Справа № 280/3157/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року Справа № 280/3157/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою

Фермерського господарства «СЛАВУТИЧ» (72001, Запорізька область, Михайлівський район, смт. Михайлівка, вул.Запорізька, буд.105-а; )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд. 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фермерського господарства «СЛАВУТИЧ» (далі - позивач, ФГ «СЛАВУТИЧ») до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), у якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 23.12.2020 №1, оформлене за висновками акту про результати перевірки ФГ «СЛАВУТИЧ» №1385/08/01/09/19264240 від 23.11.2020.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що фахівцями відповідача проведено перевірку ФГ «СЛАВУТИЧ» з питання здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими при виробництві, обліку, зберіганні та транспортуванні пального; наявності супровідних документів на товар (прибуткових, товарно-транспортних, видаткових та акцизних накладних), виявлення порушень у сфері обігу пального, за результатами якої складено акт фактичної перевірки, яким встановлено порушення позивачем вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР), що виразилось у зберіганні пального без отримання ліцензії на право зберігання пального. Позивач не погоджується з такими висновками контролюючого органу та зазначає, що під час проведення перевірки не встановлена точна кількість дизельного пального, яке зберігав позивач, а зазначена в акті перевірки кількість пального є припущенням. Відповідно до положень чинного законодавства суб`єкт господарювання зобов`язаний отримувати ліцензію на право зберігання пального тільки для стаціонарних цистерн/ємностей. Разом з тим, з липня 2019 року по дату отримання ліцензії все придбане пальне розливалося у баки сільськогосподарської техніки та зберігалось у споживчій тарі ємністю до 5 літрів, також використовувались скетч-картки на пальне, що не потребує отримання ліцензії на право зберігання пального. Крім того, розуміючи вимоги законодавства, позивачем цілеспрямовано закуповувалась тільки така кількість палива, яку можна було розлити по паливним бакам тракторів та автомобілів, щоб не зливати в резервуар. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 21.04.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 17.05.2021.

Відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами та 14.05.2021 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що до ГУ ДПС у Запорізькій області надійшов лист ДПС України від 26.05.2020 №8215/7/99-00-17-02-01-17 про відпрацювання суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність по зберіганню пального за наявності ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки. На виконання листа, здійснено аналіз податкової інформації, що міститься в акцизних накладних, зареєстрованих в Системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового з 01.07.2019, та інформації з Єдиного ліцензійного реєстру, яка свідчить про придбання (приймання) ФГ «СЛАВУТИЧ» пального з відвантаженням на місце зберігання за адресою: вул. Запорізька, б. 105-а, смт. Михайлівка, Михайлівський район, Запорізька область, в період відсутності ліцензії на право зберігання пального. Зазначені факти свідчать про порушення позивачем вимог статті 15 Закону №481/95-ВР, у зв`язку з чим було призначено фактичну перевірку. В ході перевірки позивач надав пояснення, що придбане пальне розливалось у баки транспортних засобів, а також споживчу тару ємністю 5 літрів, у стаціонарному резервуарі не зберігалось. Разом з тим, контролюючий орган вважає, що заявлені позивачем обсяги розлитого пального перевищують технічні характеристики об`ємів баків транспортних засобів. Крім того, позивач не надав документів, які підтверджують отримання дизельного пального від виробника або особи, яка здійснила його розлив у споживчу тару ємністю до 5 літрів включно. Зазначені факти та документальні докази свідчать про зберігання ФГ «СЛАВУТИЧ» за адресою: вул. Запорізька, б. 105-а, смт. Михайлівка, Михайлівський район, Запорізька область, пального без отримання ліцензії на право зберігання пального, чим порушено ч.1, ч.8, ч.16 ст.15 Закону №481/95-ВР. Просить в задоволенні позову відмовити.

17.05.2021 позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що позивачем було надано документи, які підтверджують встановлення додаткового паливного баку об`ємом 500л на комбайн SAMPO ROSENLEW SR2085, який також використовувався на автомобілі ЗІЛ ММЗ 554. Крім того, не зрозуміло якими саме документами позивач мав підтвердити обсяг паливних баків, оскільки порядком реєстрації транспортних засобів не передбачено необхідність внесення інформації про об`єм паливного баку до свідоцтва про державну реєстрацію колісних транспортних засобів або до іншого документу. Також звернув увагу, що розлив пального в споживчу тару ємністю до 5 літрів підтверджується актами розливу пального. Споживча тара яка була використана в господарстві - це повторно використана тара яку господарство придбало разом з засобами захисту рослин, яка є не від`ємною частиною та включена до вартості продукції, що була в наявності у позивача в необхідній кількості.

Ухвалою суду від 17.05.2021 відкладено підготовче засідання на 14.06.2021.

14.06.2021 представник відповідача надав додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що до перевірки позивач не надавав документи, на які посилається в запереченнях щодо переобладнання комбайна, а також не надав ні до перевірки ні до розгляду справи в суді документів від виробника пального, який здійснив його розлив у споживчу тару ємністю до 5 літрів, включно, а також не надав обґрунтовані доводи неможливості надання таких документів податковому органу під час проведення перевірки або до прийняття відповідного рішення, у зв`язку з чим вважає наведені позивачем обставини не обґрунтованими.

Ухвалою суду від 14.06.2021 замінено відповідача ГУ ДПС у Запорізькій області () на правонаступника - ГУ ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663), відкладено підготовче засідання на 22.06.2021.

Ухвалою суду від 22.06.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 14.07.2021.

Ухвалою суду від 08.07.2021 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 14.07.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 19.07.2021.

Під час судового розгляду учасники справи підтримали свої вимоги та заперечення з підстав, викладених у заявах по суті справи та письмових поясненнях.

19.07.2021 представники сторін звернулись до суду з клопотаннями про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи звернення учасників справи з відповідними клопотаннями, подальший розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Заслухавши вступне слово та пояснення представників сторін, безпосередньо дослідивши надані учасниками справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФГ «СЛАВУТИЧ» зареєстровано 05.02.1993, дата запису: 09.03.2005, номер запису: 0000049, видами економічної діяльності підприємства є (Код КВЕД): 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.30 Відтворення рослин; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 01.63 Післяурожайна діяльність; 01.64 Оброблення насіння для відтворення.

ФГ «СЛАВУТИЧ» має ліцензію №2001568 на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) за адресою: Запорізька область, смт.Михайлівка, вул.Запорізька, 6.105-а, терміном дії з 30.09.2020 до 30.09.2025.

Відповідно до наказу від 11.11.2020 №421-п, на підставі направлень №594, 595 від 11.11.2020, фахівцями відповідача проведено фактичну перевірку ФГ «СЛАВУТИЧ» з питання здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими при виробництві, обліку, зберіганні та транспортуванні пального; наявності супровідних документів на товар (прибуткових, товарно-транспортних, видаткових та акцизних накладних), виявлення порушень у сфері і обігу пального, за результатами якої складений акт №1385/08/01/09/19264240 від 23.11.2020 (далі - Акт фактичної перевірки).

Згідно з висновками Акту фактичної перевірки встановлено порушення позивачем ч.1,ч.8, ч.16 ст.15 Закону №481/95-ВР, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України (далі - ПК України), п.63.3. ст. 63 ПК України.

Позивач подав заперечення на Акт фактичної перевірки, які відповідачем залишені без задоволення.

На підставі висновків Акту фактичної контролюючим органом прийнято, у тому числі, податкове повідомлення-рішення від 23.12.2020 №1, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 500 000,00 грн. за порушення ч.1,ч.8, ч.16 ст.15 Закону №481/95-ВР.

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 23.12.2020 №1 до Державної податкової служби України, однак позитивного результату не отримав, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України (тут та надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України визначено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1 ст. 80 ПК України).

За положеннями пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

Позивач не наводить аргументів щодо незгоди з порядком призначення та/або проведення фактичної перевірки, отже суд відповідні обставини не досліджує як такі, що не входять до предмету доказування у справі.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом №481/95-ВР.

Так, ч.1 ст. 15 Закону №481/95-ВР встановлено, що зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Частина 8 ст.15 Закону №481/95 встановлює, що ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Під місцем зберігання пального у силу статті 1 названого Закону розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування, а власне зберіганням пального згаданий Закон визначає діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Відповідно до ч.16 ст.15 Закону №481/95-ВР суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Водночас згідно з ч.19 ст.15 Закону №481/95-ВР ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Відповідно до приписів п.п. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України акцизний склад - це: спеціально обладнані приміщення на обмеженій території, розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом, зокрема, паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої; приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Відповідно до абзацу 8 ч.2 ст. 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Таким чином, місце зберігання пального визнається акцизним складом, а діяльність зі зберігання пального підлягає ліцензуванню. У випадку здійснення діяльності зі зберігання пального без отримання відповідної ліцензії до суб`єкта господарювання застосовуються фінансові санкції. Разом з тим, наведені вище норми права дозволяють суб`єктам господарювання зберігати пальне без отримання ліцензії, зокрема, в паливних баках транспортних засобів і в споживчій тарі до 5 літрів включно.

За висновками Акту фактичної перевірки контролюючим органом встановлено, що на території провадження підприємницької діяльності за місцем провадження діяльності зі зберігання пального за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт. Михайлівка, вул. Запорізька, буд. 105-А, знаходиться металевий резервуар, на який ФГ «СЛАВУТИЧ» надав повідомлення за ф.20-ОПП. Станом на 12.11.2020 залишки пального в резервуарі відсутні.

Під час фактичної перевірки також досліджено видаткові та товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) а також акцизні накладні, відповідно до яких встановлено, що у період з 03.07.2019 до 15.09.2020 ФГ «СЛАВУТИЧ» придбавало паливо у постачальників TOB «Прона», TOB «НК`Нафта Груп» відповідно до акцизних накладних:

- №24 від 03.07.2019, важкі дистиляти (газойлі), обсяг реалізації 3074,16 л;

- №30 від 05.09.2019, важкі дистиляти (газойлі), обсяг реалізації 2059,11 л;

- №101 від 17.02.2020, важкі дистиляти (газойлі), обсяг реалізації 5226,90 л;

- №380 від 03.07.2020, важкі дистиляти (газойлі), обсяг реалізації 2058,47 л;

- №145 від 14.09.2020, важкі дистиляти (газойлі), обсяг реалізації 2043,15 л.

В акті перевірки зазначено, що у ході перевірки підприємством надано документи, з яких встановлено наявну техніку (транспортні засоби) та об`єм паливних баків. Загальний об`єм паливних баків транспортних засобів, що споживають дизельне паливо, за наданою позивачем інформацією, складає, 1400 л.

Відповідно до наданих позивачем актів розливу дизельного пального встановлено, що пальне зберігалось у паливних баках транспортних засобів, у тому числі вказано комбайн зернозбиральний SAMPO ROSENLEW SR2085 в об`ємі 900 л., та споживчій тарі ємністю до 5 л.

За доводами контролюючого органу, загальний об`єм паливних баків належних позивачу транспортних засобів є меншим та складає 1275 л., зокрема, не надано документів, що підтверджують переобладнання комбайна зернозбирального SAMPO ROSENLEW SR2085 в частині установки додаткового баку.

Крім того, відповідач вважає, що дизельне паливо повинно зберігатися в металевій тарі, яка відповідає вимогам ДСТУ 4454:2005, яке в споживчій тарі отримується від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Також зазначено, що головою ФГ «СЛАВУТИЧ» до перевірки не надано договори постачання, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, рахунки-фактури, акти списання, банківські виписки, на придбання дизельного палива ємністю до 5 літрів, в зв`язку з чим, перевіркою встановлено, що в період з 01.07.2019 по 29.09.2020 позивач зберігав дизельне пальне в ємності, а саме:

- 03.07.2019 ФГ «СЛАВУТИЧ» зберігало пальне у кількості, що найменше 2000 л;

- 05.09.2019 ФГ «СЛАВУТИЧ» зберігало пальне у кількості, що найменше 970 л;

- 17.02.2020 ФГ «СЛАВУТИЧ» зберігало пальне у кількості, що найменше 4000 л.;

- 30.03.2020 (згідно наданого ФГ «СЛАВУТИЧ» акту розливу палива від 30.03.2020) підприємство зберігало пальне у кількості, що найменше 2830 л;

- 03.07.2020 (згідно наданого ФГ «СЛАВУТИЧ» акту розливу палива від 03.07.2020) підприємство зберігало пальне у кількості, що найменше 670 л;

- 14.09.2020 (згідно наданого ФГ «СЛАВУТИЧ» акту розливу палива від 14.09.2020) підприємство зберігало пальне у кількості, що найменше 660 л.

Позивач не погоджується з такими твердженнями контролюючого органу, зазначає, що все придбане пальне розлито у баки транспортних засобів, у тому числі комбайна зернозбирального SAMPO ROSENLEW SR2085, на який встановлено додатковий бак об`ємом 500 л., а також у споживчу тару ємністю до 5 літрів, яка була в наявності у підприємства, оскільки придбана разом із засобами захисту рослин, та була використана повторно. Також зазначає, що на момент проведення фактичної перевірки жодних фактів порушення умов ліцензування встановлено не було.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, суд враховує, що відповідно до наданих доказів позивач використовує у власній господарській діяльності транспортні засоби: Автомобіль ЗІЛ ММЗ 554, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм паливного баку 200 л; Автомобіль ГАЗ С411113-10, реєстраційний номер НОМЕР_2 , об`єм паливного баку 100 л; Трактор колісний МТ380, реєстраційний номер НОМЕР_3 , об`єм паливного баку 150 л; Трактор колісний МТЗ 82.1, реєстраційний номер НОМЕР_4 , об`єм паливного баку150 л; Трактор колісний СASЕ ІН Маххum 140, об`єм паливного баку 300 л; комбайн зернозбиральний SAMPO ROSENLEW SR2085, реєстраційний номер НОМЕР_5 , об`єм паливного баку 350 л; Навантажувач телескопічний JСВ 531-70 AGRI, реєстраційний номер НОМЕР_6, об`єм паливного баку 150л.

Також до матеріалів справи надано докази встановлення на комбайн зернозбиральний SAMPO ROSENLEW SR2085 додаткового паливного баку ємністю 500 л, а саме: Договір №1902 від 19.02.2020, відповідно до якого сторони домовились про те, що TOB «Сігма Майстер Плюс» (Виконавець) зобов`язується за плату встановити на комбайн зернозбиральний марки SAMPO ROSENLEW SR2085 додатковий паливний бак об`ємом 500 л; акт приймання-передачі робіт, виконаних по Договору №1902 від 19.02.2020; рахунок-фактура №СФ-0000041 від 21.02.2020 на оплату робіт з встановлення додаткового паливного баку на комбайн на суму 2200,00 грн; платіжне доручення №136 від 17.12.2020, яким позивач оплатив TOB «Сігма Майстер Плюс» кошти в сумі 2200,00 грн. як оплату за роботи з встановлення додаткового паливного баку.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що такі документи не надавались до перевірки, оскільки, як встановлено судом з матеріалів справи, всі зазначені документи надавались позивачем в процедурі адмінісративного оскарження, однак не були враховані.

Позивачем також надано:

- Акт розливу дизпалива від 30.03.2020, з якого вбачається, що в паливні баки транспортних засобів ФГ «СЛАВУТИЧ» залито 1170 л дизельного пального. Станом на 01.04.2020 дизельне пальне в бочці відсутнє повністю;

- Акту розливу дизпалива від 03.07.2020, з якого вбачається, що в паливні баки транспортних засобів ФГ «СЛАВУТИЧ» залито 1950 л дизельного пального, а в споживчу тару до 5 л залито 120 л дизельного пального. Всього залито 2070 л;

- Акту розливу дизпалива від 14.09.2020, з якого вбачається, що в паливні баки транспортних засобів ФГ «СЛАВУТИЧ» залито 1950 л дизельного пального, а в споживчу тару до 5 л залито 110 л дизельного пального.

Крім того, надано докази наявності тари ємністю до 5 л, яка вторинно використана позивачем для розливу пального: Договір поставки №68/20-3 від 04.03.2020, укладений з ТОВ «СПЕКТР АГРО», видаткові накладні, банківські виписки, акти звірки взаєморозрахунків, (а.с.68-82).

Суд звертає увагу, що висновки контролюючого органу про об`єми паливних баків автотранспортних засобів позивача ґрунтуються виключно на твердженні про технічні характеристики із загальнодоступних джерел, а про неможливість зберігання пального у споживчій тарі - на твердженні про те, що така тара має бути металева, відповідати вимогам ДСТУ 4454:2005, та отримана від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

До матеріалі справи не надано доказів, на підставі яких відповідачем встановлено об`єм паливних баків у транспортних засобів позивача. Крім того, в межах проведення фактичної перевірки відповідач не досліджував та не встановлював фактичний об`єм паливних баків транспортних засобів позивача. Також необхідно звернути увагу, що сам факт зберігання пального у неналежній тарі не є свідченням того, що позивач зберігав пальне у стаціонарних ємностях за відсутності відповідної ліцензії.

Крім того, відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів, якими б спростовувалися доводи позивача щодо розливу пального у паливні баки транспортних засобів та споживчу тару ємністю до 5 л, або підтверджувались доводи відповідача про те, що у період з 01.07.2019 по 29.09.2020 позивач зберігав пальне у стаціонарній ємності.

Також суд зазначає, що всі висновки, викладені в Акті фактичної перевірки, ґрунтуються виключно на припущеннях про можливі залишки пального, яке на думку контролюючого органу неможливо було розлити у паливні баки транспортних засобів, однак ані фактичні обсяги зберігання, ані факт заливу пального у стаціонарні ємності встановлені не були.

Також суд враховує, що позивач є сільськогосподарським підприємством, діяльність якого пов`язана з обробітком сільськогосподарських земель, вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що потребує залучення значної кількості сільськогосподарської техніки, використання технічного обладнання та пристроїв при виробництві зерна для доведення продукції до вимог, визначених у стандартах якості, та як наслідок, витрачання значної кількості пального.

За вищевикладених обставин, суд не може погодитися з висновками акту фактичної перевірки, та відповідно з правомірністю податкового повідомлення-рішення від 23.12.2020 №1, а тому вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому суд не приймає до уваги посиалння позивача на обсставини та висновки, встановлені постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 26.01.2021 у справі №321/1627/20, якою у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно керівника ФГ «СЛАВУТИЧ» про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки відповідно до частини 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оцінюючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки воно є таким, що не ґрунтується на нормах закону, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ст.90 КАС суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням положень ч.2 ст.77 КАС України суд зазначає, що особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Однак відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, належними та допустимими доказами не довів обґрунтованість висновків акту фактичної перевірки в оскаржуваній позивачем частині.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 77 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Враховуючи конкретні обставини даної справи, в межах заявлених позивачем аргументів, з урахуванням наданих сторонами письмових доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем понесено витрати на оплату судового збору в розмірі 7500,00 грн., інших витрат не заявлено.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову понесені позивачем витрати на оплату судового збору в розмірі 7500,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.12.2020 №1, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Стягнути на користь Фермерського господарства «СЛАВУТИЧ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот гривень 00 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Фермерське господарство «СЛАВУТИЧ», місцезнаходження: 72001, Запорізька область, Михайлівський район, смт. Михайлівка, вул.Запорізька, буд.105-а; .

Відповідач - Головне управління ДПС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; код ЄДРПОУ ВП 44118663.

Повне судове рішення складено 27.07.2021.

Суддя М.О. Семененко