Справа № 227/2178/21
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 р. Справа№227/2178/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши в порядку загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 )

до Старшого державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бєгєй Т.С. (85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Першотравнева, 83, )

про визнання протиправними та скасування постанов,

У С Т А Н О В И В:

29 червня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду від Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла адміністративна справа за заявою ОСОБА_1 до Старшого державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бєгєй Т.С. про визнання протиправними дій та скасування постанов.

У заяві заявник просить суд

- визнати дії старшого державного виконавця Добропільського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Бєгєй Тетяни Степанівни протиправними.

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця Добропільського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Бєгєй Тетяни Степанівни від 19 травня 2021 року ВП№ 65484972.

- скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження старшого державного виконавця Добропільського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Бєгєй Тетяни Степанівни від 20 травня 2021 року ВП № 65484972.

Ухвалою суду від 05 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправними дій та скасування постанов - залишено без руху.

Встановлено позивачу строк 5 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом належного оформлення позовної заяви відповідно до вищезазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, надання (надіслання) суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом розмірі (908,00 гривень), надання суду належним чином засвідчені копії документів, що додані до позовної заяви, надання суду копії позову та копій доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи.

16 липня 2021 року від позивача до суду надійшла заява, відповідно до якої позивач надав суду належним чином засвідчені копії документів, що додані до позовної заяви та квитанцію про сплату судового збору.

Водночас, при дослідженні зазначеної заяви та доданих до неї документів судом установлено, що позивач не надав суду копії позовної заяви для відповідача про що свідчить акт № 866 від 16 липня 2021 року про відсутність додатків або вкладень.

Ухвалою суду від 19 липня 2021 року продовжено ОСОБА_1 строк на 5 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом надання суду копії позову та для відповідача.

23 липня 2021 року позивач усунув недоліки позовної заяви та ухвалою суду від 26 липня 2021 року відкрито провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач, вказує, що 22 травня 2021 року отримав постанови старшого державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бєгєй Т.С. від 19.05.2021р. № ВП65484972 про відкриття виконавчого провадження за постановою Покровського районного управління поліції № 1 від 23.03.2021р. № ГАБ 837331 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 340 гривень та 34 гривні виконавчого збору.

Також позивач отримав постанову відповідача від 20.05.2021р. № ВП 65484972 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму 69,00 гривень.

Позивач вважає вказані постанови незаконними та протиправними, оскільки виконавчий документ - постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 837331 від 23 березня 2021 року не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на наявність недоліків у постанові по справі про адміністративне правопорушення вважає, що державний виконавець не повинен був приймати вказану постанову та відкривати виконавче провадження. Просить задовольнити позовні вимоги. Також просив суд розглянути справу за його відсутності.

Відзив на заяву від відповідача до суду не надходив. За таких обставин суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

23 березня 2021 року патрульним поліцейським (поліцейським СРПП) відділу поліції № 1 Покровського районного управління поліції старшим сержантом поліції Артемчук О.С. винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 837331, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмір 340,00 гривень за порушення ч. 2 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

19 травня 2021 року старшим державним виконавцем Добропільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бєгєй Т.С. відкрито виконавче провадження № 65484972 з виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 837331 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 340,00 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи постановою про відкриття виконавчого провадження.

20 травня 2021 року відповідачем винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 65484972, якою постановлено стягнути з ОСОБА_1 мінімальні витрати виконавчого провадження у розмірі 69,00 гривень.

Як вбачається зі змісту заяви, позивач вважає зазначені вище постанови державного виконавця протиправними та просить їх скасувати, з огляду на те, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 837331, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмір 340,00 гривень містить численні порушення, зокрема, маються скорочення посади та назви органу, який її виніс, відсутній підпис правопорушника, не зазначено адресу на якій було скоєно правопорушення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні питання врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404 (далі - Закон № 1404).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з приписами статті 3 Закону № 1404, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

За приписами статті 10 Закону № 1404 заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (стаття 15 Закону).

Згідно з статтею 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35 -1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

За приписами частини 4 вказаної статті вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до статті 42 Закону № 1404 кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Щодо посилання позивача на те, що виконавчий документ - постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 837331 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 340,00 гривень не відповідає приписам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 13 березня 2020 року №87/2020 "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV -2", яким введені певні карантинні заходи на всій території України, які неодноразово продовжувались.

Кабінет Міністрів України постановою від 09.12.2020р. № 1236 установив з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого своїми постановами від 11.03.2020р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", від 20.05.2020р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 22.07.2020р. N 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

У зв`язку з чим до цілого ряду Законів та підзаконних нормативно-правових актів були внесені певні зміни, у т.ч. й до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини 3 вказаної статті юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об`єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Водночас, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 2) усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд не приймає посилання позивача на ті обставини, що виконавчий документ - постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 837331 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 340,00 гривень не відповідає приписам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки, з огляду на вищевказані норми, позбавлений правових підстав надавати правову оцінку зазначеній постанові про адміністративне правопорушення.

В рамках даної адміністративної справи розглядається виключно питання щодо прийняття відповідачем постанов про відкриття виконавчого провадження та стягнення витрат виконавчого провадження, виключно в рамках спеціального Закону України «Про виконавче провадження» та КАС України.

Також, в матеріалах справи відсутні докази, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 837331 оскаржувалась в адміністративному чи судовому порядках, відповідно не надано доказів, що зазначена постанова є скасованою.

Тобто зазначена постанова є дійсною, а отже у державного виконавця були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження або повернення виконавчого документу без виконання.

Суд наголошує, що не може надавати правову оцінку обставинам, які викладені позивачем у заяві, оскільки, доводи позивача, викладені у заяві здебільшого мають значення при розгляді відповідної справи щодо скасування постанови про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд не вбачає ознак протиправності спірних постанов та дій відповідача при їх винесенні.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, відповідачем доведено правомірність дій у виконавчому провадженні вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи із положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено своєї позиції, а позовні вимоги підтверджені лише міркуваннями та власним розумінням норм діючого законодавства, що в своє чергу виключають його обґрунтованість, а тому суд приходить до висновку, що адміністративний позов є таким, що не підлягає задоволенню.

Судовий збір у разі відмови у задоволенні позову не стягується.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225- 230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Старшого державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бєгєй Т.С. (85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Першотравнева, 83, ) про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено та підписано у нарадчій кімнаті та повний текст проголошений у судовому засіданні 29 липня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова