Справа № 540/2218/21
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/2218/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 , у видачі пенсійного посвідчення;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області прийняти від ОСОБА_1 документи на видачу пенсійного посвідчення та видати ОСОБА_1 пенсійне посвідчення.

Свої вимоги мотивує тим, що звернулася до Херсонського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з питання отримання пенсійного посвідчення повторно, у зв`язку із його втратою в результаті крадіжки. Під час прийому роз`яснено, що позивач не має права на отримання пенсійного посвідчення так як отримує довічне грошове утримання судді у відставці. 14.12.2020 р. звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та до Пенсійного фонду України із заявами про вирішення питання щодо видачі пенсійного посвідчення. На зазначені заяви надано відмову у видачі пенсійного посвідчення, оскільки ОСОБА_1 з 09.03.2017 р. одержує довічне грошове утримання судді в відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а тому не має права на отримання пенсійного посвідчення. Вважає вказані дії протиправними та такими, що порушують її права, як особи, яка досягла пенсійного віку і отримує щомісячні виплати з ГУ ПФУ в Херсонській області за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2021 р. адміністративну справу № 540/2218/21 передано судді Гомельчуку С.В.

Ухвалою від 21.05.2021 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У зв`язку з тривалою відсутністю судді Гомельчука С.В.: тимчасова непрацездатність з 27.05.2021 р. по 08.06.2021 р., відпустка з 09.06.2021 р. по 09.07.2021 р. включно та службовою запискою помічника судді Шепелєва В.І., 02.07.2021 р. здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого адміністративну справу № 540/2218/21 передано судді Бездрабку О.І.

У встановлений суддею строк позивач усунула недоліки позовної заяви та ухвалою від 05.07.2021 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

21.07.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні. Вказує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області та з 09.03.2017 р. отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". До цього часу отримувала пенсію у зв`язку з втратною годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". На переконання відповідача, пенсійне посвідчення - це документ, який підтверджує факт призначення пенсії. Оскільки, позивач отримує довічне грошове утримання судді в відставці, а не пенсію, відсутні підстави для виготовлення пенсійного посвідчення, як документу, що підтверджує факт призначення пенсії.

З урахуванням п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області, їй призначено пенсію в разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

31.10.2007 р. Комісією з встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною при Херсонській обласній державній адміністрації прийнято рішення № 581 про встановлення ОСОБА_1 з 26.08.2007 р. пенсії за особливі заслуги перед Україною по втраті годувальника. До призначеної їй пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" вирішено встановити надбавку згідно із Законом України Про пенсії за особливі заслуги перед Україною", в розмірі 70 % від надбавки, яка була б встановлена годувальнику - 35 % від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

З 26.08.2007 р. ОСОБА_1 встановлено надбавку згідно із Законом України Про пенсії за особливі заслуги перед Україною".

Відповідно до розпорядження від 11.04.2017 р. № 2608 ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання судді з 09.03.2017 р. у розмірі 80 % від заробітку.

На підставі анкети відомостей про пенсіонера від 04.07.2017 р. ОСОБА_1 видано пенсійне посвідчення від 11.07.2017 р. № НОМЕР_1 , в якому вказано: вид пенсії "за віком", термін дії "довічно".

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 21.11.2020 р. за № 0000753 зареєстровано кримінальне провадження за ч.1 ст.185 КК України. Так, відповідно до повідомлення ОСОБА_1 21.11.2020 р. невстановленою особою таємно, шляхом вільного доступу з сумки заявника, вчинено крадіжку гаманця з грошовими коштами 1500 грн., документів на ім`я заявниці (пенсійне посвідчення, посвідчення спілки авганців України, посвідчення члена сім`ї загиблого учасника бойових дій), дві банківські картки ПриватБанку на ім`я заявниці та банківську картку Ощадбанку на ім`я ОСОБА_3 .

У зв`язку з втратою пенсійного посвідчення 14.12.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою, в якій просила прийняти документи та видати пенсійне посвідчення.

Листом від 29.12.2020 р. за вих. № 5234-5072/П-02/8-2100/20 відповідач повідомив, що відповідно до п.2 розділу І Порядку оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 03.11.2017 р. за № 26-1, зазначено, що пенсійні посвідчення виготовляються на підставі заяви на виготовлення пенсійного посвідчення (додаток 1 до Порядку) особи, якій призначено пенсію, що подається до територіального органу Пенсійного фонду України та місцем перебування особи на обліку як одержувача пенсії. Оскільки позивач отримує довічне грошове утримання судді в відставці, а не пенсію, відсутні підстави для виготовлення пенсійного посвідчення, як документу, що підтверджує факт призначення пенсії.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Положеннями ст.1 Закону № 1058 надано наступні визначення:

- пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом (абз.22);

- пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом (абз.24).

За змістом ч.1 ст.4 Закону № 1058 законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (ч.1 ст.5 Закону № 1058).

Вичерпний перелік видів пенсійних виплат, які можуть бути призначені відповідно до Закону № 1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі визначає ст.9 Закону № 1058, а саме: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 4 статті 44 Закону № 1058 передбачено, що особам, яким призначено пенсію, органи Пенсійного фонду видають пенсійні посвідчення. Видача пенсійного посвідчення для пенсіонерів здійснюється безоплатно. Порядок видачі, зразок та форма пенсійного посвідчення затверджуються правлінням Пенсійного фонду.

Відповідно до ч.4 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Стратегії модернізації та розвитку Пенсійного фонду України на період до 2020 року, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 р. № 672-р, постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії (далі - Порядок № 672).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 672 передбачено, що пенсійні посвідчення виготовляються на підставі заяви на виготовлення пенсійного посвідчення (додаток 1) особи, якій призначено пенсію, що подається до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем перебування особи на обліку як одержувача пенсії.

У разі якщо пенсійне посвідчення стало непридатним для користування, втрачено, особі призначено інший вид пенсії або змінилися обставини здійснення опіки та піклування (змінився законний представник чи його звільнено від повноважень, поновлено цивільну дієздатність одержувача пенсії тощо), за заявою одержувача пенсії видається нове посвідчення, про що робиться відмітка у пенсійній справі. Заміна пенсійного посвідчення здійснюється за процедурою, визначеною для виготовлення пенсійного посвідчення. При заміні пенсійного посвідчення одержувач пенсії повертає органу Пенсійного фонду України попередньо видане пенсійне посвідчення за наявності, електронне пенсійне посвідчення - банку, які знищуються відповідним органом Пенсійного фонду України або банком (п.3 розділу І Порядку № 672).

Разом з тим, організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. № 1402-VIII (далі - Закон № 1402).

Згідно ч.5 ст.116 Закону № 1402 за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання (ч.1 ст.142 Закону № 1402).

Частиною 5 статті 142 Закону № 1402 передбачено, що пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, законодавством передбачено можливість вибору суддею, який вийшов у відставку, отримувати пенсію чи щомісячне довічне грошове утримання.

З огляду на викладене, довічне грошове утримання судді не є видом пенсії у розумінні норм діючого національного законодавства.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.03.2021 р. по справі № 318/2128/15-а (адміністративне провадження № К/9901/4755/18).

З цього приводу суд зазначає, що призначення такої виплати передбачено нормами спеціального законодавства, яким, в контексті спірних правовідносин, є Закон № 1402, при цьому, вказаним актом чітко визначено коло суб`єктів, які мають право на таке утримання, а саме - судді.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід`ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов`язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя.

У рішенні від 08.06.2016 р. у справі № 4-рп/2016 Конституційний Суд України наголошував, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказував, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відтак, виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, а тому не є видом пенсії у розумінні законодавства.

Таким чином, судді, який вийшов у відставку, видача пенсійного посвідчення не здійснюється.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність вимоги ОСОБА_1 щодо видачі їй пенсійного посвідчення, оскільки з 09.03.2017 р. позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці, у зв`язку з отриманням якого законодавством не передбачено видачу пенсійного посвідчення.

Приписами ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність відмови позивачу у видачі пенсійного посвідчення, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 112010201