Справа № 160/16839/20
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2021 року м. Дніпросправа № 160/16839/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

секретар судового засідання Солодкова К.А.

за участі представника позивача Дружиної Т.Г.

представників відповідача Бірсана П.М., Савранської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2021 р. (суддя Горбалінський В.В.) в справі № 160/16839/20 за позовом Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» (далі ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків ДПС в особі Дніпропетровського управління про визнання протиправною бездіяльності щодо не внесення до інтегрованої картки платника, на якій обліковуються розрахунки позивача з бюджетом за податком на прибуток підприємств, інформації про наявність надмірної сплати податку у сумі 10 737 776,41 грн.; зобов`язання внести до інтегрованої картки платника, на якій обліковуються розрахунки позивача з бюджетом за податком на прибуток підприємств, за наслідками 2019 року у сумі 10 737 776,41 грн. шляхом відповідного збільшення сальдо розрахунків на користь ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова»; визнання протиправною бездіяльності щодо невиключення з інтегрованої картки платника, на якій обліковуються розрахунки позивача з бюджетом за податком на прибуток підприємств, інформації про нарахування пені за несвоєчасну сплату податку на прибуток підприємств (включаючи авансові внески з цього податку) у сумі 29 848,21 грн. та інформації про сплату (списання, погашення) цієї пені; зобов`язання збільшити у інтегрованій картці платника, на якій обліковуються розрахунки позивача з бюджетом за податком на прибуток підприємств, сальдо розрахунків на користь ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» на суму стягнутої (списаної, погашеної) пені у сумі 29 848,21 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2021 р. позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної податкової служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДПС щодо невнесення до інтегрованої картки платника інформації, яка вказана у податковій декларації позивача з податку на прибуток за 2019 рік; зобов`язано Офіс великих платників податків Державної податкової служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДПС внести до інтегрованої картки платника інформацію, яка вказана у податковій декларації позивача з податку на прибуток за 2019 рік; зобов`язано Офіс великих платників податків Державної податкової служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДПС внести всі коригування до інтегрованої картки платника на підставі внесення інформації, яка вказана у податковій декларації позивача з податку на прибуток за 2019 рік.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано порядок заповнення декларації з податку на прибуток та додатків до декларації. Апелянтом зазначено, що сума авансового внеску з податку на прибуток, сплаченого при виплаті дивідендів, не підлягає поверненню платнику податків або зарахуванню в рахунок погашення грошових зобов`язань з інших податків і зборів. У разі прийняття рішення на користь платника та коригування його ІКП, контролюючому органу необхідно буде донараховувати дані суми документальною невиїзною перевіркою тільки вже зі штрафною санкцією.

Контролюючим органом, в свою чергу, рекомендовано підприємству за 9 місяців 2019 року та 2019 рік надати уточнюючі розрахунки з податку на прибуток для приведення у відповідність до роз`яснень Державною податковою службою України та правильного відображення сум авансових внесків за відповідні періоди.

У поясненнях на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.07.2021 р. допущена заміна відповідача Офісу великих платників податків ДПС правонаступником Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

В судовому засіданні представники відповідача апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання вимог розділу III Податкового кодексу України позивачем 07.11.2019 року до контролюючого органу подана податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2019 року, у якій фінансовий результат до оподаткування (прибуток), визначений у фінансовій звітності підприємства відповідно до міжнародних стандартів фінансової звітності, за 9 місяців 2019 року склав 362 723 000,00 грн.

У додатку АВ до зазначеної податкової декларації з податку на прибуток сума чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до статті 11-1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», склала суму 108 816 900,00 грн. (код рядка 1.4).

Таким чином, сума авансового внеску у зв`язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів), що має бути сплачена у звітному (податковому) періоді, (рядок 5 додатка АВх18% переноситься в рядок 20 АВ податкової декларації з податку на прибуток підприємств) склала 19 587 042,00 грн. (код рядка 6).

Зазначена операція відображена в електронному кабінеті платника податку ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова».

28.02.2020 року позивачем подана до контролюючого органу податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 2019 рік.

Фінансовий результат до оподаткування (прибуток), визначений у фінансовій звітності підприємства відповідно до міжнародних стандартів фінансової звітності за 2019 рік (прибуток), що утворився внаслідок курсової різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей, склав 118 819 000,00 грн., що знайшло своє відображення у податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2019 рік (код рядка 02).

У додатку АВ до податкової декларації з податку на прибуток за 2019 рік сума чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до статті 11-1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», склала суму 35 645 700,00 грн. (код рядка 1.4).

Сума авансового внеску у зв`язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів) склала 6 416 226,00 грн. (код рядка 6).

Задекларовану позивачем за 9 місяців 2019 року суму авансового внеску в розмірі 19 587 042 (код рядка 21) проведено в ІКП по строку нарахування 19.11.2019 року, водночас задекларовані позивачем в декларації з податку на прибуток за 2019 рік суму авансового внеску «-13 170 816» (код рядка 22) не проведено.

Позивач 04.12.2020 року, 08.12.2020 року та 16.12.2020 року звертався до контролюючого органу з листами, у яких наполягав на вчиненні невідкладних дій щодо відображення/коригування у особовій картці платника дійсного стану зобов`язань зі сплати до державного бюджету податку на чистий прибуток за 2019 рік, відповіді на означені листи станом на день звернення з цим позовом не отримав, відповідні коригування в ІКП не здійснено.

Враховуючи встановлення відображення у ІКП недоїмки у сумі 10 767 624,62 грн. (10 737 776,41 грн. + 29 848,21 грн.), яка не підтверджена відповідним рішенням контролюючого органу, яке б вказувало на узгодження вказаної суми, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як контролюючий орган, до функцій якого за приписами Податкового кодексу України та Порядку №422 віднесено обов`язок адміністрування податків, зборів, платежів (зокрема внесення даних до ІКП на підставі звітних документів платника податків), ухилився від здійснення свого обов`язку, встановленого чинним законодавством, що призвело до безпідставного відображення в інтегрованій картці платника податків недоїмки на суму 10 767 624,62 грн. з податку на прибуток.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції зазначив, що задоволення позовних вимог у спосіб, який обрано позивачем, є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, тому вважав, що у відповідача відсутній обов`язок щодо внесення саме конкретної інформації, яка зазначається позивачем, тому дійшов дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Офісу щодо невнесення до інтегрованої картки платника інформації, яка вказана у податковій декларації позивача з податку на прибуток за 2019 рік, зобов`язання відповідача внести до інтегрованої картки платника інформацію, яка вказана у податковій декларації позивача з податку на прибуток за 2019 рік, зобов`язання відповідча внести всі коригування до інтегрованої картки платника на підставі внесення інформації, яка вказана у податковій декларації позивача з податку на прибуток за 2019 рік.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова» є платником податку на прибуток.

Позивачем 07.11.2019 р. до контролюючого органу подана податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2019 року, у якій фінансовий результат до оподаткування (прибуток), визначений у фінансовій звітності підприємства відповідно до міжнародних стандартів фінансової звітності за 9 місяців 2019 року, склав 362 723 000,00 грн.

У додатку АВ до зазначеної податкової декларації з податку на прибуток сума чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до статті 11-1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», склала суму 108 816 900,00 грн. (код рядка 1.4).

Таким чином, сума авансового внеску у зв`язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів), що має бути сплачена у звітному (податковому) періоді, (рядок 5 додатка АВх18% переноситься в рядок 20 АВ Податкової декларації з податку на прибуток підприємств) склала 19 587 042,00 грн. (код рядка 6).

Зазначена операція відображена в електронному кабінеті платника податку ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова».

28.02.2020 року позивачем подана контролюючому органу податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 2019 рік.

Фінансовий результат до оподаткування (прибуток), визначений у фінансовій звітності підприємства відповідно до міжнародних стандартів фінансової звітності за 2019 рік (прибуток), що утворився внаслідок курсової різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей, склав 118 819 000,00 грн., що відображено у податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2019 рік (код рядка 02).

У додатку АВ до податкової декларації з податку на прибуток за 2019 рік сума чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до статті 11-1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», склала суму 35 645 700,00 грн. (код рядка 1.4).

Сума авансового внеску у зв`язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів) склала 6 416 226,00 грн. (код рядка 6).

Задекларовану позивачем за 9 місяців 2019 року суму авансового внеску в розмірі 19 587 042 грн. (код рядка 21) проведено в ІКП по строку нарахування 19.11.2019 року, а задекларовану позивачем в декларації з податку на прибуток за 2019 рік суму авансового внеску «-13 170 816» (код рядка 22) не проведено.

Позивачем 04.12.2020 р., 08.12.2020 р., 16.12.2020 р. подавались контролюючому органу листи з питання здійснення дій щодо відображення/коригування у особовій картці платника дійсного стану зобов`язань зі сплати до державного бюджету податку на чистий прибуток за 2019 рік, відповіді на які не отримані платником податку, а контролюючим органом коригування в ІКП не проведено.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Порядок сплати податкового зобов`язання з податку на прибуток при виплаті дивідендів встановлено пунктом 57.1-1 статті 57 Податкового кодексу України, підпунктом 57.1-1.1 якої встановлено, що у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів платник податку на прибуток - емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 137 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 57.1-1.2 пункту 57.1-1 статті 57 Податкового кодексу крім випадків, передбачених підпунктом 57.1-1.3 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку на прибуток.

Авансовий внесок розраховується з суми перевищення дивідендів, що підлягають виплаті, над значенням об`єкта оподаткування за відповідний податковий (звітний) рік, за результатами якого виплачуються дивіденди, грошове зобов`язання щодо якого погашене. У разі наявності непогашеного грошового зобов`язання авансовий внесок розраховується зі всієї суми дивідендів, що підлягають виплаті. Авансовий внесок обчислюється за ставкою, встановленою пунктом 136.1 статті 136 цього Кодексу. Сума дивідендів, що підлягає виплаті, не зменшується на суму авансового внеску.

При цьому у разі якщо дивіденди виплачуються за неповний календарний рік, то для обрахунку суми зазначеного перевищення використовується значення об`єкту оподаткування, обчислене пропорційно кількості місяців, за які сплачуються дивіденди. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Сума попередньо сплачених протягом податкового (звітного) періоду авансових внесків з податку на прибуток під час виплати дивідендів підлягає зарахуванню у зменшення нарахованого податкового зобов`язання з податку на прибуток, задекларованого у податковій декларації за такий податковий (звітний) період.

У разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму нарахованого податкового зобов`язання підприємством - емітентом корпоративних прав за такий податковий (звітний) період, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов`язань наступних податкових (звітних) періодів до повного його погашення, а під час отримання від`ємного значення об`єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов`язань майбутніх податкових (звітних) періодів до повного його погашення.

Сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів не підлягає поверненню платнику податків або зарахуванню в рахунок погашення грошових зобов`язань з інших податків і зборів (обов`язкових платежів).

Це положення поширюється також на державні некорпоратизовані, казенні або комунальні підприємства, які зараховують суми дивідендів у розмірі, встановленому органом виконавчої влади, до сфери управління якого належать такі підприємства, відповідно до державного або місцевого бюджету.

При цьому якщо платіж особою називається дивідендом, такий платіж оподатковується під час виплати згідно з нормами, визначеними згідно з положеннями цього пункту, незалежно від того, чи є особа платником податку.

Оскільки позивачем у податковій декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2019 року задекларовано суму авансового внеску (ряд. 22) в розмірі 19 514 412 грн., що проведені в ІКП по строку нарахування 19.11.2019 р., тобто в IV кварталі 2019 року, а в податковій декларації з податку на прибуток за 2019 рік платником задекларовано авансові внески «-13 170 816» грн., які не проведені в ІКП по строку нарахування 10.03.2020 року.

Саме через не відображення контролюючим органом в ІКП суми авансового внеску («-13 170 816» грн.) на підставі податкової декларації з податку на прибуток за 2019 рік, у позивача в ІКП виникла недоїмка у сумі 10 737 776,41 грн., а також в автоматичному режимі нараховано пеню в розмірі 29 848,21 грн.

При цьому не відображення контролюючим органом в ІКП показників, задекларованих позивачем у відповідних податкових деклараціях та додатках до таких декларацій, не ґрунтується на будь-яких висновках податкових перевірок та прийнятих за наслідками таких перевірок податкових повідомленнях-рішеннях.

Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджено представниками відповідача в ході апеляційного перегляду справи, що контролюючим органом не проводилась перевірка податкової звітності позивача, не складались відповідні акти перевірки, не приймались податкові повідомлення-рішення чи інші документи відповідно до положень податкового законодавства, які б містили заперечення щодо задекларованих в уточнюючих податкових деклараціях показників.

Рішення контролюючого органу про сплату недоїмки позивачем у сумі 10 767 624,62 грн. (10 737 776,41 грн. + 29 848,21 грн.) у матеріалах справи також відсутнє.

За змістом пунктів 49.1 та 49.2 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 54.3 статті 54 цього кодексу визначено випадки, коли контролюючий орган самостійно визначає суму грошового зобов`язання.

Так, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:

54.3.1. платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

54.3.2. дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

54.3.5. дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Способи здійснення податкового контролю передбачені статтею 62 Податкового кодексу України, якими є: 62.1.1. ведення обліку платників податків; 62.1.2. інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; 62.1.3. перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; 62.1.4. моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

На контролюючі органи відповідно до підпункту 19-1.1.10 пункту 19-1.1 статті 19 покладено функцію забезпечення ведення обліку податків, зборів, платежів.

Організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), визначає Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 р. № 422, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 р. за № 751/28881, (далі Порядок № 422), за змістом пункту 2 розділу І «Загальні положення» якого інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Відповідно, інтегрована картка є документом, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. Зазначення в ньому сум недоїмки та пені, які не підлягають сплаті в даному випадку, але в картці зазначені як наявна заборгованість порушує права позивача, оскільки відображає суму не існуючого податкового боргу та впливає на стан подальших розрахунків по податку.

Згідно з пунктом 5 розділу І Порядку №422, контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

У разі встановлення, що перекручення (викривлення) показників допущене у результаті умисних дій працівників органів ДФС, такі працівники притягуються до відповідальності у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до підрозділу 2 розділу ІV Порядку №422 звітні документи подаються за вибором платника, якщо інше не передбачено законодавством, в один із таких способів: засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством; особисто платником або уповноваженою ним особою; надсилаються поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення.

В інформаційній системі органів ДФС фіксується інформація про спосіб подання платником Звітного документа.

Прийняття Звітного документа є обов`язком контролюючого органу.

При прийманні поданих платниками Звітних документів здійснюється контроль щодо наявності/достовірності обов`язкових реквізитів, визначених пунктами 48.3, 48.4 статті 48 глави 2 розділу ІІ Податкового кодексу України. Інші показники, зазначені у Звітному документі, до його прийняття перевірці не підлягають.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти Звітний документ з будь-яких причин, не визначених статтями 48 та 49 глави 2 розділу ІІ Податкового кодексу України, у тому числі висунення будь-яких умов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такого, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо), забороняється.

При відсутності зауважень до оформлення Звітного документа він вважається прийнятим та реєструється датою фактичного отримання органом ДФС.

Якщо Звітний документ оформлено з порушеннями, платнику надається письмове повідомлення про відмову у його прийнятті із зазначенням причин такої відмови. Звітний документ реєструється в інформаційній системі органів ДФС з ознакою «Вважається неподаним» та інформацією про причини відмови у прийнятті.

Дані Звітних документів, поданих платниками на паперових носіях, переносяться до інформаційної системи органів ДФС у терміни, встановлені регламентом комп`ютерної обробки Звітних документів (далі - Регламент комп`ютерної обробки).

Після повного внесення даних Звітного документа такий документ отримує статус «Повністю введено».

Для звітних документів, поданих засобами електронного зв`язку в електронній формі, статус «Повністю введено» вважається присвоєним за умовчанням.

Відповідальними за приймання та реєстрацію Звітних документів незалежно від способу подання є відповідні структурні підрозділи органів ДФС згідно з функціональними обов`язками та порядком приймання та реєстрації Звітних документів органами ДФС.

Враховуючи, що контролюючим органом податкова звітність з податку на прибуток позивача за 9 місяців 2019 року та 2019 рік прийнята, а також обов`язок контролюючого органу відповідно до підпункту 21.1.10 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України з внесення до інформаційних баз даних інформації з документів, отриманих від платників податків у паперовій формі, а також інформації про взаємодію з платниками податків, отриману в іншій формі, суд констатує, що контролюючий орган був зобов`язаний внести до ІКП саме задекларовані позивачем показники з відповідних податкових декларацій.

Враховуючи відсутність доказів неприйняття контролюючим органом податкових декларацій позивача, відсутність факту проведення податкової перевірки та прийняття контролюючим органом рішень (податкових повідомлень-рішень) щодо зменшення/збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток, зменшення/збільшення розміру від`ємного значення, тобто не підтвердження відповідним рішенням контролюючого органу відображення у ІКП позивача недоїмки з податку на прибуток у сумі 10 767 624,62 грн. (10 737 776,41 грн. + 29 848,21 грн.), відсутність доказів узгодження такої суми недоїмки, суд погоджує висновок суду першої інстанції про безпідставність відображення в інтегрованій картці платника податків недоїмки на суму 10 767 624,62 грн. з податку на прибуток.

Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову, а також обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача.

Доводи апелянта стосовно неврахування судом першої інстанції порядку заповнення декларації з податку на прибуток та додатків до декларації, а також, що сума авансового внеску з податку на прибуток, сплаченого при виплаті дивідендів, не підлягає поверненню платнику податків або зарахуванню в рахунок погашення грошових зобов`язань з інших податків і зборів, суд визнає необґрунтованими та спростованими приведеними вище висновками суду стосовно відсутності будь-якого рішення контролюючого органу, висновків акту перевірки стосовно задекларованих позивачем показників.

Суд зазначає, що у разі порушення позивачем порядку заповнення декларації з податку на прибуток в частині відображення суми авансового внеску контролюючий орган мав провести камеральну перевірку та прийняти за наслідками такої перевірки відповідне рішення, а за відсутністю факту прийняття відповідного рішення дії контролюючого органу щодо не відображення задекларованих платником податку показників в ІКП не можуть вважатися правомірними.

Суд вважає за необхідне наголосити, що контролюючий орган як суб`єкт владних повноважень в силу приписів частини другою статті 19 Конституції України має діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Невиконання контролюючим органом покладених на нього функцій та здійснення/не здійснення відповідних дій не може виправдовуватися порушеннями з боку платника податків, особливо з урахуванням того, що в контексті спірних правовідносин вчинення відповідних дій контролюючим органом залежить виключно від цього органу, та будь-які дії платника податків не впливають на можливість з боку відповідача вчиняти дії на виконання своїх функцій.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2021 р. в справі № 160/16839/20 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2021 р. в справі № 160/16839/20 за позовом Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 26.07.2021 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.07.2021 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко