Справа № 400/1359/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/1359/20
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

за участі секретаря Алексєєвої Н. М.

представника ППВК фірма «АН-ЯР» - адвоката Гульчак О. В.,

представника УДАБК Миколаївської міської ради Туової О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Приватного підприємства виробничо комерційної фірми «АН ЯР» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі за позовом Приватного підприємства виробничо комерційної фірми «АН ЯР» до Управління державного архітектурно будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2020 року Приватне підприємство виробничо комерційна фірма «АН ЯР» (далі ППВК фірма «АН-ЯР») звернулось до суду першої інстанції з позовом до Управління державного архітектурно будівельного контролю Миколаївської міської ради (далі - УДАБК Миколаївської міської ради) з позовом в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати припис №24 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 6 березня 2020 р.;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 12.03.2020 р. №10-219/22.02-12 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив такі підстави.

Перша підстава, це порушення УДАБК Миколаївської міської ради пункту 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. за №553 (далі Порядок №533), що виразилося у позбавленні суб`єкта містобудування бути присутнім при проведенні позапланового заходу та надати свої пояснення, зауваження та заперечення до акта перевірки.

Позивач наголошує, що йому не було надано направлення на проведення позапланової перевірки, не було ознайомлено з підставою проведення позапланового заходу, а тому, фактично було позбавлено прав, що надаються суб`єкту господарювання пунктом 13 Порядку №533.

Друга підстава, це відсутність, на момент розгляду справи про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, матеріалів стосовно проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю). Наведені обставини, на думку позивача, свідчать про те, що він був позбавлений ознайомитися з матеріалами перевірки та надати свої пояснення. На його переконання, орган державного нагляду (контролю) порушив пункт 17 Порядку накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 р. за №244 (далі Порядок №244), за приписами якого відомості про час і місце розгляду справи повідомляються суб`єкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи.

Третя підстава, це порушення відповідачем пункту 7 Порядку №533, де визначений вичерпний перелік підстав для проведення позапланової перевірки. На думку позивача подання ним заяви про видачу сертифікату «Нове будівництво магазину продовольчих та непродовольчих товарів» за адресою: м. Миколаїв, Інгульський район, Херсонське шосе - вул. Космонавтів" не є підставою для проведення позапланового заходу щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Як стверджує позивач, відповідно до пункту 27 Порядку прийняття закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. №461 (далі - Порядок №461) орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви приймає рішення про видачу сертифіката або про відмову в його видачі.

Також, заявляючи про відсутність підстав для проведення перевірки, позивач наголошував, що звернення фізичної особи про порушення підприємством законодавства у сфері містобудівної діяльності не відповідає частини 6 статті 5 Закону України «Про звернення громадян», адже відповідне звернення не підписано та в ньому міститься дата його складання, яка не відповідає даті звернення, а саме: звернення надійшло на електронну пошту УДАБК Миколаївської міської ради 04.03.2020 р., а дата його підписання значиться 04.08.2020 р.

За таких підстав, на думку суб`єкта містобудування, прийняті за результатом проведення позапланової перевірки припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності є протиправними.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року, розглянутого за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, у відкритому судовому засіданні, у задоволенні позову ППВК фірма «АН-ЯР» відмовлено.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції поважав, що доводи позивача про порушення органом державного архітектурно-будівельного контролю процедури проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання.

Так, суд вважаючи необґрунтованими доводи позивача про протиправність проведення УДАБК Миколаївської міської ради позапланового заходу без його повідомлення та його без його присутності зазначив таке.

На думку суду, при призначенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у відповідача не виникає обов`язок повідомляти суб`єкта господарювання про його призначення шляхом надсилання повідомлення. До того ж, суд відзначив, що відповідна інформація про призначення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо ППВК фірма «АН-ЯР» була розміщена на сайті Миколаївської міської ради.

Не погоджуючись з доводами позивача про те, що захід державного нагляду (контролю) повинен проводитися тільки в присутності суб`єкта господарювання, суд першої інстанції вказав, що присутність під час здійснення заходів контролю, є правом суб`єкта містобудування, яке ним реалізується на власний розсуд. На переконання суду, жодна норма Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку № 553 не встановлює заборони відповідачу на проведення позапланової перевірки, у зв`язку з відсутністю представника суб`єкта містобудування.

За таких умов, як зазначив суд, доводи сторін про наявність чи відсутність у ОСОБА_1 , при проведенні перевірочного заходу, повноважень на представництво ПП ВКФ «Ан-Яр», обумовлених довіреністю від 10 липня 2019 р., не мають правового значення.

Спростовуючи доводи ППВК фірма «АН-ЯР», що підставою для призначення позапланової перевірки стало подання суб`єктом містобудування на адресу УДАБК Миколаївської міської ради заяви про видачу сертифікату, суд першої інстанції указав, що такими підставами являлися встановлення факту самочинного будівництва та звернення фізичної особи про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Суд відзначив, що Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядок № 553 не визначають процедури виявлення відповідачем факту самочинного будівництва і не містять обмежень в джерелах отримання такої інформації. Окрім того, на думку суду першої інстанції, факт виявлення відповідачем самочинного будівництва та заява фізичної особи, є окремими та самостійними підставами для призначення позапланової перевірки.

Суд першої інстанції також звернув увагу на невідповідність підстав заявленого ППВК фірма «АН-ЯР» позову його предмету. Так, суд зауважив, у випадку якщо позивач вважав, що перевірка призначена за відсутності визначених законом підстав, належним способом захисту повинно бути оскарження наказу про проведення позапланової перевірки.

Позаяк таке оскарження не заявлено в позові, аргументація про відсутність підстав для проведення заходу державного нагляду (контролю), на думку суду, не кореспондує із заявленими позивачем вимогами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

ППВК фірма «АН-ЯР» вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає критеріям законності та обґрунтованості, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляції скаржник зазначив такі підстави.

Так, ППВК фірма «АН-ЯР» указує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зокрема, позивач зазначає, що слухання справи призначалося за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Водночас судове засідання, на якому було ухвалено рішення, по суті заявлених вимог, відбувалося без участі сторін, у тому числі і позивача, адже останній не був повідомлений про день, час та місце слухання справи.

Далі, скаржник зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції, що відсутність суб`єкта містобудування при проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) не є порушенням процедури здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. На користь своєї позиції, скаржник наводить постанову Верховного Суду від 24.12.2019 р. у справі №822/716/16, де зазначено, що факт проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил без присутності уповноваженої особи суб`єкта містобудування свідчить про допущення грубого, а не формального порушення органом державного нагляду (контролю) порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Наполягаючи, що позаплановий перевірочний захід був проведений за відсутності належного представника суб`єкта містобудування, скаржник указує на правову позицію Верховного Суду, що викладена в постанові від 17.07.2019 р. у справі №822/714/16, де зазначено, що проведення перевірки у присутності особи, яка не перебуває у трудових відносинах із суб`єктами містобудування, не є посадовою особою ні замовника, ні генпідрядника, довіреність на яку не видавалося, є порушенням порядку проведення перевірки, адже така особа позбавлена можливості надати відповідачу відповідну документацію і тим самим спростувати виявлені порушення.

Не погоджується скаржник також з позицією суду першої інстанції, що в УДАБК Миколаївської міської ради були підстави для призначення позапланового заходу державного нагляду (контролю). Так, скаржник вважає, що відсутні належні докази, які б свідчили про наявність звернення на електронну адресу УДАБК Миколаївської міської ради фізичної особи ОСОБА_2 , оскільки відповідачем надана до суду тільки роздруківка з листа надісланого на його електронну пошту.

Не поділяючи позицію суду першої інстанції, що закінчення строку договору оренди землі, яка була надана під будівництво, свідчить про наявність самочинного будівництва, скаржник зауважує про наявність мовчазної згоди орендодавця на користування землею після спливу строку оренди.

Покликаючись на усталену практику Верховного Суду, представник ППВК фірма «АН-ЯР» наголошує, що лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючим органом рішень про проведення перевірок може бути підставою для визнання їх дій правомірними. У свою чергу, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої. Отож, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Резюмуючи наведене, скаржник зауважує, що акт позапланової перевірки, складений за відсутності підстав для її проведення, за відсутності суб`єкта містобудування чи його уповноваженого представника, не може бути підставою для складання протоколу, припису та постанови про накладення штрафу.

Підтримує також позивач свою позицію, щодо неналежного його повідомлення про слухання справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, як це передбачено Порядком №244. Указує, що матеріали складені за результатами перевірки отримав 19.03.2020 р., проте постанова про накладення штрафу була прийнята 12.03.2020 р.

УДАБК Миколаївської міської ради у відзиві на апеляцію зазначає про її необґрунтованість та зазначає підстави, що були ним викладені у суді першої інстанції в заявах по суті справи та які були враховані судом при прийнятті рішення.

У суді апеляційної інстанції адвокат Гульчак О. В. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник УДАБК Миколаївської міської ради Туова О. Ю. проти задоволення апеляції заперечила, просила рішення суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи.

02.03.2020 р. ППВК фірма «АН-ЯР» подало до УДАБК Миколаївської міської ради акт готовності об`єкта до експлуатації від 26 лютого 2020 р., згідно з яким об`єкт "Нове будівництво магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: м. Миколаїв, Інгульський район, Херсонське шосе - вул. Космонавтів" - закінчений будівництвом (т.1 а.с.62-64).

Перевірку достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об`єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, здійснював заступник начальника УДАБК Миколаївської міської ради Савчук О. С.

04.03.2020 р. дана особа відвідала об`єкт "Нове будівництво магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: м. Миколаїв, Інгульський район, Херсонське шосе - вул. Космонавтів" та встановила факт його незаконної експлуатації. Встановлення цього факту підтверджується фотофіксацією (т.2 а.с.200-201).

Того ж дня, заступник начальника УДАБК Миколаївської міської ради Савчук О. С. направив на ім`я свого керівника службову записку за №110/22.01-14, де зазначив про закінчення строку дії договору оренди землі від 17 травня 2018 р., укладеного суб`єктом містобудування ППВК фірма «АН-ЯР» з міською радою. У зв`язку зі встановленням факту самочинного будівництва, дана посадова особа запропонувала призначити позапланову перевірку об`єкта "Нове будівництво магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: м. Миколаїв, Інгульський район, Херсонське шосе - вул. Космонавтів" (т.1 а.с.43).

Окрім того, 04.03.2020 р. о 20 год. 55 хв. на електронну адресу УДАБК Миколаївської міської ради надійшла заява ОСОБА_2 , в якій, останній, зазначив, що новий магазин мережі «АТБ» по вул. Херсонське шосе ріг вул. Космонавтів працює без прийняття в експлуатацію (т.1 а.с.68).

05 березня 2020 р. УДАБК Миколаївської міської ради видало наказ № 84 про проведення позапланової перевірки об`єкта "Нове будівництво магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 , указавши підставою її проведення - виявлення факту самочинного будівництва (службова записка від 04.03.3030 р. за №110/22.01-14), звернення ОСОБА_2 від 05.03.2020 р.

Нормативним обґрунтуванням наказу зазначено стаття 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та пункт 7 Порядку № 553 (т.1 а.с.45).

У направленні для проведення позапланового заходу від 05.03.2020 р. №69 (т.1 а.с.44) указано, що він здійснюється на підставі виявлення факту самочинного будівництва (службова записка від 04.03.2020 р. №110/22.01-1 та звернення ОСОБА_2 №583/22.01-13 від 05.03.2020 р.).

На сайті Миколаївської міської ради 05.03.2020 р. о 15 год. 37 хв. оприлюднене направлення на проведення позапланової перевірки, підставою для проведення указано звернення фізичної особи від 05.03.2020 р. №582/22.01-13 (т.1 а.с.46).

Позаплановий захід перевірки почався 05.03.2020 р. о 9 тій ранку.

Як випливає з копії направлення на перевірку, її отримав ОСОБА_1 , який відповідно до довіреності від 10.07.2019 р. (дійсна до 10.07.2020 р.) мав право представляти ППВК фірма «АН-ЯР» в усіх, зокрема, органах державної влади та місцевого самоврядування з питань отримання вихідних даних (технічних умов) на проектування, погодження в службах міста робочого проекту будівництва та/або реконструкції об`єктів, а також у відповідних підрозділах ДАБІ з питань отримання дозвільних документів та прийняття закінчених будівництвом об`єктів в експлуатацію, оформлення право установчих документів на закінчений будівництвом об`єкт, щодо об`єкту: м. Миколаїв, Інгульський район, Херсонське шосе - вул. Космонавтів".

Даною довіреністю ОСОБА_1 надавалися такі права: подавати та отримувати всі необхідні документи, що стосуватимуться виконання повноважень за цією довіреністю, підписувати всі документи, що пов`язані з виконанням повноважень наданих цією довіреністю, здійснювати всі інші юридично значимі дії, які будуть необхідні для виконання повноважень наданих цією довіреністю

Завершився позаплановий перевірочний захід - 06.03.2020 р. о 16 год.

Перевірку проводив заступник начальника УДАБК Миколаївської міської ради Савчук О. С.

Акт перевірки зафіксував, що ППВК фірма «АН-ЯР» своєчасно не пролонгувало договір оренди земельної ділянки під об`єктом будівництва, адже на момент введення об`єкта до експлуатації, строк його дії сплив.

За таких обставин, заступник начальника УДАБК Миколаївської міської ради Савчук О. С., керуючись частиною 1 статті 376 Цивільного кодексу України, встановив, що має місце самочинне будівництво та кваліфікував дії суб`єкта містобудування, як порушення частини 4 статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Одночасно, заступник начальника УДАБК Миколаївської міської ради Савчук О. С. встановив експлуатацію неприйнятого до експлуатації об`єкта, що є порушенням ст. 39 ч. 8 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 12 Порядку № 461.

Дане правопорушення було задокументовано фотофіксацією та фіскальними чеками.

На підставі встановлених порушень УДАБК Миколаївської міської ради прийняло:

- припис № 24 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 6 березня 2020 р., де вимагалося усунути виявлені порушення, шляхом зупинення експлуатації об`єкту «Нове будівництво магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: м. Миколаїв, Інгульський район, Херсонське шосе - вул. Космонавтів» до оформлення дозвільних документів, які надають право на його експлуатацію (т. 1 а. с. 15);

- постанову № 10-219/22.02-12 про накладення штрафу на ПП ВКФ "Ан-Яр" в сумі 777 740 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а саме частини 8 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Відповідальність за дане правопорушення встановлена абзацом 3 пунктом 4 частини 2 статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" (т.1 а.с.16-17).

Наведені вище документи були складені за відсутності уповноваженої особи суб`єкта містобудування Скорика А. М. та направлені на адресу підприємства поштою.

23.09.2020 р. Державна архітектурно-будівельна інспекція України прийняла до експлуатації об`єкт «Нове будівництво магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: м. Миколаїв, Інгульський район, Херсонське шосе - вул. Космонавтів», оформивши сертифікат готовності, реєстраційний номер: ІУ22.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та правова оцінка суду апеляційної інстанції доводів учасників справи та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Передусім суд апеляційної інстанції констатує, що скаржник не оспорює факт експлуатації об`єкта неприйнятого в експлуатацію, мотивами, для скасування рішень суб`єкта владних повноважень, є порушення процедури призначення перевірки, її проведення та слухання справи без нього та без належного повідомлення.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги про порушення УДАБК Миколаївської міської ради порядку призначення, проведення позапланової перевірки містобудівного законодавства та про ненастання правових наслідків після проведення такого заходу контролю, колегія суддів установила таке.

Вирішуючи питання про наявність підстав для проведення позапланової перевірки ППВК фірма «АН-ЯР», колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 статті Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" унормовано, що підставами для проведення позапланової перевірки є:

1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;

6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Аналогічні підстави для проведення позапланової перевірки встановлені п. 7 Порядку №553.

Скаржник, зауважує, що не може бути підставою для проведення позапланового заходу подання суб`єктом містобудування заяви про видачу сертифікату на новий об`єкт будівництва. На його переконання, у випадку виявлення недостовірних відомостей у поданих документах, орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви приймає рішення про відмову у видачі сертифіката.

Колегія суддів погоджується з такою позицією, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 2 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Прийнятий на виконання даного Закону Порядок №461 регулює питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Пункти 25 27 даного Порядку встановлюють, що орган державного архітектурно-будівельного контролю приймає подані замовником заяву, акт готовності об`єкта до експлуатації та вчиняє дії у межах чинного законодавства щодо з`ясування питання достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об`єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, за результатами яких складається довідка за формою, наведеною у додатку 10 до цього Порядку.

Під час розгляду питання прийняття в експлуатацію об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, орган державного архітектурно-будівельного контролю має право оглядати об`єкт із здійсненням фото- та відеофіксації, відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати проектну та виконавчу документацію, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, отримувати матеріали, відомості, довідки, пояснення з питань, що виникають під час огляду об`єкта та залучати в разі потреби установи, організації, у тому числі громадські об`єднання осіб з інвалідністю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви приймає рішення про видачу сертифіката або про відмову в його видачі.

Частина 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункт 27 Порядку №461 унормовують, що підставою для відмови у видачі сертифіката, зокрема, є виявлення недостовірних відомостей у поданих документах.

Як установлено матеріалами справи, 12.03.2020 року, УДАБК Миколаївської міської ради відповідно до пункту 27 Порядку №461 відмовило ППВК фірма «АН-ЯР» у видачі сертифіката, позаяк виявило недостовірні відомості у поданих документах, зокрема, закінчення строку договору оренди землі на момент прийняття закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації.

Суд апеляційної інстанції вважає, що виявлення недостовірних відомостей в акті готовності до експлуатації не є підставою для призначення та проведення позапланового заходу та, як правильно зауважив скаржник, це є підставою для відмови у видачі відповідного сертифікату.

За таких підстав, є необґрунтованою позиція суду першої інстанції, що виявлення органом державного нагляду (контролю) недостовірних відомостей в акті готовності до експлуатації свідчить про факт самочинного будівництва, а тому є самостійною підставою для проведення позапланового заходу.

Варто відзначити, якщо посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю встановила факт самочинного будівництва об`єкта, перевірка повинна була відбуватися саме з цих питань та з прийняттям відповідних рішень.

Так, відповідно до статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням (частина перша згаданого Закону).

Водночас, у межах спірних правовідносин, за результатами перевірки виявлення факту самочинного будівництва, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, жодного рішення, як того вимагає стаття 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», не прийняла.

Наведене правове обґрунтування дає підстави для висновку про обов`язок органу державного архітектурно-будівельного контролю, у випадку виявлення факту самочинного будівництва, прийняти рішення про відмову у видачі сертифікату .

Аналогічної правової позиції підтримується і Верховний Суд у справі №818/878/16, зазначивши у постанові від 05.12.2019 р., що реєстрація декларації підлягає скасуванню у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання не будь-яких недостовірних даних, а лише тих, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом.

Понад те, з останніх пояснень представника УДАБК Миколаївської міської ради випливає, що метою проведення спірної перевірки було встановлення, 04.03.2020 р., заступником начальника УДАБК Миколаївської міської ради факту незаконної експлуатації об`єкта неприйнятого до експлуатації, що був зафіксований відповідними доказами.

Також, колегія суддів не погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що заява фізичної особи ОСОБА_2 від 05.03.2020 р., що надійшла на електронну адресу УДАБК Миколаївської міської ради про порушення ПП ВКФ "Ан-Яр" законодавства у сфері містобудівної діяльності, могла бути підставою для проведення позапланової перевірки.

Як указує скаржник, дана заява не відповідає приписам Закону України «Про звернення громадян», якими повинен був керуватися суб`єкт владних повноважень вирішуючи питання про її розгляд.

Матеріалами справи встановлено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю 04.03.2020 р. отримав на свою електронну пошту заяву ОСОБА_2 , яка була ним не підписана і зазначена дата її складання 04.08.2020 р. не співпадала з датою направлення.

Проаналізувавши положення частин 6 та 7 статті 5 Закону України «Про звернення громадян», колегія суддів установила, що у письмовому зверненні надісланому з використанням засобів електронного зв`язку (електронне звернення) має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Таким чином, обов`язковою вимогою письмового звернення є його підписання заявником та зазначення дати. Отже, для того, щоб електронне звернення відповідало наведеним вимогам, заявник повинен зробити скан копію документа, який вже є на папері, де є його підпис та дата.

Ураховуючи відсутність в електронному зверненні ОСОБА_2 таких необхідних складових, УДАБК Миколаївської міської ради повинно було повернути його заявнику з відповідними роз`ясненнями.

Понад те, колегія суддів звертає увагу, що дане звернення стосується не самочинного будівництва, а свідчить про експлуатацію магазину без введення його до експлуатації.

Однією з підстав для відмови ПП ВКФ "Ан-Яр" у позові суд першої інстанції зазначив відсутність права, в межах заявлених вимог, оскаржувати підстави, які були визначені в наказі про проведення позапланового перевірочного заходу. Мотивами для такого висновку було зазначено відсутність позовних вимог про оскарження відповідного наказу.

Таку позицію зайняв і відповідач, вважаючи, що суд апеляційної інстанції не може досліджувати питання правомірності призначення позапланової перевірки, оскільки суб`єкт містобудування не оскаржив наказ про її призначення.

Водночас, не можна вважати таке обґрунтування правомірним, оскільки воно суперечить рішенню Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2020 р. у справі № 826/17123/18.

Так, у наведеному рішенні судова палата відступила від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа № 804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15) тощо.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Отже, як зазначив суд вищої інстанції, у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Переходячи до дослідження обставин незгоди скаржника з рішенням суду першої інстанції про його належне сповіщення про призначення позапланового заходу, оскільки інформація про це була розміщена на сайті Миколаївської міської ради, колегія суддів установила таке.

Відповідно до п. 12 Порядку № 553, посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані:

- розміщувати на офіційному веб-сайті органу державного архітектурно-будівельного контролю інформацію про проведення позапланової перевірки в день її початку.

Як обґрунтовано зазначив представник ППВК фірма «АН-ЯР» позаплановий перевірочний захід був розпочатий 05.03.2020 р. о 09 годині (т.1 а.с.6), а оголошення на офіційному сайті Миколаївської міської ради, в якому містилося найменування об`єкта, підстава проведення перевірки, а також дата направлення на перевірку було розміщено на сайті 05.03.2020 р. о 15 год. 37 хв. (т.1 а.с.46), в розділі «Направлення на проведення позапланової перевірки».

Слушно зауважити, що підставою для проведення позапланової перевірки на сайті Миколаївської міської ради було зазначене лише звернення фізичної особи.

Отож, ураховуючи час розміщення оголошення, не можна вважати, що суб`єкт містобудування був обізнаний про намір органу державного архітектурно-будівельного контролю провести позаплановий захід перевірки.

Досліджуючи доводи скаржника про неналежне його повідомлення про час і місце розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності колегія суддів установила таке.

Частина 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забороняє експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію.

Пункт 4 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» встановлює, що суб`єкти містобудування, які є замовниками будівництва об`єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно несуть відповідальність, зокрема, за експлуатацію або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2), - у розмірі трьохсот сімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Порядок №244 визначає процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - штрафи), що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Так, пункт 15 Порядку №244 унормовує, що протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інші матеріалами подаються посадовій особі органу державного архітектурно-будівельного контролю, уповноваженій розглядати справу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, з метою вирішення питання притягнення до відповідальності та накладення штрафу протягом трьох днів після його складання.

Відповідно до пункту 16 Порядку №244 справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності розглядається посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи.

Пунктом 17 Порядку №244 визначено, що справа може розглядатися за участю суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або його уповноваженого представника, експертів, інших осіб. Відомості про час і місце розгляду справи повідомляються суб`єкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи. Неприбуття суб`єкта містобудування у визначений час і місце не перешкоджає розгляду справи.

Відтак, обов`язковою умовою розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є повідомлення особи, щодо якої розглядається справа, про час та місце розгляду справи не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи.

Крім того, у разі неотримання протоколу про правопорушення та інших документів, на підставі яких особа притягується до відповідальності, такі документи мають бути надіслані рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи.

Як випливає з роздруківки відстеження поштового відправлення за штриховим ідентифікатором, матеріали позапланової перевірки були надіслані позивачу рекомендованим поштовим відправленням 06.03.2020 р. (т.1 а.с.113)

10.03.2020 р. о 18 год. 19 хв. дане відправлене не було вручено під час доставки (інші причини). Під іншими причинами мається на увазі - одержувач відсутній під час доставки.

Про заплановані подальші спроби доставити позивачу рекомендоване поштове відправлення його відстеження не містить. Зазначено про його вручення лише 19.03.2020 р. о 09 год. 57 хв.

Колегія суддів вважає, що позивача своєчасно не повідомлено про час та місце розгляду справи про порушення у сфері містобудівної діяльності.

Пункт 16 Порядку №244 надає право органу державного архітектурно-будівельного контролю розглядати справу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, протягом 15 днів з дня одержання правопорушником протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи.

Однак, як встановлено доказами у справі, відповідач, розглянувши справу щодо суб`єкта містобудування, не перевірив обставини повідомлення його не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи, не впевнився, що останній отримав протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Підставою для такого висновку є роздруківка відстеження поштового відправлення за штриховим ідентифікатором, яка була зроблена відповідачем лише 28.04.2020 р., тобто під час слухання справи в суді першої інстанції.

Доказів про те, що орган державного архітектурно-будівельного контролю в день розгляду справи про накладення штрафу на суб`єкта містобудування перевірив обставини належного його повідомлення в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів наголошує, що особі, до якої застосовується штрафна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Верховний Суд, розглядаючи справу №826/12913/17 за подібними правовідносинами у рішенні від 17.11.2020 р. відзначив, що законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу.

Суд касаційної інстанції підкреслив, що зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Відтак, обов`язок уповноваженої посадової особи письмово повідомляти особу, щодо якої застосовується стягнення за правопорушення у сфері містобудівної діяльності не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи.

Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції дослідив поведінку особи, яка притягується до відповідальності, зокрема, чи не ухилялася, остання, від одержання повідомлення або чи вчиняла інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні.

Як мовилося вище, перша спроба вручити ППВК фірма «АН-ЯР» матеріали позапланової перевірки, у тому числі і протокол здійснювалася 10.03.2020 р. о 18 год.19 хв.. Варто відзначити, що по-перше така спроба відбувалася пізніше як за три доби до дня розгляду справи (12.03.2020р.) та по-друге, поза межами робочого часу підприємства, що свідчить про поважність причин його неотримання.

Колегія суддів вважає, що у органу державного архітектурно-будівельного контролю були всі підстави для відкладення розгляду справи, адже строк розгляду, що встановлений пунктом 16 Порядку №244, це дозволяв.

Доводи представника УДАБК Миколаївської міської ради, викладені у відзиві на апеляцію, що уповноважена особа позивача Скорик А.М. знав про розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, адже 12.03.2020 р. звернувся до управління про отримання спірної постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, не можуть бути взяти до уваги з огляду на таке.

Як випливає з акта про проведення перевірки, припису та постанови про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, уповноважена особа позивача ОСОБА_1 не був присутній при їх складанні, а тому дані документи були направлені поштою. Будь яких доказів про належне сповіщення позивача або його уповноваженої особи матеріали справи не містять.

Розглядаючи довід апеляції, що позаплановий перевірочний захід був проведений у відсутності суб`єкта містобудування або його представника, колегія суддів підтримує позицію УДАБК Миколаївської міської ради, що ОСОБА_1 був уповноважений ППВК фірма «АН-ЯР» на представництво його інтересів в усіх органах державної влади та місцевого самоврядування, зокрема ДАБІ з правом отримувати необхідні документи та їх підписувати.

Отже, ураховуючи, що уповноважена особа позивача ОСОБА_1 підписав направлення на перевірку та був присутній при її проведенні, відсутні підстав вважати, що порушений пункт 9 Порядку №533.

Узагальнюючи викладене,суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що відсутність підстав для проведення позапланової перевірки, неналежне повідомлення особи, щодо якої розглядається справа, про час та місце розгляду справи не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи, не можуть вважатися формальними порушеннями.

За таких умов, попри вчинення суб`єктом містобудування порушення вимог у сфері містобудівної діяльності, прийняті суб`єктом владних повноважень рішення повинні бути визнані протиправними та скасованими.

Варто також відзначити, що приймаючи рішення на користь суб`єкта містобудування, суд апеляційної інстанції висновувався з того, що розмір накладеного штрафу в сумі 777 740 грн., перевищує розмір штрафу за кримінально каране діяння за національним законодавством України та може бути віднесений до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Стаття 6 Конвенції «Право на справедливий суд» визначає специфічні гарантії для розгляду кримінального обвинувачення - презумпція невинуватості, можливість підготовки свого захисту, право на правову допомогу, право бути поінформованим про причини обвинувачення, право допиту свідків обвинувачення, право на допомогу перекладача у разі, якщо особа не володіє мовою, яка використовується в суді.

У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Енгель та інші проти Нідерландів» та "Озтюрк проти Німеччини" напрацьовано три основних критерії, за якими повинна бути здійснена оцінка для класифікації провадження як кримінального у розумінні Конвенції:

- класифікація правопорушення в національному законодавстві відповідної держави;

- характер правопорушення;

- суворість покарання, до якого може бути притягнута особа.

У рішенні ЄСПЛ «Надточій проти України», де вирішувалося питання чи відноситься справа про притягнення заявника до адміністративної відповідальності за порушення статті 112 Митного кодексу, Суд дійшов висновку, що за своєю суттю наведена справа є кримінальною, а також, що зазначені митні адміністративні правопорушення фактично мали кримінальний характер та повністю підпадали під гарантії статті 6 Конвенції.

ЄСПЛ, враховуючи, що в цій справі заявник стверджував, що митні органи, а потім суд розглянули справу за його відсутності, без будь-якого підтвердження того, що він отримав повідомлення, дійшов висновку щодо застосування кримінального аспекту статті 6 Конвенції до даного провадження.

Неповідомлення особи про розгляд справи про адміністративне правопорушення було визнано ЄСПЛ однією з ознак порушення права на справедливий суд, також в пунктах 66 та 67 рішення в справі «Лучанінова проти України».

Так, Суд відзначив, що порушення права сторони на участь у розгляді її справи в адміністративному провадженні, являє собою порушення права на справедливий розгляд справи судом, яке захищено згідно пункту 1 статті 6 Конвенції.

Отож, ураховуючи суворість покарання, до якого може бути притягнута особа, суд апеляційної інстанції наголошує, що суб`єкт владних повноважень повинен був суворо дотримуватися вимог національного законодавства щодо забезпечення права особи на участь у розгляді справи.

Доводи скаржника про порушення його права брати участь у судовому засіданні 02.03.2021 р., колегія суддів оцінює таким чином.

01.04.2020 р. Миколаївський окружний адміністративний суд прийняв ухвалу про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (т.1 а.с.21).

Останнє судове засідання, за участі сторін, було проведено 08.02.2021 р. Із протоколу судового засідання випливає, що суд вислухав пояснення сторін, дослідив письмові докази та закрив судове засідання, не зазначивши наступної дати слухання справи.

У рішенні суду від 02.03.2021 р., яке є предметом оскарження, зазначено, що воно ухвалене у відкритому судовому засіданні за участі представників сторін. Водночас журнал судового засідання, в якому фіксується хід відкритого судового засідання, відсутній.

Викладене підтверджує доводи позивача, що він не був повідомлений про розгляд справи 02.03.2021 р. та судове засідання відбувалося без його участі.

Відповідач у своєму відзиві також зазначає про останню участь у судовому засіданні 08.02.2021 р.

Відповідно до частини 3 статті 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, зокрема, якщо:

справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що скаржник звертає увагу апеляційного суду на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, але це не є обґрунтуванням незаконності судового рішення.

За таких умов, колегія суддів вважає, що підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права, що виразилося у неправильному їх тлумаченні.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних доручень від 25 березня 2020 року про сплату судового збору за звернення до суду з даним позовом (т.1 а.с.1) та платіжних доручень від 06 квітня 2021 року (т.2 а.с.34-35), від 06 травня 2021 року (т.2 а.с.55) про сплату судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою, позивачу належить повернути грошові кошти в загальній сумі 34 420,26 грн.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до частини 4 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, зокрема:

щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За такого правового регулювання, ураховуючи, що сума штрафу не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд першої інстанції не порушив норми процесуального права, розглянувши дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін

Таким чином, ураховуючи, що судом апеляційної інстанції переглянуто рішення суду першої інстанції, яке ухвалено у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 195, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства виробничо комерційної фірми «АН ЯР» - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову Приватного підприємства виробничо комерційної фірми «АН ЯР».

Визнати протиправним та скасувати припис Управління державного архітектурно будівельного контролю Миколаївської міської ради про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 24 від 06 березня 2020 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного архітектурно будівельного контролю Миколаївської міської ради від 12.03.2020 року № 10-219/22.02-12 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державного архітектурно будівельного контролю Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, код за ) на користь Приватного підприємства виробничо комерційної фірми «АН ЯР» (вул. Космонавтів, 142/1, м. Миколаїв, 54031, код за ) судовий збір за звернення до суду з позовом та апеляційною скаргою в сумі 34 420 (тридцять чотири тисячі чотириста двадцять) грн. 26 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 27.07.2021 року.