Справа № 380/11809/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

27 липня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Клименко О.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивачки від 23 липня 2021 року про забезпечення позову у справі № 380/11809/21 за позовом ОСОБА_1 до Сколівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Сколівської міської ради () від 10 червня 2021 року, яким відмовлено ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в задоволенні заяви від 22 березня 2021 року вх. № 202/02-09 про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність загальною площею 1,4000 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:000:2115 за адресою: ур. «Тарасів», с. Кам`янка, Львівська обл.;

- зобов`язати Сколівську міську раду () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 10 червня 2021 року та надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність загальною площею 1,4000 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:000:2115 за адресою: ур. «Тарасів», с. Кам`янка, Львівська обл.

Ухвалою судді від 20 липня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 20 липня 2021 року в задоволенні заяви представника позивачки від 16 липня 2021 року про забезпечення позову відмовлено.

26 липня 2021 року від представника позивачки через канцелярію суду надійшла заява від 23 липня 2021 року про забезпечення позову. Указана заява мотивована тим, що, незважаючи на те, що Сколівська міська рада була проінформована про наявність судового спору з приводу земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:2115, адреса ур. Тарасів, с. Кам`янка, Львівська область (надалі спірна земельна ділянка), вона почала вчиняти дії, спрямовані на передання вказаної земельної ділянки іншим особам. Зокрема, за один день, всупереч вимогам закону Сколівська міська рада скасувала рішення Кам`янської сільської ради Сколівського району Львівської області від 15 вересня 2020 року № 845 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ гр. ОСОБА_1 ». Цього ж дня було внесено відомості у Держгеокадастрі щодо спірної земельної ділянки поділивши її на три окремі ділянки: кадастровий номер :02:000:0293; кадастровий номер :02:000:0291; кадастровий номер :02:000:0291. Крім цього, на офіційному сайті Сколівської міської ради з`явився проект рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки (адреса ур. Тарасів, с. Кам`янка, Львівська область), (цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства), гр. ОСОБА_2 », яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3500 га, кадастровий номер :02:000:0291 (адреса ур. Тарасів, с. Кам`янка, Львівська область), (цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства), гр. ОСОБА_2 та передано у власність гр. ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,3500 га, кадастровий номер :02:000:0291 (адреса ур. Тарасів, с. Кам`янка, Львівська область), (цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства). Представник позивачки зазначає, що вказана вище земельна ділянка є частиною земельної ділянки, яка знаходиться у с. Кам`янка в урочищі «Тарасів» Сколівського району Львівської області, площею 1,4000 га, кадастровий номер :02:000:2115 та на яку було надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо її відведення позивачці.

На думку представника позивачки, передача та реєстрація третіми особами права власності на спірну земельну ділянку під час розгляду цієї справи може призвести до додаткових звернень позивачів до суду у разі вирішення спору на їх користь. Тобто, вирішення судом цього спору буде недостатньо ефективним для позивачів. Більше того, заборона вчиняти дії щодо предмета спору носить тимчасовий характер та спрямована на забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення адміністративного позову та недопущення настання його негативних наслідків для позивачки.

Із урахуванням наведеного представник позивачки просить суд:

- вжити заходів забезпечення позову у справі; заборонити Сколівській міській раді (82600, Львівська область, Стрийський район, м. Сколе, вул. Д. Галицького, 37, ) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо наступних земельних ділянок:

- земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: с. Кам`янка, в урочищі «Тарасів» Сколівського району Львівської області, площею 1,4000 га., кадастровий номер :02:000:2115;

- земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: с. Кам`янка, в урочищі «Тарасів» Сколівського району Львівської області, площею 0,3500 га., кадастровий номер :02:000:0291;

- земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: с. Кам`янка, в урочищі «Тарасів» Сколівського району Львівської області, площею 0,3551 га., кадастровий номер :02:000:0292;

- земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: с. Кам`янка, в урочищі «Тарасів» Сколівського району Львівської області, площею 0,6949 га., кадастровий номер :02:000:0293.

Вирішуючи заяву представника позивачки про забезпечення позову, суд враховує наступне.

Згідно з частинами першою-третьою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Згідно з частинами першою, другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частинами четвертою шостою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Системний аналіз наведених норм вказує, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Суд відзначає, що предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 10 червня 2021 року, яким позивачці відмовлено в задоволенні заяви від 22 березня 2021 року вх. № 202/02-09 про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність загальною площею 1,4000 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:000:2115 за адресою: ур. «Тарасів», с. Кам`янка, Львівська обл. та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 10 червня 2021 року, надавши їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність загальною площею 1,4000 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:000:2115 за адресою: ур. «Тарасів», с. Кам`янка, Львівська обл.

Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову, представник позивачки покликається на те, що Сколівська міська рада почала вчиняти дії, спрямовані на передання земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:2115, адреса ур. Тарасів, с. Кам`янка, Львівська область, на розроблення проекту землеустрою щодо відведення якої їй було надано відповідний дозвіл, іншим особам. На підтвердження такої обставини представник позивачки наводить наступні аргументи:

- всупереч вимогам закону Сколівська міська рада скасувала рішення Кам`янської сільської ради Сколівського району Львівської області від 15 вересня 2020 року № 845 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ гр. ОСОБА_1 »;

- цього ж дня було внесено відомості у Держгеокадастрі щодо спірної земельної ділянки поділивши її на три окремі ділянки: кадастровий номер :02:000:0293; кадастровий номер :02:000:0291; кадастровий номер :02:000:0291;

- на офіційному сайті Сколівської міської ради з`явився проект рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки (адреса ур. Тарасів, с. Кам`янка, Львівська область), (цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства), гр. ОСОБА_2 », яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3500 га, кадастровий номер :02:000:0291 (адреса ур. Тарасів, с. Кам`янка, Львівська область), (цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства), гр. ОСОБА_2 та передано у власність гр. ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,3500 га, кадастровий номер :02:000:0291 (адреса ур. Тарасів, с. Кам`янка, Львівська область), (цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства), яка є частиною земельної ділянки, що знаходиться у с. Кам`янка в урочищі «Тарасів» Сколівського району Львівської області, площею 1,4000 га, кадастровий номер :02:000:2115 та на яку було надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо її відведення позивачці.

Надаючи правову оцінку таких доводам представника позивачки, суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Тобто, заявник повинен надати суду належні та допустимі докази наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

У постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 Велика Палата Верховного Суду вказала, що «при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Суд критично оцінює доводи представника позивачки про те, що «було внесено відомості у Держгеокадастрі» щодо спірної земельної ділянки поділивши її на три окремі ділянки: кадастровий номер :02:000:0293; кадастровий номер :02:000:0291; кадастровий номер :02:000:0291, оскільки такі аргументи не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Так, відповідно до частини першої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Частиною другою статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (частина 3 статті 79-1 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 13 статті 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі поділу або об`єднання земельних ділянок.

З долученого до заяви про забезпечення позову Витягу з Державного земельного кадастру слідує, що державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2115 проведена 22 лютого 2021 року. Відомості про скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки у Державному земельному кадастрі відсутні. Відтак, наразі немає жодних обґрунтованих підстав беззастережно стверджувати про те, що відбувся поділ земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2115 на три окремі ділянки: кадастровий номер :02:000:0293; кадастровий номер :02:000:0291; кадастровий номер :02:000:0291.

Надані представником позивачки копії витягів з Публічної кадастрової карти щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:0293; :02:000:0291; :02:000:0291, на яких графічно зображені їх місця розташування, жодним чином не підтверджують тієї обставини, що відбувся поділ земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2115 та в результаті такого поділу утворено нові земельні ділянки відповідно з новими кадастровими номерами.

Покликання представника позивачки на проект рішення Сколівської міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки (адреса ур. Тарасів, с. Кам`янка, Львівська область), (цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства), гр. ОСОБА_2 », суд відхиляє, оскільки, як уже було зазначено вище, відсутні належні та допустимі докази того, що відбувся поділ земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2115, і в результаті такого поділу утворено, зокрема, земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0291, яку згідно вказаного вище проекту рішення заплановано передати у власність гр. ОСОБА_2 .

Крім того, суд також зазначає, що надання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є лише однією із процедур отримання земельної ділянки у власність, передбаченої Земельним кодексом України, а факт отримання дозволу на розробку проекту землеустрою ще не означає позитивного рішення про надання земельної ділянки у власність. Після надання такого дозволу у позивачки не виникає прав на земельну ділянку, а виникає лише право на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів представника позивачки щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості таких вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви представника позивачки від 23 липня 2021 року про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 150-154, 248, 256, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивачки від 23 липня 2021 року про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст. ст. 293-297 КАС України, з урахуванням п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 27 липня 2021 року.

Суддя Клименко О.М.