Справа № 500/3212/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3212/21

29 липня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним рішенням та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову йому у призначенні пенсії за віком, оформлене листом №1900-0213-8/12994 від 28.04.2021, та скасувати його;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 20.04.2021, зарахувавши до його стажу періоди роботи в колгоспі імені Шевченка з 01.03.1983 по 31.12.1987 та з 01.03.1988 по 01.12.1994.

Позов обґрунтовано тим, що позивач у квітні 2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком, у відповідь на яку отримав повідомлення від 28.04.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком. Рішення відповідач мотивував тим, що у позивача недостатньо страхового стажу для призначення пенсії за віком, до страхового стажу не зараховано період роботи у колгоспі імені Шевченка, оскільки відсутні відомості про відпрацьований мінімум трудоднів.

Позивач вважає таке рішення протиправним з посиланням на положення статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII), норми Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637).

Вказує, що записами трудової книжки підтверджено його роботу в колгоспі імені Шевченка, такі містять відомості про кожен період прийняття на роботу та звільнення, а також у трудовій книжці колгоспника позивача наявні записи про трудову участь в громадському господарстві, зокрема, про виконання річних мінімумів такої трудової участі. Також позивач зазначає, що додатково такі обставини підтверджуються архівною довідкою з відомостями про заробітну плату. Вважає, що страховий стаж складає більше 29 років, що є достатнім для призначення пенсії за віком.

Відсутність первинних документів колгоспу в архівних установах, не може слугувати підставою для не зарахування певного періоду його роботи до страхового стажу, оскільки ненадходження цих документів в архів відбулося не з його вини.

Ухвалою суду від 11.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання.

29.06.2021 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні (а.с.29-31). Зазначає, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі імені Шевченка з 1983 року по 1987 рік, з 1988 року по 1989 рік, з 1992 року по 1995 рік, так як відсутні відомості про встановлений та відпрацьований мінімум трудоднів. Вказані періоди можуть бути зараховані після надання довідки про встановлений та відпрацьований мінімум трудоднів.

Відповідач вважає, що діяв правомірно, підстави для призначення позивачу пенсії за віком відсутні через відсутність необхідного страхового стажу.

У судовому засіданні 06.07.2021 позивач зазначив, що працював у колгоспі імені Шевченка трактористом, на комбайні, а з 1983 року на кілька місяців виїжджав у Дніпропетровську область разом з сім`єю, де також був влаштований на роботу у колгосп, працював різноробочим, та має окрему трудову книжку про цей період роботи.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведних у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.07.2021 позов не визнала з підстав, наведених у відзиві.

У судовому засіданні 06.07.2021 допитано за клопотанням представника позивача свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які спільно з позивачем працювали у колгоспі імені Шевченка, про обставини, що є предметом доказування у цій справі.

Ухвалою суду від 06.07.2021 у розгляді справи оголошено перерву до 29.07.2021, витребувано додаткові докази в учасників справи.

У судове засідання 29.07.2021 учасники справи (їх представники) не прибули, будь-яких заяв та клопотань від них до суду не надходило.

Разом з тим, враховуючи те, що у судовому засіданні 06.07.2021 були заслухані пояснення учасників справи та дослідженні докази, яких достатньо для прийняття рішення у справі, то суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. При цьому суд враховує, що дана справа відноситься до справ незначної складності, пріоритетом яких є швидке їх вирішення у суді. Продовження розгляду справи за відсутності учасників справи буде сприяти завданням адміністративного судочинства щодо своєчасного та ефективного захисту прав особи.

З огляду на це, відповідно до частини дев`ятої статті 205, частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд справи продовжено у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення учасників справи, у судовому засіданні, що відбувалося у цій справі, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, допитавши свідків, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 20.04.2021 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.48) та подав необхідні для цього документи, а саме: копію трудової книжки № НОМЕР_1 від 09.06.1984, копію трудової книжки № НОМЕР_2 від 17.06.1983; копія диплому № НОМЕР_3 від 28.07.1979, копія військового квитка серії НОМЕР_4 від 15.05.1980, копію паспорта, копія ідентифікаційного коду, архівні довідки №03-01/13 від 11.01.2021, №03-01/12 від 11.01.2021, довідку №03-01/11 від 11.01.2021; індивідуальні відомості про застраховану особу з 2000 року по 2020 рік.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0213-8/12994 від 28.04.2021 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У такій відмові відповідач зазначив умови, за яких може бути призначена позивачу пенсія за віком. Так, відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV чоловіки мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу: з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років. Страховий стаж заявника становить 21 рік 08 місяців 27 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі імені Шевченка з 1983 року по 1987 рік, з 1988 року по 1989 рік, з 1992 року по 1995 рік, так як відсутні відомості про встановлений та відпрацьований мінімум трудоднів. У листі-відмові відповідачем зазначено, що вказані періоди можуть бути зараховані після надання довідки про встановлений та відпрацьований мінімум трудоднів. На момент звернення за призначенням пенсії страховий стаж позивача є меншим за необхідний, а отже, для призначення пенсії за віком підстав немає (а.с.8).

Позивач вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області протиправно не зарахувало до його страхового стажу періоди роботи з 01.03.1983 по 31.12.1987 та з 01.03.1988 по 01.12.1994 в колгоспі імені Шевченка та відмовило у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XIIпостановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637) .

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Судом встановлено, що для призначення пенсії позивачем було надано до органів пенсійного фонду трудову книжку колгоспника НОМЕР_5 , оригінал якої оглянуто у судовому засіданні, видану ОСОБА_1 , дата заповнення 09.06.1984, яка містить такі записи щодо спірного періоду:

№1, 01.03.1983, прийняти на роботу в колгосп імені Шевченка трактористом,

№ 2, 31.12.1987, звільнений з роботи згідно з поданою заявою у зв`язку з виїздом в іншу область на проживання; записи засвідчені підписами голови колгоспу та бухгалтера колгоспу, скріплені печаткою колгоспу імені Шевченка;

№3, 01.03.1988 прийнятий на роботу в КСП імені Шевченка трактористом,

№4, 01.12.1994, звільнений з роботи згідно з поданою заявою; записи засвідчені підписами голови колгоспу та бухгалтера колгоспу, скріплені печаткою (а.с.9).

Також у трудовій книжці позивача є записи стосовно трудової участі в громадському господарстві, зокрема, про виконання річних мінімумів трудової участі. Так, на сторінках 18-19 трудової книжки є такі записи:

1. 1983 рік, прийнятий колгоспом трудовим мінімум - 200, виконання річного мінімуму - 67, причини невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві - проставлена відмітка з посиланням на протокол №2 від 09.02.1984, зараховано;

2. 1984 / 200 / 254,

3. 1985 / 280 / 293,

4. 1986 / 250 / 330,

5. 1987 / 259 / 279,

Записи зроблені на підставі Книги трудового стажу №6, особового рахунку 1894, засвідчені підписом голови колгоспу та головного бухгалтера, скріплені печаткою колгоспу.

Стосовно виконання річних мінімумів трудової участі в інший період, то на сторінках 18-19 трудової книжки є такі записи:

1. 1988 рік, прийнятий колгоспом трудовим мінімум - 250, виконання річного мінімуму - 146, причини невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві - проставлена відмітка з посиланням на протокол №1 від 17.02.1989, зараховано;

2. 1989 / 200 / 355,

3. 1990 / 200 / 330,

4. 1991 / 200 / 365,

5. 1992 / 250 / 104,

6. 1993 / 200 / 231,

7. 1994 / 200 / 365.

В графі на підставі чого внесено записи вказана Книга трудового стажу №6, особовий рахунок НОМЕР_6 , записи засвідчені підписом голови колгоспу та головного бухгалтера, скріплені печаткою (а.с.10 зворот, 44).

Стосовно спірного періоду позивачем разом з заявою про призначення пенсії було надано відповідачу довідки архівних установ, які частково містять інформацію щодо такого періоду. Так, з довідки, виданої Архівним відділом Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області від 11.01.2021 №03-01/13 вбачається, що у документах архівного фонду Спілки власників земельних паїв імені Шевченка с.Млинівці Кременецького району Тернопільської області в табуляграмах по оплаті праці є відомості про заробітну плату ОСОБА_1 за періоди червня-грудня 1984 року, січня-лютого 1985 року, січня-червня 1986 року, січня-червня, жовтня, грудня 1987 року, квітня-травня, жовтня-грудня 1988 року, липня-вересня 1989 року, січня-березня 1990 року, за 1991 рік, вересень-грудень 1993 року, січень-лютий, вересень 1994 року, лютий, травень 1996 року, травень 1997 року (а.с.37). Також в цій довідці зазначено, що табуляграми по оплаті праці за липень-грудень 1985 року, липень-рудень 1986 року, липень-вересень 1987 року, січень-березень, липень-вересень 1988 року, січень-червень, жовтень-грудень 1989 року для зберігання в архівний відділ не надходили.

Згідно з довідкою Архівного відділу Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області від 11.01.2021 №03-01/11 Книги обліку трудового стажу СВЗП імені Шевченка с.Млинівці для зберігання в архів не надходили (а.с.38).

Крім того, позивачем була надана ще одна довідка цього ж архівного відділу від 11.01.2021 №03-01/12, у якій зазначено відомості про кількість відпрацьованих людиноднів ОСОБА_1 у 1990 році - 264,2 (квітень-грудень), 1991- 380 (за рік), 1993 - 231 (за рік), 1994 - 51 (за рік) (а.с.39).

Судом встановлено, що згідно з відомостями Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області про зарахування страхового стажу ОСОБА_1 , останньому зараховано період з 01.01.1990 по 31.12.1990 - 264 трудодні, що становить 10 місяців 10 днів, 1991 рік зарахований повністю, період з 01.01.1993 по 31.12.1993 - 231 трудодень, що становить 9 місяців 2 дні, період з 01.01.1994 по 31.12.1994 - 51 трудодень, що становить 2 місяці 1 день (а.с.53).

Отже, період 1991 року, який позивач просить зарахувати до його страхового стажу, вже зарахований Головним управлінням Пенсійного фонду України повністю, а тому такий не є спірним, позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Також зараховані окремі періоди за 1990, 1993-1994 роки за фактичною тривалістю, а позивач просить їх зарахувати повністю, тому такі є спірними.

Надаючи оцінку зазначеним вище доказам в межах спірних правовідносин, суд зазначає, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише при відсутності записів у ній необхідно досліджувати додаткові документи для підтвердження стажу роботи.

Період роботи позивача у колгоспі імені Шевченка з 01.03.1983 по 31.12.1987 підтверджений належними записами трудової книжки. Щодо вироблення мінімуму трудоднів для зарахування усього цього періоду до страхового стажу, то записи трудової книжки підтверджують обставини виробітку встановленого у господарстві мінімуму трудової участі за кожен з цих років, крім 1983 року. Проте у трудовій книжці міститься запис про поважність причин невиконання мінімуму трудової участі за 1983 рік. З цього приводу ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що у 1983 році на кілька місяців виїжджав до Дніпропетровської області через сімейні обставини, у цей період там працював теж у колгоспі, про що свідчать записи трудової книжки серії НОМЕР_7 від 17.06.1983 (а.с.40). Разом з тим, відомостей про те, що позивач був виключений з членів колгоспу імені Шевченка у цей період матеріали справи не містять, а тому підстав не враховувати такий період до страхового стажу позивача немає. Крім того, окремо період роботи в колгоспі «Заповіт Леніна» Дніпропетровської області відповідачем не зарахований до страхового стажу позивача.

Аналогічно підтверджені записами трудової книжки періоди з 01.03.1988 по 01.12.1994, які також містять відомості про вироблення трудової участі в громадському господарстві за всі роки, окрім 1988 року та 1992 року. Разом з тим, щодо 1988 року є запис про поважність причин невиконання мінімуму трудової участі у громадському господарстві, такий період підлягає зарахуванню як за повний рік. У 1992 році не виконано мінімум трудової участі, поважність причин невиконання не встановлено, а тому такий підлягає зарахуванню за фактичною тривалістю - 104 трудодні.

Відтак, до страхового стажу ОСОБА_1 слід зарахувати роботу в колгоспі імені Шевченка, КСП імені Шевченка Кременецького району за такі періоди: з 01.03.1983 по 31.12.1987, з 01.03.1988 по 31.12.1990, (1991 рік вже зарахований відповідачем самостійно), з 01.01.1993 по 01.12.1994, а також 1992 рік за фактичною тривалістю - 104 трудодні.

Щодо показів свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які спільно з позивачем працювали у колгоспі імені Шевченка, КСП імені Шевченка, то такі підтвердили, що ОСОБА_1 працював у колгоспі у 80-их роках та у 90-х роках. Такі показання узгоджуються і з матеріалами справи, проте вони не підтверджують достеменно періоду роботи позивача. Разом з тим, записи трудової книжки ОСОБА_1 є достатніми і допустимими доказами на підтвердження спірного періоду його роботи в колгоспі імені Шевченка та КСП імені Шевченка та вироблення трудової участі в громадському господарстві.

Крім того, суд враховує, що інших доказів, крім наданих позивачем органу пенсійного фонду разом із заявою про призначення пенсії, він надати не може, так як частина документації не була передана господарствами до архівних установ. Неналежний порядок організації ведення документообігу в сільськогосподарських підприємствах, не здача ними первинної документації до архівних установ, що позбавляє заявника виконати вимоги органу пенсійного фонду в частині надання додаткових документів на підтвердження страхового стажу, не може бути правомірною підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист в питанні призначення пенсії за віком.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини у справі та наведенні положення законодавства, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.03.1983 по 31.12.1987, з 01.03.1988 по 31.12.1990, з 01.01.1993 по 01.12.1994 повністю, а також 1992 року за фактичною тривалістю в колгоспі імені Шевченка, КСП імені Шевченка Кременецького району є протиправними, а тому відповідне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, викладене у листі № 1900-0213-8/12994 від 28.04.2021, в цій частині підлягає скасуванню. У зв`язку з цим необхідно зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ці періоди роботи позивача.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачу пенсію за віком з 20.04.2021, то суд зазначає таке.

За нормами Закону № 1058-ІV у період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року право на призначення пенсії за віком мають чоловіки після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 27 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на призначення пенсії за віком набув з 16.11.2020, тобто після досягнення 60 років, за умови наявності страхового стажу не менше 27 років.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з наданих відомостей з ППВП ПФУ: страховий стаж позивача, яких зарахований відповідачем, складає 21 рік 08 місяців 27 днів (а.с.53).

У разі зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.03.1983 по 31.12.1987, з 01.03.1988 по 31.12.1990, з 01.01.1993 по 01.12.1994 повністю, а також 1992 року за фактичною тривалістю в колгоспі імені Шевченка, КСП імені Шевченка (незважаючи на те, що окремі періоди з 1990 року по 1994 рік вже зараховані у кількості 926 трудоднів), страховий стаж позивача, що враховується для призначення пенсії, становитиме більше 27 років та є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV.

Згідно з пунктом 1 частини першої Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії, в іншому випадку пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Матеріалами справи підтверджено, що пенсійного віку позивач набув 16.11.2020. Із заявою про призначення пенсії звернувся 20.04.2021 (а.с.48), тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку, тому є підстави для призначення пенсії з дня звернення за пенсією - з 20.04.2021.

З огляду на вищезазначене, враховуючи повноваження суду, визначені пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 20.04.2021.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не довів правомірності оскаржуваної відмови у зарахуванні окремих періодів роботи до страхового стажу позивача та призначенні йому пенсії за віком.

З огляду на те, що період 1991 року не є спірним, а період роботи за 1992 рік підлягає зарахуванню за фактичною тривалістю, то позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач в частині скасованої відмови у зарахуванні страхового стажу та призначенні пенсії діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у розмірі 454,00 грн, сплачений відповідно до квитанції №0.0..1 від 07.06.2021 (а.с.6).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним рішенням та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом № 1900-0213-8/12994 від 28.04.2021 у частині відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.03.1983 по 31.12.1987, з 01.03.1988 по 31.12.1990, з 01.01.1993 по 01.12.1994 повністю, а також 1992 року за фактичною тривалістю в колгоспі імені Шевченка, КСП імені Шевченка Кременецького району, та в частині відмови у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 20.04.2021, зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 01.03.1983 по 31.12.1987, з 01.03.1988 по 31.12.1990, з 01.01.1993 по 01.12.1994 повністю, а також 1992 рік за фактичною тривалістю в колгоспі імені Шевченка, КСП імені Шевченка Кременецького району.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати у сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири грн 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складений та підписаний 29 липня 2021 року.

Суддя Чепенюк О.В.