Справа № 134/1936/20
Суддя: Моцний В. С.
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 134/1936/20
Провадження № 2-а/151/1/21
Рішення

іменем України

16 липня 2021 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: судді Моцного В.С.

за участю секретаря Добровольської М.С.

позивача ОСОБА_1 та

його представника Лукавського А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Чечельник адміністративну справу №134/1936/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій області про визнання протиправними дії інспектора ДПС щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія БАБ №804606 від 04.11.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, визнання протиправним застосування фізичної сили та спеціальних засобів, визнання протиправним адміністративне затримання та примусове доставлення до Крижопільського ВП,-

ВСТАНОВИВ :

17.12.2020 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП №3 Ладижинського ВП, старшого лейтенанта поліції Кусяка В.М., сержанта поліції, поліцейського СРПП №4 Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області Гуляренко С., начальника СРПП №3 Крижопільського ВП Бершадського ВП у Вінницької області, майора поліції Онофрійчука В., третьої особи: Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції про визнання протиправними дії інспектора ДПС щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія БАБ №804606 від 04.11.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, визнання протиправним застосування фізичної сили та спеціальних засобів, визнання протиправним адміністративне затримання та примусове доставлення до Крижопільського ВП.

В обгрунтування позову зазначив, що 04.11.2020 року перебував на підпорядкованій йому АЗС «Світоч» по АДРЕСА_1, де проводиться поточний ремонт і виникла необхідність доставити дерев`яні бруски. Поїхавши власним автомобілем Форд із відкритим кузовом, на відстань близько одного кілометра, в магазин, придбав відповідні матеріали і перевіз їх на територію АЗС. Будь-яких порушень перевозки вантажу він не допустив.

Заїхавши на територію АЗС, перебував в салоні автомобіля та розмовляв по телефону, і близько 13 години під`їхав автомобіль із працівниками ДПС. Працівники поліції підійшли до нього, вийшов із автомбіля. В процесі розмови, представився директором ТОВ «Вітас» і повідомив, що є керівником даної АЗС. Після цього, поліцейські розпочали розмову про необхідність заправити, безкоштовно, їх автомобіль, на що відмовився, тоді поліцейські заявили, що він порушив правила залізничного переїзду і не включив повороти при заїзді на територію АЗС, перевозив негабаритний вантаж, на що заперечив. В подальшому поліцейські сказали надати документи на автомобіль та водійське посвідчення, погодився, при цьому вони звертались до нього на «ти», на що зробив зауваження, яке їх розізлило. Дістав із кишені гаманець, але виявилось, що при від`їзді до магазину взяв із собою лише гаманець із грішми, а документи залишилися на робочому столі, в іншому гаманці, в приміщенні АЗС, про що повідомив поліцеських і сказав, що візьме документи і надасть їм. Один із працівників поліції вів себе дуже нахабно, а саме в ході розмови лущив горіхи і шкаралупу від них кидав на асфальтове покриття, на що зробив зауваження, але цей працівник поліції почав вести себе ще нахабніше і демонстративно кидав дану шкаралупу на плитку, не втримався і зібрав в руку частину шкаралупи і поклав поліцейському до кишені, на що останній (нецензурно) заявив, що тепер він "попав" і що нікуди не піде. Поліцейський хватав його за руки і погрожував надіти кайданки, на що заявив, про відсутність підстав, оскільки жодного опору він не чинить. Направився до приміщення АЗС за документами, але поліцейські перешкоджали цьому, хватали за руки і одяг, на що змушений був реагувати відштовхуючи їх, а біля входу до приміщення АЗС його перехопив поліцейський, який був дуже агресивним та не пускав до приміщення і утримуючи його, пошкодив вхідні двері. Інший поліцейськи сказав відпустити його, однак той не послухав. Коли намагався зайти в приміщення, то працівник поліції два рази вдарив його коліном в пах, а потім впритул впріснув в очі сльозоточивим газом, внаслідок чого відчув нестерпний біль і втратив зір. Працівники АЗС почали надавати йому допомогу, а поліцейські стояли осторонь. Згодом приїхали працівники Крижопільського відділу поліції із зброєю, і йому стало відомо, що їх викикали працівники поліції, які перебували на вказаній АЗС.

