Справа № 640/20622/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

23 липня 2021 року м. Київ № 640/20622/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи

ОСОБА_1

до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни

про визнання протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни (далі по тексту - відповідач), адреса: 03094, місто Київ, вулиця Юрія поправки, будинок 6, офіс 17, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення (постанови) приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни по відкриттю виконавчого провадження №65914393 від 25 червня 2021 року та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №65914393 від 25 червня 2021 року;

- визнати протиправними та скасувати постанови від 25 червня 2021 року у ВП №65914393 по стягненню основної винагороди в сумі 5 789,29 грн, додаткових витрат виконавчого провадження в сумі 2 752,35 грн, мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 224,66 грн, складені приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилою Олегівною.

Підставою позову позивач вказує порушення його прав позивача внаслідок прийняття оскаржуваних постанов.

Розглянувши вказану позовну заяву та додані до неї матеріали, слід зазначити наступне.

Так, з доданої до позовної заяви копії постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про відкриття виконавчого провадження №65914393 від 25 червня 2021 року вбачається, що вказане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа №2-12728/09, виданого Шевченківським районним судом міста Києва 22 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості по кредитному договору в розмірі 57 200,96 грн та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судових витрат: 572,00 грн державного мита, 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено справи у публічно - правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

В той же час, статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 1 статті 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторонам, іншим учасникам та особам надано право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби до адміністративного суду саме щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

За таких підстав, вказана позовна вимога щодо визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про відкриття виконавчого провадження №65914393 від 25 червня 2021 року підлягає розгляду саме Шевченківським районним судом міста Києва, як судом який 22 червня 2021 року видав виконавчий лист №2-12728/09.

В свою чергу, позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування постанов від 25 червня 2021 року у ВП №65914393 по стягненню основної винагороди в сумі 5 789,29 грн, додаткових витрат виконавчого провадження в сумі 2 752,35 грн, мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 224,66 грн, складені приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилою Олегівною підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У відповідності до частини 1 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Частинами 4,5 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу)

Згідно частини 6 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

З урахуванням того, що позивачем в даній позовні заяві об`єднано вимоги, які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства (позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №65914393 від 25 червня 2021 року) та самостійні позовні вимоги про визнання протиправними та скасування постанов від 25 червня 2021 року у ВП №65914393 по стягненню основної винагороди в сумі 5 789,29 грн, додаткових витрат виконавчого провадження в сумі 2 752,35 грн, мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 224,66 грн, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, приходжу висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу, як такої, що була подана з порушенням правил об`єднання позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись пунктом 6 частини 4 статті 169, статтями 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 повернути без розгляду.

2. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник