престижності шахтарської праці», звернувся до суду з даним позовом.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) та Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" (далі - Закон №345-VІ).
Відповідно до пункту 2 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом №1788-XII.
Пунктом 16 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV передбачено, що положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Статтею 1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" визначено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей
Згідно ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Статтею 10 Закон України "Про підвищення престижності шахтарської праці" встановлено, що дія частини першої статті 7 і статті 8цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.
Фінансування додаткових витрат на виплату підвищеного розміру пенсії відповідно до статті 8 цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, суд дійшов висновку, що основною умовою для виплати мінімального розміру пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах 15 років для чоловіків за Списком №1, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менш, як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Тобто статтею 8 цього Закону наявність права на мінімальну пенсію, не поставлено в залежність від часу роботи на підземних роботах.
Виплата такої пенсії відповідно до даної статі передбачає та встановлює лише сам факт відношення до Списку №1.
Також, суд зазначає, що згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Дана норма Закону кореспондується також з положенням пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, де, зокрема, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Із аналізу наведених положень вбачається, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Натомість необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
При цьому, суд критично оцінює твердження відповідача про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача спірного періоду його роботи на шахті «Тернівська» в/о по видобутку вугілля «Павлоградвугілля» з 27.01.1987 по 03.02.1987 на посаді начальника зміни ВАТ «Павлоградвугілля» ВСП «Тернівське», з 14.09.1993 по 01.02.1999 на посаді заступника директора по виробництву та з 22.03.1999 по 13.05.1999 на посаді в.о. заступника директора по виробництву, оскільки відповідно до записів в трудовій книжці, що є основним документом, позивач працював на підземних роботах, що відносяться до пільгового стажу.
У даному ж випадку, усі зазначені періоди роботи позивача відображені у його трудовій книжці із зазначенням посади, а тому необхідність підтвердження цих періодів іншими довідками, за наявності усіх необхідних записів у трудовій книжці, на переконання суду, не є обов`язковим.
Станом на дату звернення щодо перерахунок пенсії у позивача був наявний пільговий стаж роботи, який підтверджується записами у трудовій книжці.
Згідно з пунктом 1010100а підрозділу 1 розділу І Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 (який діяв до 16 січня 2003 року), та пунктом 1.1а підрозділу 1 розділу І Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 (який діяв до 03 серпня 2016 року), правом пільгового пенсійного забезпечення користуються всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень.
Згідно з пунктом 1.1г підрозділу 1 розділу І Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 (який діяв до 03 серпня 2016 року), правом пільгового пенсійного забезпечення користуються працівники, зайняті на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді). До зазначених осіб, зокрема, віднесені заступники головних інженерів з виробництва, технології (головні технологи), охорони праці, буропідривних (бурових, підривних) робіт, вентиляції, підземного транспорту та начальники змін.
У постанові Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі №345/4616/16-а зазначено, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі списком № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.
З огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі №345/4616/16-а при розгляді даної справи.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано періоди роботи позивача з 27.01.1987 року по 03.02.1987 рік; з 14.09.1993 року по 01.02.1999 рік; з 22.03.1999 року по 13.05.1999 рік до стажу роботи, оскільки відповідно до підпункту 1.1г пункту г) розділу І постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах» до Списку №1, усі посади, що обіймав позивач за спірний період підпадають під дію статі 8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» та є підставою для здійснення позивачу перерахунки пенсії.
Згідно частини 2 ст. 10 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» дія частини першої статті 7 і статті 8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.
Отже, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що стаж роботи позивача на підземних роботах складає понад 15 років та є достатніми та такими, що породжують у позивача право на перерахунок пенсії відповідно до приписів ст. 8 «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Таким чином, доводи відповідача щодо неможливості зарахування до пільгового стажу роботи період роботи позивача на шахті «Тернівська» в/о по видобутку вугілля «Павлоградвугілля» з 27.01.1987 по 03.02.1987 на посаді начальника зміни ВАТ «Павлоградвугілля» ВСП «Тернівське», з 14.09.1993 по 01.02.1999 на посаді заступника директора по виробництву та з 22.03.1999 по 13.05.1999 на посаді в.о. заступника директора по виробництву, спростовуються відомостями, які містяться в матеріалах справи.
Суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно своїм листом від 14.01.2020 року відмовив позивачу в задоволенні його заяви та щодо застосування при розрахунку розміру пенсії позивача гарантій, встановлених ст.8 Закону України від 02.09.2008 року за №345-УІ «Про підвищення престижності шахтарської праці».
В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.
Засіб правового захисту, що передбачений зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Суд зауважує, що ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Для відновлення порушеного права суд вважає за необхідне зобов`язати суб`єкта владних повноважень здійснити перерахунок пенсії позивачу на пільгових умовах у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу) відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської прації» із зарахуванням до стажу за Списком №1-Шахтарі, періоду роботи на шахті «Тернівська» в/о по видобутку вугілля «Павлоградвугілля» з 27.01.1987 по 03.02.1987 на посаді начальника зміни ВАТ «Павлоградвугілля» ВСП «Тернівське», з 14.09.1993 по 01.02.1999 на посаді заступника директора по виробництву та з 22.03.1999 по 13.05.1999 на посаді в.о. заступника директора по виробництву.
Щодо позовної вимоги про виплату недорахованої частини пенсії з 16.09.2008 року суд зазначає про її безпідставність, ураховуючи той факт, що позивач звертався до відповідача лише з приводу зарахування стажу та перерахунку пенсії, а також жодним нормативно-правовим актом не передбачено здійснення такої виплати.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.
Частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до норм статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з задоволенням позову, підлягають відшкодуванню за рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у розмірі 560,53 грн.
Керуючись, ст.ст. 139, 241 - 246, 250, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Списку № l - Шахтарі з 27.01.1987 року по 03.02.1987 pік на посаді начальника зміни ВАТ «Павлоградвугілля» ВСП «Тернівська»; 14.09.1993 по 01.02.1999 рік на посаді заступника директора по виробництву та з 22.03.1999 року по 13.05.1999 pік на посаді в.о. заступника директора по виробництву та перерахунку пенсії -протиправними.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 27.01.1987 року по 03.02.1987 pік на посаді начальника зміни ВАТ «Павлоградвугілля» ВСП «Тернівська»; з 14.09.1993 року по 01.02.1999 pік на посаді заступника директора по виробництву та з 22.03.1999 року по 13.05.1999 pік на посаді в.о. заступника директора по виробництву до Списку № 1 - Шахтарі, здійснити перерахунок пенсії на пільгових умовах у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене встроки, передбачені статтею295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона