Справа № 160/16231/20
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2021 року м. Дніпросправа № 160/16231/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 року (головуючий суддя Віхрова В.С.)

у справі №160/16231/20 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 07.12.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Дніпропетровської обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури () щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вихідної допомоги при звільненні в розмірі двох середньомісячних заробітних плат;

- зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру () нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вихідну допомогу при звільненні в розмірі двох середньомісячних заробітних плат;

- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з 26 травня 2020 року по день фактичного розрахунку. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до наказу прокуратури Дніпропетровської області від 18.05.2020 року №500к позивача було звільнено на підставі підпункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру". Проте під час розрахунку не було здійснено виплату вихідної допомоги при звільненні, яка має становити дві середні місячні заробітні плати. Вказує, що така виплата не передбачена Законом України "Про прокуратуру", проте якщо нормами спеціального закону не врегульовано таке питання, в даних правовідносинах підлягають застосуванню норми КЗпП України та Закону України «Про державну службу». Враховуючи невиконання відповідачем обов`язку з виплати вихідної допомоги при звільненні, наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з цим позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування рішення суд першої інстанції вказав на пріоритетність спеціального закону перед нормами КЗпП України щодо звільнення окремих категорій працівників з підстав, визначених ч. 1 ст. 40 КЗпП. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального закону не врегульовані спірні правовідносини або коли про застосування приписів трудового законодавства прямо йдеться у спеціальному законі.Зазначив, що оскільки позивача звільнено з підстав та у порядку, передбачених Законами № 1697 і № 113, якими не передбачено виплату вихідної допомоги при звільненні, позивач не набув права на її отримання. Також зауважив, що Законом України «Про державну службу» спірні відносини взагалі не регулюються.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами позову. Вказує, що юридичним фактом, що зумовлює звільнення на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону №1697 в даному випадку є не рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором, а реорганізація органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, як визначено в законі. Наголошує, що процес атестації був запроваджений виключно з метою скорочення кількості прокурорів. Звертає увагу, що Закон України «Про прокуратуру» не містить такої самостійної підстави для звільнення особи, як неуспішне проходження атестації прокурором. Відтак, у спірних правовідносинах окрім ст.44 КЗпП України на позивача поширює свою дію ч.4 ст.87 Закону України «Про державну службу» і при звільненні на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» йому повинні були виплатити вихідну допомогу.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Також вказує, що юридичним фактом, що зумовлював звільнення позивача на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону №1697 було рішення кадрової комісії про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації, а не факт ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання установи, скорочення чисельності або штату працівників. Тобто ця підстава є відмінною від тієї, у зв`язку з якою ст.44 КЗпП України передбачено виплату вихідної допомоги. Зауважує, що звільнення прокурорів, які не успішно пройшли атестацію, згідно з вимогами пп.2 п.1 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ відбувається саме на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону №1697.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 18.08.2008 по 25.05.2020 працював в органах прокуратури України. (а.с. 34-39)

Відповідно до наказу прокурора Дніпропетровської області №813к від 21.07.2016 призначений на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області.

Позивач на підставі пункту 10 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19 вересня 2019 року № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів з реформи органів прокуратури» (далі Закон № 113) подав заяву про переведення його на посаду прокурора в Дніпропетровській обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

Наказом прокурора Дніпропетровської області від 18.05.2020 №500к позивача звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 25 травня 2020 року на підставі рішення кадрової комісії №1. (а.с. 31)

Цим же наказом відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Дніпропетровської області доручено провести остаточний розрахунок та виплатити усі належні ОСОБА_1 виплати при звільненні.

Підставою для прийняття наказу є рішення кадрової комісії №1 від 10.04.2020 року №235 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора». (а.с. 32)

Здійснюючи розрахунок при звільненні, прокуратурою Дніпропетровської області позивачу не було виплачено вихідну допомогу. (а.с. 41).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Предметом розгляду у цій справі є питання виплати вихідної допомоги (передбаченої нормами статті 44 КЗпП України) при звільненні прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Конституційний Суд України у Рішенні від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002 зазначив, що Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист. Правове регулювання Конституцією України та спеціальними законами України спеціального статусу посадових осіб не означає, що на них не можуть не поширюватися положення інших законів щодо відносин, не врегульованих спеціальними законами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічна позиція неодноразово була висловлена і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31 січня 2018 року у справі № 803/31/16, від 30 липня 2019 року у справі №804/406/16, від 08 серпня 2019 року у справі № 813/150/16, від 27 січня 2021 року у справі.

Чинним національним законодавством закріплені правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні.

Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему встановлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав.

Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги.

Вихідна допомога - це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами.

Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин.

В той же час приписами Закону № 1697-VII не врегульовано питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Нормою, що регулює порядок виплати вихідної допомоги у разі звільнення, є стаття 44 КЗпП України.

Законом № 113-ІХ статтю 51 Закону № 1697-VII доповнено частиною п`ятою, відповідно до якої на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

Законом № 113-ІХ внесено зміни також і до КЗпП України, а саме:

- статтю 32 доповнено частиною 5 такого змісту:

"Переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом, що регулює їхній статус";

- статтю 40 доповнено частиною п`ятою такого змісту:

"Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус";

- частину дев`яту статті 252 після слів "дисциплінарної відповідальності та звільнення" доповнено словами і цифрами "а також положення частин другої і третьої статті 49-4 цього Кодексу".

Внесені Законом № 113-ІХ зміни до КЗпП України не визначають особливостей регулювання трудових відносин прокурорів, а лише передбачають, що ці особливості встановлюються спеціальним законом.

Таким чином, частиною 5 статті 51 Закону № 1697-VII та частиною 4 статті 40 КЗпП України передбачений виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України.

Разом з тим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже не заборонено застосування положень статті 44 КЗпП України при вирішенні спірного питання.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 560/3971/19, в постанові від 27 січня 2021 року у справі № 380/1662/20.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для не застосування зазначеної норми.

Матеріалами справи підтверджується, що з 15.09.2020 року юридична особа прокуратура Дніпропетровської області () має назву Дніпропетровська обласна прокуратура ().

Наказом Генерального прокурора № 410 від 03.09.2020 «Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур» перейменовано юридичну особу «Прокуратура Дніпропетровської області» у «Дніпропетровська обласна прокуратура» без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що вказує на те, що Дніпропетровська обласна прокуратура та прокуратура Дніпропетровської області є однією і тією ж установою зі зміненою назвою.

Наказом Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414 11.09.2020 року визначено днем початку роботи обласних прокуратур.

Відповідно до п. 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697.

За приписами п. 7 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Згідно з п. 10 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, зокрема прокурори Генеральної прокуратури України мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону № 1697 прокурор може бути звільнений лише з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 51 цього Закону прокурор звільняється з посади зокрема у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

За приписами пп. 2 п. 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав, зокрема рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури;

Виплата вихідної допомоги при звільненні з підстав, передбачених статтями 36, 38-41 КЗпП визначена статтею 44 КЗпП України, відповідно до якої при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Позивача звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури відповідно до пп. 2 п. 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ та на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697.

Отже, при звільнені за ініціативою роботодавця, а саме при реорганізації, ліквідації, скороченні штату працівнику, що звільняється, має бути виплачена вихідна допомога як соціальна гарантія при звільненні.

Оскільки позивача звільнено на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII (у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури), то позивач набув право на виплату вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку, відповідно до статті 44 КЗпП України,

Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 27 січня 2021 року у справі № 380/1662/20.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову щодо правомірності дій відповідача при не виплаті позивачу вихідної допомоги при звільненні прокурора.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в позовних вимогах позивач просить нарахувати і виплатити на його користь вихідну допомогу в розмірі двох середньомісячних заробітних плат, посилаючись на постанову КМУ від 08.02.1995 №100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

При цьому, вихідна допомога виплачується в розмірі не менше середнього місячного, тримісячного або шестимісячного заробітку.

Так, згідно зі статтею 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку;

- у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат;

- внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку;

- у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Отже є обґрунтованою вимога позивача про виплату йому вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат, оскільки статтею 44 КЗпП України чітко передбачено, що така вихідна допомога виплачується у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Тому позовні вимоги щодо розміру вихідної допомоги підлягають частковому задоволенню - у розмірі середнього місячного заробітку позивача, що існував на день його звільнення.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з 26 травня 2020 року по день фактичного розрахунку, то колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Обчислення середнього заробітку працівників здійснюється відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 08.02.1995 №100 з врахуванням змін, що визначені у постанові Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1213 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100» (далі постанова № 1213). Пунктом 2 Порядку №100 встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно із пунктом 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних дні за цей період.

Згідно з довідкою №21, виданою за підписом в.о.керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, заробіток ОСОБА_1 за березень 2020 року становив 11462,14 грн.; за квітень 2020 року 21882,29 грн. Усього: 33344,43 грн. Середня заробітна плата становить: 21882,21 грн. Середньоденна заробітна плата 1042,01 грн. (а.с.81).

Однак враховуючи те, що питання про правомірність/неправомірність виплати вихідної допомогли прокурору при звільненні в разі непроходження атестації та звільненні за п. 9 ч, 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» було спірним та вирішено лише в судовому порядку, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку буде справедливим зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні прокурора до одного розміру середнього місячного заробітку позивача, що існував станом на день його звільнення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для часткового прийняття судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовують висновки, покладені в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури () щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вихідної допомоги при звільненні в розмірі середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 , станом на день його звільнення.

Зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру () нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вихідну допомогу при звільненні в розмірі однієї середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 , станом на день його звільнення.

Стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) один розмір середнього місячного заробітку ОСОБА_1 , що існував на день його звільнення.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили 29.06.2021 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

В повному обсязі постанова виготовлена 07.07.2021.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова