Справа № 520/13854/21
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

"28" липня 2021 р. № 520/13854/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Заічко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, третя особа: тимчасово виконуючий обов`язки голови Державної служби України з питань праці Сажієнко Віталій Валерійович про визнання незаконним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, третя особа: тимчасово виконуючий обов`язки голови Державної служби України з питань праці Сажієнко Ватілій Валерійович, про визнання незаконним та скасування наказу, в якій просить:

- вжити заходи забезпечення позову до пред`явлення позову ОСОБА_1 , який має намір звернутися до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з питань праці, третя особа тимчасово виконуючий обов`язки голови Державної служби України з питань праці Сажієнко Віталій Валерійович про визнання протиправним та скасування наказу тимчасово виконуючого обов`язки голови Державної служби України з питань праці Сажієнко Віталія Валерійовича від 27.07.2021 №111 "Про порушення дисциплінарного провадження стосовно державного службовця В. Рожанського";

- зупинити дію наказу Державної служби України з питань праці від 27.07.2021 № 111 "Про порушення дисциплінарного провадження стосовно держаного службовця ОСОБА_2 " в частині п. 4 зазначеного наказу згідно з яким на час здійснення дисциплінарного провадження відсторонено від виконання посадових обов`язків державного службовця ОСОБА_1 , начальника Головного управління Держпраці у Харківській області.

Приписами п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 153 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали адміністративної справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналізуючи вказані вище норми у сукупності, суд зазначає, що заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках: 1) якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (фізичної або юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; 2) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Однак, для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Враховуючи наведене, за своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову та існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що, перебуваючи на посаді начальника Головного управління Держпраці у Харківській області, оскаржуваним наказом порушено дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 з 27.07.2021 та відсторонено від виконання посадових обов`язків.

Заявник вважає, що до нього безпідставно, незаконно і протиправно застосоване спірним наказом відсторонення, що призвело до порушення конституційних прав та гарантій останнього на працю і своєчасне одержання винагороди за нею. У зв`язку з прийняттям спірного наказу ОСОБА_1 наразі не виплачується заробітна плата, чим позбавляє його утримувати себе та свою сім`ю.

Відповідно до приписів статті 43 Конституції України: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (частина перша); право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (частина сьома).

Основний Закон України, проголосивши Україну соціальною, правовою державою, визначив зміст і спрямованість діяльності держави, зокрема її обов`язок щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав і свобод людини (статті 1, 3). Складовою цього обов`язку є забезпечення державою соціальної спрямованості економіки, створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю (частина четверта статті 13, частини перша, друга, сьома статті 43 Конституції України). Конституційний Суд України в Рішенні від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначив, що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене (абзац другий підпункту 6.1.1 підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини).

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у частині першій статті 94 Кодексу законів про працю України і частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці», як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини І Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 3 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень.

Також заявник звернув увагу, що 27.07.2021, тимчасово виконуючий обов`язки голови Держпраці України ОСОБА_3 іншим власним наказом № 5090/1/8.2-21 погодив виплату премії та встановив надбавку за інтенсивність праці за липень 2021 року керівництву Головного управління Держпраці у Харківській області за фактично відпрацьований час. Зокрема начальнику Головного управління Держпраці у Харківській області ОСОБА_1 була призначена премія у розмірі 10% посадового окладу та надбавка у розмірі 10% посадового окладу.

Також, протягом 2021 року тимчасово виконуючий обов`язки начальника Держпраці України Віталій Сажієнко неодноразово допускав упереджене ставлення до ОСОБА_1 , що проявлялося в тому числі в несвоєчасному присвоєнні чергового рангу державної служби та затримкою у видачі службового посвідчення та іншим безпідставним відстороненням від посади.

На думку заявника, видача оскаржуваного наказу є незаконне переслідування його та незаконне намагання притягнути до дисциплінарної відповідальності. При цьому, вважає, що відсторонення є похідною, допоміжною, на його думку, незаконною дією від рішення щодо порушення дисциплінарного провадження. Дисциплінарне провадження може тривати без відсторонення від виконання посадових обов`язків.

Крім того, заявник посилається на те, що підставою складення спірного наказу є службова записка головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції О. Гарбара від 23.07.2021 №805/СП/18-21 відомості якої не мають достатніх підстав для порушення дисциплінарного провадження та відсторонення при цьому від виконання посадових обов`язків, що може бути спростовано також відомостями щорічної декларації про майновий стан.

Таким чином, на переконання заявника, оскаржуваний наказ в частині пункту 4, прийнятий незаконно, а тому є всі підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Надавши оцінку обґрунтованості доводам заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності його вимог, за наявності належних та достатніх доказів, суд вважає, що незалежно від результатів вирішення цього спору, вжиття заходів забезпечення даного адміністративного позову не може завдати істотної шкоди, тоді як відсторонення заявника від виконання службових обов`язків, безумовно завдає більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Відсторонення заявника від виконання посадових обов`язків державного службовця ОСОБА_1 , начальника Головного управління Держпраці у Харківській області, буде мати наслідком створення перешкод у захисті власних прав та ускладнення подальшого виконання обов`язків на посаді.

Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів заявника, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Підсумовуючи викладені у заяві про забезпечення позову обставини, з метою запобігти ускладненню виконання рішення суду, настанню для заявника негативних наслідків, суд вважає достатнім та співмірним для захисту прав заявника від можливих порушень задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом зупинення дії наказу Державної служби України з питань праці від 27.07.2021 № 111 "Про порушення дисциплінарного провадження стосовно держаного службовця ОСОБА_2 " в частині п. 4 зазначеного наказу згідно яким наказано на час здійснення дисциплінарного провадження відсторонити від виконання посадових обов`язків державного службовця ОСОБА_1 , начальника Головного управління Держпраці у Харківській області.

Суд зазначає, що заходи забезпечення позову, які запроваджують певні обмеження не є постійними, а мають тимчасовий характер, при цьому сторони не позбавлені права звертатися до суду з клопотання про зміну заходів забезпечення позову або їх скасування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про достатність вказаних підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви, з огляду на що заява ОСОБА_1 є такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150-154, 156, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову ОСОБА_1 , який має намір звернутися до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з питань праці, третя особа тимчасово виконуючий обов`язки голови Державної служби України з питань праці Сажієнко Віталій Валерійович, про визнання протиправним та скасування наказу тимчасово виконуючого обов`язки голови Державної служби України з питань праці Сажієнко Віталія Валерійовича від 27.07.2021 № 111 "Про порушення дисциплінарного провадження стосовно державного службовця ОСОБА_2 " - задовольнити.

Зупинити дію наказу Державної служби України з питань праці від 27.07.2021 № 111 "Про порушення дисциплінарного провадження стосовно держаного службовця ОСОБА_2 " в частині п. 4 зазначеного наказу згідно з яким на час здійснення дисциплінарного провадження відсторонено від виконання посадових обов`язків державного службовця ОСОБА_1 , начальника Головного управління Держпраці у Харківській області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та підлягає негайному виконанню, проте, може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя Заічко О.В.