Справа № 200/5373/21
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

26 липня 2021 р. Справа №200/5373/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

05.05.2021 ОСОБА_1 , позивач, звернувся з адміністративним позовом до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Головного управління ДФС у Донецькій області:

- визнати бездіяльність Головного управління ДФС у Донецькій області щодо неповернення матеріальних цінностей вилучених на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 0537 від 29.08.2020 неправомірною;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Донецькій області повернути ОСОБА_1 вилучену 29.08.2020 продукцію/алкогольні напої та тютюнові вироби/на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 0537 від 29.08.2020, відповідно до протоколу вилучення речей і документів від 29.08.2020 та додатку до нього, складеного посадовою особою ст. о/у з ОВС 1-го відділу УОЗ управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС в Донецькій області ст. лейтенантом Годомичем А.Т.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.05.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 07.06.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено строк надання заяв по суті, витребувано визначені судом документи.

30.06.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Інші заяви та клопотання по розглядає мій справі не надходили.

За приписами частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до положень статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Так, позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.08.2020 працівниками відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Донецькій області відносно ОСОБА_1 складено протокол № 0537 про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 164 КУпАП, оскільки працівники відділу УОЗ вважають, що відбувається недотримання вимог пункту 7 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності». Крім того, працівниками відділу УОЗ вилучено алкогольні напої та тютюнові вироби відповідно до додатку б/н від 29.08.2020 до адміністративного протоколу.

08.12.2020 Краснолиманським міським судом Донецької області прийнято постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за протоколом № 0537 від 29.08.2020, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Донецькій області з заявою про повернення вилученої продукції, а саме алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Проте, Головне управління ДФС у Донецькій області повідомило, що повернути вилучені алкогольні та тютюнові вироби не може, оскільки у постанові Краснолиманського міського суду Донецької області від 08.12.2020 не вирішено питання про вилучені речі та рекомендував звернутися до Краснолиманського міського суду Донецької області з клопотанням про вирішення питання щодо вилучених речей.

Позивач оцінює зазначений лист Головного управління ДФС у Донецькій області як відмову у поверненні вилученого товару та бездіяльність у нездійсненні повернення товару, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що 29.08.2020 працівниками Головного управління ДФС у Донецькій області складено протокол про адміністративне правопорушення № 0537 відносно ОСОБА_1 за порушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП, матеріали якого направлено до Краснолиманського міського суду Донецької області.

Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 08.12.2020 у справі № 236/2976/20 провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, однак, в порушення статті 283 КУпАП, постанова від 08.12.2020 не містить вирішення питання про вилучені речі.

Відповідно до статті 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Позивач звернувся з заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області, в якій просив повернути вилучені цінності, проте, враховуючи що Краснолиманським міським судом Донецької області не розглядалось питання щодо повернення матеріальних цінностей, Головне управління ДФС у Донецькій області листом від 15.03.2021 № 1703/10/05-97-09 запропонувало позивачу звернутись до суду, який виніс постанову з клопотанням про вирішення питання щодо вилучених речей в порядку статті 268 КУпАП.

З зазначених причин відповідач просить залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

29.08.2020 працівниками відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Донецькій області відносно ОСОБА_1 складено протокол № 0537 про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 164 КУпАП за здійснення реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів без дозвільних документів. Також, працівниками відділу УОЗ були вилучені алкогольні напої та тютюнові вироби відповідно до додатку б/н від 29.08.2020 до адміністративного протоколу.

08.12.2020 Краснолиманським міським судом Донецької області прийнято постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за протоколом № 0537 від 29.08.2020, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Донецькій області з заявою про повернення вилученої продукції, а саме: алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Листом від 15.03.2021 № 1703/10/05-97-09 Головне управління ДФС у Донецькій області повідомило адресата, що повернути вилучені алкогольні та тютюнові вироби не має правових підстав, оскільки у постанові Краснолиманського міського суду Донецької області від 08.12.2020 не вирішено питання про вилучені речі та рекомендував звернутися до Краснолиманського міського суду Донецької області з клопотанням про вирішення питання щодо вилучених речей.

Таким чином, даний спір хоча й заявлений до Головного управління ДФС у Донецькій області, який є суб`єктом владних повноважень, але не стосується його повноважень по вирішенню питання щодо вилучених речей, оскільки питання повернення вилучених алкогольних напоїв та тютюнових виробів не вирішено Краснолиманським міським судом Донецької області у постанові про закриття провадження у справі № 236/2976/20 від 08.12.2020.

Вказаного висновку суд дійшов з урахуванням наступного.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно положень частин першої-другої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із правового аналізу вказаних норм вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його дії, бездіяльність або акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

При визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт публічного права звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб`єкта владних повноважень.

При цьому визначальною ознакою приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового інтересу. Оспорювані або невизнані майнові права та інтереси підлягають захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення такого права або інтересу призвели дії суб`єкта владних повноважень при виконанні ним владних управлінських функцій.

З предмета та підстав позову вбачається, що обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що при зверненні до Головного управління ДФС у Донецькій області з заявою про повернення вилученої продукції, а саме: алкогольних напоїв та тютюнових виробів, управління відмовило у зв`язку з тим, що відсутнє відповідне рішення Краснолиманського міського суду Донецької області про повернення конфіскованого майна.

Разом із тим, поверненню підлягає конфісковане майно не за власною ініціативою працівників Головного управління ДФС у Донецькій області, а саме на підставах, встановлених законом, зокрема, відповідного рішення суду, яким прийнято постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Тобто, спірні відносини у даній адміністративній справі стосуються саме майнових прав позивача на користування, розпорядження конфіскованим майном.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 16.05.2018 у справі №911/4111/16, «рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень».

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду 20.03.2019 по справі № 823/591/16.

В порядку частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на те, що спірні правовідносини пов`язані з правом позивача на користування, розпорядження конфіскованим майном, даний спір не є публічно-правовим, а випливає з обставин адміністративної відповідальності які регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне, що частина перша статті 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Чинним законодавством України передбачено різні види відповідальності за порушення у сфері ліцензування видів господарської діяльності. При цьому, обов`язковим наслідком таких порушень є вилучення з вільного обігу виготовленої продукції (алкогольних напоїв та тютюнових виробів), знарядь виробництва, сировини і грошей.

Таким чином, на забезпечення вимоги щодо вилучення з вільного обігу і подальшої конфіскації підакцизних товарів, які є виготовленою продукцією, спрямовані не лише норми, якими передбачено відповідальність, але і норми законодавства, які регламентують діяльність контролюючих, правоохоронних органів та судів.

Відповідно до частини першої статті 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Суд наголошує та звертає увагу позивача, що 29.08.2020 працівниками відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Донецькій області під час складення відносно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів в порядку частини першої статті 164 КУпАП, було вилучено в останнього алкогольні напої та тютюнові вироби, про що старшим оперуповноваженим з ОВС 1-го відділу УОЗ складено відповідний протокол про вилучення речей та документів.

Разом з тим, постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 08.12.2020 по справі про адміністративне правопорушення № 236/2976/20 не вирішено та питання та не встановлено порядок дій щодо вилучених речей (алкогольних напоїв та тютюнових виробів).

Так, в порядку частини шостої статті 283 КУпАП постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Таким чином вирішення питання щодо застосування конфіскації вилучених із обігу товарів або їх повернення відноситься до компетенції Краснолиманського міського суду Донецької області, оскільки зазначеним судом прийнято постанову про закриття провадження у справі, однак не вирішено питання про вилучені речі і документи, а саме: алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що передбачено частиною шостою статті 283 КУпАП.

Підсумовуючи, враховуючи що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП закрито, ОСОБА_1 необхідно звернутися до Краснолиманського міського суду Донецької області із заявою про прийняття додаткової постанови щодо вирішення питання про повернення вилучених речей, а саме: алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, суд дійшов висновку, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В свою чергу, в порядку частини першої статті 239 КАС України, суд роз`яснює позивачу, що розгляд позовної заяви останнього має здійснюватися в рамках справ про адміністративні правопорушення, а саме: в рамках справи № 236/2976/20 щодо прийняття додаткової постанови про вирішення питання щодо повернення конфіскованих речей.

Вирішуючи питання повернення судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в адміністративній справі № 200/5373/21, суд враховує, що частиною другою статті 238 КАС України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанції.

Судом встановлено, що при зверненні з даним адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривен, що підтверджено квитанцією від 23.04.2021 № 0.0..1.

Оскільки провадження у справі № 200/5373/21 підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, суд приходить висновку, що судовий збір сплачений позивачем підлягає поверненню.

Керуючись статтями 9, 47, 132, 140, 143, 189, 238, 239, 248, 256, 293, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (місце знаходження: вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 114, м. Маріуполь, Донецька область, 87526, ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, ОСОБА_1 , що заявлені вимоги підлягають розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Повернути ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривен 00 копійок судового збору, сплаченого до Державного бюджету України згідно з квитанцією від 23.04.2021 року № 0.0..1.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.07.2021.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.С. Молочна