Потребував медичної допомоги, але його було доставлено в Крижопілський ВП, для встановлення особи, хоча у нього були усі документи, підтверджуючі особу, але їх йому не дали взяти і надати працівникам поліції. В Крижопільському ВП він перебував до 19 години, терплячи біль і приниження.

Усі вище зазначені події відбувались на очах працівників АЗС та сторонніх осіб і зафіксовані відеокамерою, яка встановлена на будівлі АЗС. Перебуваючи в ВП він нічого не бачив і підписував якісь документи тільки для того, щоб скоріше відпустили, так як біль в очах і паху був нестерпним. Після вищевказаних подій, подав до Крижопільського відділу поліції заяву про побиття поліцейським, яка зареєстрована за № 2532. Згодом йому було надано направлення на судово-медичну експертизу. Крім того, працівники поліції вручили йому другий екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення, зміст якого він прочитати не міг, через не чітке відображення. Після 19 години, 04.11.2020 року, звернувся на «Швидку допомогу» в Крижопільській райлікарні, де було встановлено хімічний опік рогівки І-ІІ ступеню сльозоточивим газом та згідно висновку експерта № 076 від 09.11.2020 року у нього виявлено забої та садна, хімічний опік обох очей, забій м`яких тканин калитки та правого яєчка, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. На вище зазначені дії поліцейських ним подано заяви до ГУНП у Вінницькій області, ДБР у Хмельницькій області та Крижопільського ВП про спричинення тілесних ушкоджень працівниками поліції. Очікуючи відповідної реакції на дані заяви, мір для оскарження дії працівників поліції в судовому порядку не приймав, а про наявність оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП йому відомо не було. Коли позивач отримав судову повістку із Чечельницького районного суду Вінницької області про виклик до суду на 04.12.2020 року у адміністративній справі № 151/573/20 і ознайомився із матеріалами адміністративного провадження, то серед них містилися протокол про адміністративне затримання АА № 116928 від 04.11.2020 року, постанова про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП серії БАБ № 804606 від 04.11.2020р., його пояснення, рапорти працівників поліції Гуляренка С. і Кусяка В. , протокол про адміністративне правопорушення за ст.185 КУПАП, серії АПР18 325778 від 04.11.2020 року. Із доданими матеріалами відеодоказу він не був ознайомлений, так як вони знаходились в опечатаному стані.

Вважає, що дії працівників поліції є протиправними і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки рапорти працівників поліції за змістом не відповідають фактичним обставинам, які зафіксовано відеокамерами, з яких слідує, що автомобіль працівників поліції під`їхав до його автомобіля позивача на територію АЗС через деякий час після його зупинки. На вул.О.Порошенка, як зазначено в постанові і рапортах його ніхто не зупиняв.

Крім того, вважає, що при складанні оскаржуваної постанови про адмінправопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП інспектором не дотримано вимог ст.251 КУпАП, а саме: не відібрано пояснення, не зазначено засіб яким здійснювався відеозапис, не зазначено норму ПДР України, яка ним порушена, а також про винесення даної постанови його не повідомлялось, запис про те, що він відмовився від отримання її копії не відповідає дійсності і нічим не підтверджується. Зважаючи на те, що ним отримано копію протоколу про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП, який складено також в приміщенні Крижопільського ВП без будь-яких заперечень і у разі складання постанови в його присутності, він не мав підстав відмовлятись від отримання її копії та своєчасного оскарження. Вказане вище свідчить, що діями працівників поліції грубо порушено вимоги КУпАП, Конституції України та прав позивача, що виявилось у не наданні останньому другого примірника постанови у Крижопільському ВП.

Також, зазначає, що будь яких обмежень в пересуванні позивачу не було встановлено, а тому коли він направився до приміщення АЗС за документами, то поліцейські чинили перешкоди і біля входу в приміщення його наздогнав поліцейський, який не пускав в приміщення застосувавши фізичну силу, пошкодив вхідні двері і в порушення вимог наказу МВС України «Про затвердження Правил зберігання, носіння та застосування спеціальних засобів «Терен-6», «Терен-7» і «Терен-7М» від 18 жовтня 2018 року № 847 поліцейським безпідставно, без попередження, впритул до очей, позивачу застосовано сльозоточивий газ в результаті чого, було пошкоджено очі.

Зважаючи на те, що жодних підстав для застосування фізичної сили, визначених Законом України «Про Національну поліцію» у поліцейських не було, оскільки будь-яких обмежень щодо його пересування не було, на момент застосування фізичної сили з боку поліцейських не було встановлено факту вчинення позивачем правопорушення чи продовження його вчинення, дії позивача не загрожували життю чи здоров`ю поліцейських чи інших громадян, то вважає, що застосовуваня до нього фізичної сили та сльозогінного газу є неправомірними.

В подальшому, після отримання опіку очей від сльозогінного газу зайшов (безперешкодно) до приміщення АЗС куди згодом прибули працівники Крижопільського ВП та примусово доставили його в приміщення Крижопільського ВП, де був складений протокол АА № 116928 від 04.11.2020 року про адміністративне затримання, а за якою нормою КУпАП не зазначено.

З огляду на фактичні обставини, після отримання тілесних ушкоджень перебував в приміщенні АЗС, будь-якого правопорушення не допускав, жодних заперечень проти перевірки на стан сп`яніння не висловлював, усі документи, що підтверджують особу та право на керування автомобілем були в наявності, відчував нестерпний біль в очах та паху і потребував медичної допомоги. Про що складався протокол затримання відомо не було. Через біль в очах, позивач не міг прочитати, які документи підписує, а підписував не читаючи, для того, щоб його скоріше відпустили для звернення за медичною допомогою.

Також, про право на будь-яку правову допомогу не повідомляли. Фізичний стан не дозволяв йому об`єктивно оцінювати усі обставини і він потребував правової допомоги, яку не було надано. З огляду на наведене підстав для адміністративного затримання у працівників поліції не було і в цій частині їх дії, також вважає протиправними. Вказані обставини стали причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 19 січня 2021 року відкрито провадження по вище вказаній адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

19.02.2021 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Лукавського А.В. по вказаній адміністративній справі замінено первісних відповідачів: інспектора СРПП №3 Ладижинського ВП, старшого лейтенанта поліції Кусяка Валерія Миколайовича, сержанта поліції, поліцейського СРПП №4 Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області Гуляренко Сергія, начальника СРПП №3 Крижопільського ВП Бершадського ВП у Вінницької області, майора поліції Онофрійчука Віталія та третю особу УПП у Вінницькій області ДПП, належним відповідачем - ГУНП у Вінницькій області.

04.06.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Лукавський А.В. адміністративний позов підтримали повністю з підстав викладених у ньому, просять задовольнити та стягнути в користь позивача сплочений судовий збір.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що працював в той день на вказаній автозаправці. Коли приїхав ОСОБА_1 , перебував біля колонки, і в слід за ним приїхали працівники поліції. Підійшовши до нього спілкувалися, а в подальшому помітив штовханину між ними. Коли ОСОБА_1 намірився іти в АЗС, на своє робоче місце за документами, то працівник поліції притримував його рукою, і сказав, що той зможе піти лише в кайданках, непускав його, заламуючи йому руки кинув на землю та хотів одіти кайданки, але не зробив цього, оскільки він підбіг та просив працівників поліції, щоб вони цього не робили, адже опору він не чинив. В подальшому почув крик ОСОБА_1 , який впав закриваючи очі та підбіг до нього для надання допомоги. Суті розмови між ОСОБА_1 та працівниками поліції не чув, а також не замітив як вони бризьнули йому в очі сльозоточивий газ, а бачив лише балоньчик у одного із поліцейських.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що працює заправником на вказаній автозаправці. В той день була на роботі і коли приїхав ОСОБА_1 , в слід за ним приїхали працівники поліції і вони розмовляли. Про що розмовляли вона не чула, адже знаходилася в приміщенні АЗС. Через деякий час ОСОБА_1 намірився іти до АЗС, то працівники поліції шарпали його за руку, ніби не пускали, сперичалися з ним. Потім ОСОБА_1 підійшов до вхідних дверей, щоб зайти, то працівники поліції заламували йому руки і в подальшому почула його крик, він впав на землю закриваючи очі, підбігла до нього для надання допомоги. Коли надавали допомогу ОСОБА_1 в приміщенні заправки, то працівники поліції перебували на дворі. Для встановлення особи ОСОБА_1 працівники поліції до неї не зверталися і нічого не питали.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову ( ч. 4 ст. 159 КАС України).

Як вбачається із копії постанови серії БАБ №804606, винесеної 04.11.2020 року інспектором СРПП №3 Ладижинського ВП старшим лейтенантом поліції Кусяком В.М., 04.11.2020 року об 13 год. 00 хв. в смт.Крижопіль по вул.О.Порошенка, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «FORD F-250», д.н.з. НОМЕР_1 , під час виконання маневру повороту праворуч, не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи № 1395 від 07.11.2015 р. (далі за текстом - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Законодавець чітко визначив виключний перелік умови пред`явлення для перевірки посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, якими є наявність:1) ознак, що особа схожа на ту, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) достатніх підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) перебування особи на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) зброї, боєприпасів, наркотичних засобів та інших речей, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) перебування в місці вчинення правопорушення або ДТП, іншої надзвичайної події; 6) зовнішніх ознак особи чи транспортного засобу або дій особи, які дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення (ст. 32 Закону України "Про національну поліцію").

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Жодних доказів, які б свідчили про правомірність прийнятого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем не надано, також у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.2 ст.122 КУпАП не вказано, який пункт ПДР України, ним порушено.

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Пунктом 5 Розділу III Інструкції "Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" встановлено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи підлягають задоволення клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

В порушення вказаного пункту працівниками поліції не надано можливість позивачу користуватись допомогою адвоката та не повідомлено про причини (підстави) неможливості залучення адвоката.

Пунктом 9 Розділу III Інструкції визначено, що поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Як свідчать матеріали справи, при здійсненні адміністративного провадження посадові особи управління патрульної поліції у м.Крижопіль не ознайомили позивача з правами визначеними ст. 63 Конституції України, 307, 308, 268, 287-289 КУпАП, про що свідчить відсутність підпису позивача в оскаржуваній постанові. Тобто, твердження позивача про те, що йому не було забезпечено належне право на захист, не роз`яснено всі його права, а також не надано можливість викласти обгрунтовані пояснення по справі, не було враховано його пояснення про те, що він не скоював даного правопорушення, відповідачем не спростовано. За таких обставин суд вважає, такими, що мають право на існування твердження позивача, про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було враховано та не вирішено його заперечення проти скоєння ним правопорушення, а саме - того, що він не порушував Правил дорожнього руху України. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах. Згідно ст. 71 КАСУ обов`язок доказування покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. Відповідач заперечень проти позову не подав, доказів, які б спростували вищезазначені доводи позивача, чи вказували б на правомірність рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не навів, тому суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому дії інспектора поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст.245, 251, 280 КУпАП, а відтак є протиправними.

Також, відповідач не довів правомірності своїх дій щодо застосування фізичної сили та спеціальних засобів (сльозоточивого газу) до ОСОБА_1 , його адміністративного затримання та примусового доставлення до відділу поліції.

Відповідно до Зводу принципів захисту всіх осіб, які підлягають затриманню або ув`язненню у будь-якій формі, затвердженому Резолюцією 43/173 Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1988 року, результаті затримання обмежується право індивіда на свободу, «затримана особа» означає будь-яку особу, позбавлену особистої свободи не в результаті засудження за вчинення правопорушення.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ст. 6 Конституції України).

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст. 55 Конституції України).

Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 259 КУпАП чітко визначено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію.

Відповідно до ст. 260 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи.

Про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це (ст. 261 КУпАП).

Пунктом 7 Розділу 3 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 під час складання протоколу про адміністративне затримання посадова особа, що його здійснює, роз`яснює особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

Пунктом 1 Розділу III Інструкції визначено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо його складення є обов`язковим, порушника може бути доставлено до органу поліції.

Пунктом 3 Розділу III Інструкції визначено, що у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, установлення особи, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов у справах про адміністративні правопорушення допускається адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів.

Протокол про адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, складається згідно зі статтею 261 КУпАП на спеціальному бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне затримання пункт 5 Розділу III Інструкції).

Як вбачається із протоколу серіїї АА № 116928 про адміністративне затримання від 04.11.2020 року, ОСОБА_1 04.11.2020 року о 14 годині 20 хвилин затримано та доставлено до Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, для припинення адміністративного правопорушення та складання адміністративних матеріалів за ст.185 КУпАП.

Із постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 лютого 2021 року, яка набрала законної сили 15 лютого 2021 року, вбачається, що справу про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки відсутні докази у злісній непокорі ОСОБА_1 законному розпорядженню або вимозі працівнику поліції Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Отже, своїми діями працівники поліції, а саме інспектор СРПП №3 Гайсинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції Кусяк В., поліцейський СРПП №4 Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області старший сержант поліції Гуляренко С. та начальник СРПП №3 Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області майор поліції Онофрійчука В. позбавили громадянина права особи робити вчинки вільно, що закріплено в ст. 29 Конституції України.

Крім того, відповідачем не надано доказів наявності законних підстав для примусової доставки ОСОБА_1 до Крижопільського ВП, адже опору та неможливості складення протоколу на місці вчинення правопорушення працівникам поліції він не чинив, що також підтверджується показами свідків.

Також, під час затримання позивача 04.11.2020 року в АДРЕСА_1 , на території АЗС "Світоч", інспекторами була застосована фізична сила, що виявилась у заламуванні рук за спину та застосуванні спеціальних засобів (сльозоточивого газу).

Як вбачається із довідки та висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 в КНП "Крижопільської ОЛІЛ" ВНД 04.11.2020 року о 16 год. 30 хв. встановлено хімічний опік слизової оболонки лівого та правого очей І-ІІ ст. (сльозоточивим газом), забій м`яких тканин калитки та правого яєчка.

Зазначене вище свідчить про протиправність дій працівників поліції та вчинення ними дій, що порушують права та свободи позивача.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Статтею 29 Закону визначено, що поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам. Поліцейський захід припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності у подальшому застосуванні такого заходу.

Статтею 42 ЗУ «Про Національну поліцію» визначені Поліцейські заходи примусу.

1. Поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу:

1) фізичний вплив (сила);

2) застосування спеціальних засобів;

3) застосування вогнепальної зброї.

2. Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

3. Спеціальні засоби як поліцейські заходи примусу - це сукупність пристроїв, приладів і предметів, спеціально виготовлених, конструктивно призначених і технічно придатних для захисту людей від ураження різними предметами (у тому числі від зброї), тимчасового (відворотного) ураження людини (правопорушника, супротивника), пригнічення чи обмеження волі людини (психологічної чи фізичної) шляхом здійснення впливу на неї чи предмети, що її оточують, з чітким регулюванням підстав і правил застосування таких засобів та службових тварин.

4. Для виконання своїх повноважень поліцейські можуть використовувати такі спеціальні засоби:1) гумові та пластикові кийки;

2) електрошокові пристрої контактної та контактно-дистанційної дії;

3) засоби обмеження рухомості (кайданки, сітки для зв`язування тощо);

4) засоби, споряджені речовинами сльозогінної та дратівної дії;

5) засоби примусової зупинки транспорту;

6) спеціальні маркувальні та фарбувальні засоби;

7) службові собаки та службові коні;

8) пристрої, гранати та боєприпаси світлозвукової дії;

9) засоби акустичного та мікрохвильового впливу;

10) пристрої, гранати, боєприпаси та малогабаритні підривні пристрої для руйнування перешкод і примусового відчинення приміщень;

11) пристрої для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

12) засоби, споряджені безпечними димоутворюючими препаратами;

13) водомети, бронемашини та інші спеціальні транспортні засоби.

5. Поліцейський за жодних обставин не може застосовувати заходи примусу, не визначені цим Законом.

6. Не є заходом примусу використання поліцейським засобів індивідуального захисту (шоломів, бронежилетів та іншого спеціального екіпірування).

7. Поліцейський зобов`язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату.

8. Норми забезпечення підрозділів поліції спеціальними засобами та вогнепальною зброєю встановлюються Міністром внутрішніх справ України.

В даній справі є встановлений факт застосування поліцейськими щодо позивача саме фізичного впливу (сили).

Стаття 43 ЗУ «Про Національну поліцію» визначає Порядок застосування поліцейських заходів примусу:

Ч.1. Поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Ч.2. Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані, про те, що працівники поліції повідомили позивача про можливе застосування щодо нього фізичної сили та спеціального засобу, спорядженого речовиною сльозогінної та дратівної дії з наданням останньому достатньо часу для виконання вимог поліцейського.

Згідно із ч. 1 ст. 44 Закону поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Як вбачається із показів позивача та свідків жодних підстав визначених законом для застосування фізичної сили щодо позивача з боку співробітників поліції не було, оскільки на момент застосування сили не було встановлено факту вчинення позивачем правопорушення чи продовження його вчинення та факту того , що дії позивача загрожували життю чи здоров`ю поліцейських чи інших громадян.

Статтею 45 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом. Загальні правила застосування спеціальних засобів: засоби, споряджені речовинами сльозогінної та дратівної дії, застосовуються для:а) відбиття нападу на поліцейського, іншу особу та/або об`єкт, що перебуває під охороною; б) припинення групового порушення громадського порядку чи масових заворушень.

Відповідно порядку застосування спецзасобів визначеного правилами зберігання, носіння та застосування спеціального засобу "Терен-6" затвердженого Накаом Міністерства внутрішніх справ України 18 жовтня 2018 року N 847 1.Поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу (групу осіб) про застосування спецзасобу і надати їй (їм) достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи та поліцейського чи інші тяжкі наслідки, або коли в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

2. Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку.

3. Інтенсивність застосування спецзасобу визначається з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

4. Поліцейський зобов`язаний негайно припинити застосування спецзасобу, якщо досягнуто очікуваного результату або якщо немає потреби у подальшому його застосуванні.

5. Поліцейський зобов`язаний у найстисліші строки надати невідкладну домедичну допомогу особі, яка постраждала внаслідок застосування спецзасобу, за потреби викликати екстрену медичну допомогу, повідомити лікарів або заклад охорони здоров`я, який засіб застосовано та яку допомогу надано.

В порушення зазначеного порядку по даній справі є встановлений факт застосування поліцейськими щодо позивача спеціального засобу, спорядженого речовиною сльозогінної та дратівної дії, що також підтверджується показами свідків та довідкою КНП "Крижопільської ОЛІЛ" ВНД від 04.11.2020 року, якою встановлено хімічний опік слизової оболонки лівого та правого очей І-ІІ ст. (сльозоточивим газом) позивачу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що, під час затримання позивача були порушені всі вище перелічені норми процесуального права та матеріального права. Захід примусу о формі спеціального засобу, сльозоточивого газу, застосовано неправомірно, оскільки факту відбиття нападу на поліцейського, припинення групового порушення громадського порядку чи масових заворушень не було. Міри фізичного впливу, також застосовано неправомірно. Жодних підстав визначених законом для обмеження пересування ОСОБА_1 та його свободи, не було, оскільки на момент застосування сили не встановлено факту вчинення ним правопорушення чи продовження його вчинення і факту того, що його дії загрожували б життю чи здоров`ю поліцейських або інших громадян, а тому позов підлягає до задоволення повністю.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Вінницькій області підлягає стягненню судовий збір в розмірі 420,40 грн..

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, ст.ст.7, 122, 251, 259-263, 268 КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію» , Конституцією України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії інспектора СРПП №3 Гайсинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Кусяка Валерія та поліцейського СРПП №4 Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції Гуляренко Сергія щодо застосування фізичної сили та спеціальних засобів (сльозоточивого газу) відносно ОСОБА_1 04.11.2020 року в АДРЕСА_1 , на території АЗС "Світоч".

Визнати протиправними дії інспектора СРПП №3 Гайсинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Кусяка Валерія, поліцейського СРПП №4 Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції Гуляренко Сергія та начальника СРПП №3 Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Онофрійчука Віталія щодо адміністративного затримання ОСОБА_1 04.11.2020 року о 14 годині 20 хвилин в смт.Крижопіль по вул.О.Порошенка та примусового доставлення до Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №804606 винесену 04.11.2020 року інспектором СРПП №3 Ладижинського ВП старшим лейтенантом поліції Кусяком Валерієм Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути з ГУНП у Вінницькій області (місцезнаходження: 21050, м.Вінниця, вул.Театральна,10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_2 , (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чечельницький районний суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень КАС України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Повний текст судового рішення виготовлено 26 липня 2021 року.

Суддя В.С.Моцний