Справа № 607/3281/21
Суддя: Позняк В. М.
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2021 Справа №607/3281/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.

за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., представника позивача Никитюка Р.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Національної поліції України в 09 лютого 2021 року просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ГАБ №674701 від 09 лютого 2021 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 44-3 КУпАП. Позов мотивовано тим, що адміністративне правопорушення він не вчиняв, відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності необґрунтовано, без забезпечення принципу змагальності, доведеності вини.

Представник Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області у своїх заявах по суті просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зауважує, що позивач 09 лютого 2021 року о 12:00 в місті Тернополі по вул. Живова перебував у громадській будівлі, а саме в ТРЦ «Орнава» без засобів індивідуального захисту що закривають ніс та рот чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 44-3 КУпАП, тому дії поліцейського щодо притягнення його до адміністративної відповідальності є законними і обґрунтованими.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 березня 2021 року після усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 червня 2021 року замінено неналежного відповідача по справі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, пояснив, що відсутні будь-які докази вчинення адміністративного правопорушення його довірителем. Також, просить стягнути витрати на правову допомогу, які підтверджені належними та допустимими доказами та їх розмір є розумним та відповідає витратам часу адвоката на надання правової допомоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просить розглядати справу у його відсутності.

Судом встановлено, що постановою ДОП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області серії ГАБ №674701 від 09 лютого 2021 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень за частиною другою статті 44-3 КУпАП за те, що 09.02.2021 року о 12:00 в місті Тернополі по вул. Живова перебував у громадській будівлі, а саме в ТРЦ «Орнава» без засобів індивідуального захисту що закривають ніс та рот.

ОСОБА_1 змінив прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що видно з копії паспорта.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно пункту першого статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

В силу вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № №338/1/17, висновки якого в силу ч.6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» повинні враховуватися судами, вірними є висновки, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки.

Також Верховний суд констатував, що посилання на постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення особою правопорушення є безпідставним, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Звертаючись до суду із позовом позивач покликається на те, що адміністративного правопорушення він не вчиняв.

Відповідачем, всупереч вимогам статті 251 КУпАП, статті 77 КАС України не спростовані такі доводи позивача, жодного доказу не надано. Сама лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.

У відповідності з частиною третьою статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тому суд доходить переконання, що сукупність наданих сторонами доказів та пояснень не дає можливість встановити винність позивача у порушенні вимог частиною другої статті 44-3 КУпАП, а висновки особи, яка приймала оскаржувану постанову ґрунтуються загалом на припущеннях та не підтверджені належними доказами, які суд міг би дослідити та надати їм належну оцінку, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення.

Позивач просить стягнути понесені ним судові витрати, а саме, витрати щодо сплати судового збору та витрати на правову допомогу.

Згідно квитанцій від 15 березня 2021 року позивач оплатив судовий збір в розмірі 908 гривень.

На підтвердження розміру правової допомоги позивачем надано ордер, договір про надання правової допомоги від 10.02.2021 року №27, акт №01 від 18.02.2021 року та №02 від 19.07.2021 року, відповідно до яких загальна сума наданих послуг з правової допомоги згідно договору становить 5500 гривень. Суд вважає, що такий розмір судових витрат є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідач із заявою про зменшення витрат на правову допомогу, як це передбачено частиною шостою статті 134 КАС України до суду не звертався, а суд з власної ініціативи позбавлений можливості вирішувати це питання.

Щодо доводів відповідача про відсутність квитанції про оплату, суд зауважує, що у постановах Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20), від 5 березня 2021 року (справа № 200/10801/19-а), від 16 березня 2021 року (справа №520/12065/19), постанови Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року (справа №922/445/19), сформульовано правовий висновок, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Отже, зважаючи на те, що позов задоволено, в силу статті 139 КАС України, витрати по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу в розмірі 6408 гривень, які поніс та має понести позивач, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 251, 280, 283, 284 КУпАП, ст.ст. ст. ст. 2, 5, 6, 9, 90, 242 - 246, 250, 255, 286, 295, 297, п. п. 15.5 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №674701 від 09 лютого 2021 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень за частиною другою статті 44-3 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 6408 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області,вул. Валова, 11, місто Тернопіль, .

Головуючий суддяВ. М. Позняк