Справа № 420/22/20
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 липня 2021 року

м. Київ

справа № 420/22/20

адміністративне провадження № К/9901/23977/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Кіровоградської обласної прокуратури на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Кіровоградської області, за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Кіровоградської області, в якому просив: визнати протиправним визнати протиправним та скасувати наказ в.о. прокурора Кіровоградської області від 28 листопада 2019 року №307к про звільнення його з посади першого заступника керівника Кіровоградської місцевої прокуратури; поновити в органах прокуратури на посаді першого заступника керівника Кіровоградської місцевої прокуратури та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року в позові відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції та задоволено позов. Скасовано наказ в.о. прокурора Кіровоградської області від 28 листопада 2019 року №307к. Поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді першого заступника керівника Кіровоградської місцевої прокуратури. Стягнуто з прокуратури Кіровоградської області на користь позивачаа середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 грудня 2019 року по 14 квітня 2021 року у сумі 459 781,38 грн, з урахуванням податків і зборів.

29 червня 2021 року Кіровоградська обласна прокуратура повторно надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року. Заявник, посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення ним норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Предметом спору у цій справі є правомірність наказу про звільнення прокурора через неподання ним заяви про переведення та відсутність згоди на проходження атестації.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Як на підставу касаційного оскарження заявник вказав відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

В обґрунтування касаційної скарги заявник вказав на неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема, пунктів 7, 9,12,13,16, підпункту 2 пункту 19 розділу II Закону України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон №113-ІХ), пункту 1 частини першої, частини третьої статті 16 Закону України «Про прокуратуру», положень пункту 8 Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року №221 (далі - Порядок №221), статті 235 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України) та порушення процесуального права - у неправильному встановленні обставин, що мають значення для вирішення справи.

Надалі, у касаційній скарзі Кіровоградська обласна прокуратура послалася на необхідність формування єдиної правозастосовчої практики та винятковість цієї справи.

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.

Зміст оскаржуваних судових рішень свідчить про те, що позивача звільнено з органів прокуратури через неподання ним заяви про переведення та через відсутність згоди на проходження атестації.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції послався на відсутність підстав, передбачених п. 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», а поновлення відбулося до органу, з якого позивача було звільнено.

Водночас, вказаними заявником положеннями пунктів 7, 9, 12, 13, 16 розділу ІІ Закону №113-ІХ урегульовані умови переведення прокурорів (пункт 7) та питання організації проходження ними атестації. Наведені заявником норми є загальними, а касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів щодо їхнього неправильного застосування судами попередніх інстанцій та необхідність висновку Верховного Суду у цій справі щодо цих норм.

Водночас, зазначивши підпункт 2 пункту 19 розділу II Закону №113-ІХ, пункт 1 частини першої, частини третьої статті 16 Закону України «Про прокуратуру», пункт 8 Порядку №221 та статтюі 235 КЗпП України заявник не аргументував їхнє неправильне застосування у взаємозв`язку із обставинами справи та виключними підставами, передбаченими частиною четвертою статті 328 КАС України.

Кіровоградська обласна прокуратура лише непослідовно цитує норми закону, однак не зазначає у чому саме полягає неправильність їхнього застосування судами, обмежившись лише суб`єктивними критеріями правомірності прийнятого відповідачем рішення та доводами про необхідність формування єдиної правозастосовчої практики та винятковості справи, з посиланням на запровадження заходів щодо перезавантаження органів прокуратури, необхідності розвитку права та значний суспільний інтерес цієї справи для держави в цілому.

Водночас, наведені заявником аргументи про відсутність оцінки питанню щодо поновлення осіб на посадах, що відсутні у структурі та штатному розписі в органах прокуратури та порушення судами процесуальних норм в частині неправильного встановлення обставин справи не приймаються Верховним Судом, оскільки Кіровоградська обласна прокуратура не конкретизувала які саме обставини суд установив неправильно, а лише формально на це послалася.

Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а відповідач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до опису обставин справи, переоцінки доказів у справі, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами апеляційної інстанції, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, Кіровоградськаї обласна прокуратура не виклала передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Лише загальні посилання на відсутність висновку Верховного Суду за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Кіровоградської обласної прокуратури на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Кіровоградської області, за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко