Справа № 500/2900/19
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/2900/19 пров. № А/857/10764/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Ільчишин Н.В.,Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Михальської М.Р.,

представника ГУ ДФС у Тернопільській обл. Лось О.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДФС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Баранюк А.З.,

час ухвалення рішення 15:59:17,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 30 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Головного управління ДФС у Тернопільській області, в якому просив: визнати незаконними дії Головного управління ДПС у Тернопільській області щодо невиплати позивачу грошового забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час, та у помилковому наведенні бухгалтерських розрахунків у виданому грошовому атестаті; зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області виплатити позивачу грошове забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час, за період з вересня 2000 року по вересень 2014 року в сумі 120000,00 грн; зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області виплатити позивачу компенсацію заборгованості у зв`язку із порушенням строків виплати (невиплатою за відпрацьовані понадурочні години) за період з вересня 2000 року по вересень 2014 року в розмірі 120000,00 грн; стягнути з Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку; зобов`язати Головне управління ДФС у Тернопільській області видати позивачу уточнений Грошовий атестат із зазначенням розрахунків належного грошового забезпечення, наведених у рішенні суду.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив службу в органах податкової міліції Головного управління ДФС у Тернопільській області. Однак, при звільненні йому не виплачено грошове забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС України у Тернопільській області щодо невиплати ОСОБА_1 доплату за роботу у нічний час з вересня 2000 року по вересень 2014 року. Зобов`язано Головне управління ДФС України у Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за роботу у нічний час з вересня 2000 року по вересень 2014 року відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1996 року № 1592 «Про умови оплати праці працівників органів державної податкової служби», постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року № 597 «Деякі питання оплати праці працівників Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів» з урахуванням відпрацьованого нічного часу в розмірі 30 відсотків відпрацьованого робочого часу за кожний місяць. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що встановленими обставинами підтверджується факт не проведення остаточного розрахунку із позивачем під час його звільнення із органів податкової міліції, а саме ненарахування та невиплата грошового забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час, а тому така бездіяльність Головного управління ДФС України у Тернопільській області є протиправною. Разом з тим, суд бере до уваги, що при призначенні експертизи суд помилково вказав, що зазначені суми слід вираховувати виходячи із 30 відсотків грошового забезпечення позивача, а тому встановлені у цьому висновку суми не можуть братися до уваги при прийняті рішення. З метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача необхідно зобов`язати Головне управління ДФС України у Тернопільській області нарахувати та виплатити позивачу доплату за роботу у нічний час з вересня 2000 року по вересень 2014 року відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1996 року № 1592 «Про умови оплати праці працівників органів державної податкової служби», постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року № 597 «Деякі питання оплати праці працівників Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів» з урахуванням відпрацьованого нічного часу в розмірі 30 відсотків відпрацьованого робочого часу за кожний місяць, враховуючі складові грошового забезпечення, які відображені у розрахункових листках по грошовому забезпеченню позивача за вказаний період. При цьому, оскільки відповідачем ще не проведено нарахування доплати за роботу у нічний час з вересня 2000 року по вересень 2014 року, то позовні вимоги щодо стягнення з Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь позивача його середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку та зобов`язання Головне управління ДФС у Тернопільській області видати позивачу уточнений Грошовий атестат із зазначенням розрахунків належного грошового забезпечення, наведених у рішенні суду є передчасними.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю з врахуванням висновку судово-економічної експертизи від 17 лютого 2021 року.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що позовні вимоги не стосувалися виплати позивачу надбавки в розмірі 35 % посадового окладу за роботу в нічний час за період з вересня 2000 року по вересень 2014 року, що фактично за всі ці роки і не було виплачено. Суд першої інстанції незаконно проігнорував встановлені ним же обставини та здобуті докази, а також незаконно не взяв до уваги висновок судово-економічної експертизи від 17 лютого 2021 року у даній справі.

Також, не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління ДФС у Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є табелі обліку використання робочого часу, а у зв`язку із їх знищенням за закінченням терміну зберігання включно по грудень 2013 року, неможливо встановити дійсний (фактичний) час роботи позивача за період з вересня 2000 року по грудень 2013 року. Судом першої інстанції помилково зобов`язано нарахувати та виплатити доплату за роботу у нічний час, оскільки виплата вказаної доплати не була предметом спору в цій справі, а також відповідно до розрахункових листків усі відпрацьовані позивачем години роботи у нічний час йому оплачені відповідно до норм спеціального законодавства, яким визначено порядок та умови оплати праці посадовим особам податкової міліції.

В судовому засіданні представник ГУ ДФС у Тернопільській області свою апеляційну скаргу підтримав, в своїх поясненнях покликався на доводи в ній викладені, щодо апеляційної скарги позивача заперечив.

Позивач та відповідач ГУ ДПС у Тернопільській області явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ГУ ДФС у Тернопільській області, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 19 вересня 2000 року по 08 вересня 2014 року проходив службу в органах податкової міліції ДПА, ДПС, Головного управління Міндоходів у Тернопільській області.

Відповідно до наказу Головного управління Міндоходів у Тернопільській області від 05 вересня 2014 року № 195-о «Про звільнення ОСОБА_1 » 08 вересня 2014 року позивача звільнено з посади та органів податкової міліції в запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів) із забезпеченням виплати йому грошової допомоги згідно з п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби та грошової компенсації за 99 діб невикористаної відпустки.

При проходженні служби в період з 19 вересня 2000 року по 08 вересня 2014 року позивач на підставі графіків чергування співробітників податкової міліції залучався до роботи також у нічний час, що відображено у табелях обліку використання робочого часу.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати доплати за роботу у нічний час та зобов`язання нарахувати та виплатити таку доплату відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1996 року № 1592 «Про умови оплати праці працівників органів державної податкової служби», постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року № 597 «Деякі питання оплати праці працівників Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів» з урахуванням відпрацьованого нічного часу в розмірі 30 відсотків відпрацьованого робочого часу за кожний місяць. Щодо решти позовних вимог, то такі є безпідставними.

Однак, колегія суддів не погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 45 Конституції України максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Згідно із пунктом 356.1 статті 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Частиною 1 статті 19 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію» (чинного до 07 листопада 2015 року, далі Закон № 565-XII) передбачено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Відповідно до ст. 22 Закону № 565-XII для працівників міліції встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні.

Оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.

Також, згідно із п. 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі Положення № 114), для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

Внутрішній розпорядок в органах внутрішніх справ, а також у навчальних закладах (навчальних підрозділах), що здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації начальницького складу Міністерства внутрішніх справ, встановлюється з урахуванням особливостей діяльності різних служб і підрозділів.

При змінній роботі (службі) і безперервному чергуванні встановлюється однакова тривалість денної, вечірньої та нічної зміни.

Особи рядового і начальницького складу зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

Направлення для проходження служби за межами республіки здійснюється за згодою працівника в порядку, встановленому законодавством.

Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 1991 року № 197 «Про порядок компенсації особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за службу понад установлений законодавством робочий час, а також у дні щотижневого відпочинку та святкові дні» (далі Постанова № 197) передбачає, що при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які утримуються за рахунок коштів республіканського та місцевих бюджетів, а також коштів, що надходять за договорами від міністерств, відомств, підприємств, установ, організацій і громадян, до несення служби понад установлений законодавством робочий час оплата їхньої праці за цей час провадиться у розмірах, передбачених законодавством України про працю, з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Служба осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі у подвійному розмірі.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці працівників органів державної податкової служби» від 31 грудня 1996 року № 1592, оклад грошового утримання працівників податкової міліції включає в себе посадовий оклад, а також оклад за спеціальне звання (згідно додатків до постанови).

Згідно із п. 4 вказаної постанови встановлено виплачувати посадовим особам Державної податкової служби, державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, державних податкових інспекцій у районах, містах і районах у містах та працівникам податкової міліції винагороду за вислугу років у розмірах згідно з додатком № 17.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09 березня 2006 року № 268 затверджено схеми посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців Адміністрації Президента України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Апарату Верховної Ради України, апарату Національного центру з питань євроатлантичної інтеграції України, Рахункової палати України, апарату Ради національної безпеки і оборони України, апарату Вищої ради юстиції, секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, апарату Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, їх територіальних органів, місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Рахункової палати Автономної Республіки Крим, виборчої комісії Автономної Республіки Крим, міністерств і республіканських комітетів Автономної Республіки Крим, органів прокуратури, судів та інших органів державної влади, згідно з додатками 1 - 47, 55, а також розміри надбавок за ранг державного службовця, дипломатичний ранг, спеціальне звання та окладів осіб рядового і начальницького складу податкової міліції за спеціальні звання згідно з додатками 56 - 58.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 1294), виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Згідно із п. 3.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31 грудня 2007 року № 499 (далі - Інструкція № 499), при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік.

Служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі. Компенсація понаднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається.

Підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: а) письмові накази керівників органів внутрішніх справ; б) графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.

Облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов`язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин.

Службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Особам, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в робочий час.

Особам добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі), яка не враховується в робочий час.

Оплата праці в надурочний час у подвійному розмірі годинної ставки передбачена частиною першою статті 106 Кодексу законів про працю України.

Пунктами 1, 6 розділу ІІІ та пунктами 1, 2 розділу V Правил внутрішнього службового розпорядку Головного управління ДФС у Тернопільській області тривалість робочого часу державного службовця становить 40 годин на тиждень. Облік робочого часу у ГУ ДФС здійснюється у табелі робочого часу. Для виконання невідкладних завдань державний службовець може залучатись до роботи понад установлену тривалість робочого дня за наказом (розпорядженням) начальника ГУ ДФС, про який повідомляється профспілковий комітет працівників ГУ ДФС, в тому числі у вихідні, святкові, неробочі дні, а також у нічний час з компенсацією за роботу відповідно до законодавства. Начальник ГУ ДФС за потреби може залучати державних службовців ГУ ДФС до чергування після закінчення робочого дня, у вихідні, святкові і неробочі дні. Чергування державного службовця після закінчення робочого дня, у вихідні, святкові і неробочі дні здійснюється згідно з графіком, який розробляється відділом по роботі з персоналом і затверджується начальником ГУ ДФС за погодженням із профспілковим комітетом працівників ГУ ДФС.

Згідно із п. 3.1.6, п. 3.1.8 розділу 3 колективного договору між Головним управлінням ДФС у Тернопільській області і первинною профспілковою організацією ДФС у Тернопільській області на 2015-2016 роки передбачено, що оплачувати роботи в надурочний час у подвійному розмірі. Виплачувати працівникам органів ДФС у межах затвердженого фонду оплати праці доплату за роботу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу за кожну годину роботи з 22-ї години до 6-ї години наступного дня.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 липня 2013 року № 261 затверджено Інструкцію про організацію роботи відділу оперативного реагування штабу Головного оперативного управління Міндоходів (інспекторів - чергових штабу оперативних управлінь ГУ Міндоходів в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі і Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників), Інструкцію про організацію роботи відділу оперативних чергових митниці оперативних управлінь головних управлінь Міндоходів в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі, та наказом Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Тернопільській області від 18 липня 2013 року № 94 затверджено Інструкцію про організацію роботи оперативних чергових штабу оперативного управління ГУ Міндоходів у Тернопільській області, Інструкцію про організацію роботи сектору оперативних чергових митниць оперативного управління ГУ Міндоходів у Тернопільській області.

Відповідно до вказаних інструкцій для виконання покладених завдань призначається добовий наряд, який заступає на зміну згідно графіком чергування, затвердженим начальником ОУ ГУ Міндоходів, у складі оперативного чергового та помічника чергового. Добовий наряд формується на підставі щомісячних графіків, які затверджуються начальником оперативного управління ГУ Міндоходів у Тернопільській області або особою, яка його заміщає. Члени добового наряду чергують цілодобово із 09.00 до 09.00 наступної доби.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року витребувано у Головного управління ДФС у Тернопільській області належним чином завірені довідку про середньомісячний та середньоденний заробіток ОСОБА_1 за останні два місяці перед звільненням, табелі обліку робочого часу з вересня 2000 року по вересень 2014 року, бухгалтерські документи щодо нарахування йому заробітної плати з вересня 2000 року по вересень 2014 року, та колективний договір між ГУ ДФС у Тернопільській області і профспілковою організацією.

Згідно клопотання від 10 березня 2020 року № 6340/10/19-00-10-02-11 Головне управління ДФС у Тернопільській області повідомлено, що надати табелі обліку робочого часу за період з вересня 2000 року по грудень 2013 року немає змоги, оскільки термін зберігання таких закінчився. Також, надано копії табелів облікового робочого часу з січня по вересень 2014 року та розрахункових листів про нарахування позивачу заробітної плати з вересня 2000 року по вересень 2014 року.

Із доданих табелів облікового робочого часу з січня по вересень 2014 року слідує, що позивач заступав на чергування у складі добового наряду оперативного управління ГУ Міндоходів у Тернопільській області та працював, в тому числі, у нічний час.

Відповідно до розрахункових листів про нарахування заробітної плати відпрацьовані години роботи, в тому числі у нічний час, позивачу оплачені відповідно до норм чинного законодавства.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними в листі Міністерства соціальної політики України від 11 липня 2018 року № 1217/0/101-18/28, у випадку оплати годин роботи у нічний час, оплата тих же годин як надурочних не здійснюється. Також, не вважається надурочною робота, яка, зокрема, виконується працівниками з ненормованим робочим днем. У цьому разі переробки понад нормальну тривалість обумовлені необхідністю виконання звичайних обов`язків, що випливають із трудової функції працівників, вони не мають виняткового характеру.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що Головне управління ДФС у Тернопільській області в період з січня по вересень 2014 року виплачувало позивачу грошове забезпечення відповідно до чинного законодавства.

Щодо виплати позивачу грошового забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час, за період з вересня 2000 року по грудень 2013 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджуються відсутність передбачених пунктом 3.7 Інструкції № 499 документів, які б свідчили про залучення позивача до понаднормової служби, таких як: наказів, табелів обліку понаднормового виходу, табелів обліку використання робочого часу щодо підтвердження виконання роботи, книги нарядів щодо залучення до служби, графіків нарядів чергувань.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що порядок залучення працівників органів податкового органу до несення служби понад встановлений законодавством робочий час, визначено у Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31 грудня 2007 року № 499 та Правилах внутрішнього службового розпорядку Головного управління ДФС у Тернопільській області, згідно з якими підставами для залучення працівників до понаднормової роботи є письмові накази керівників органів внутрішніх справ, графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ. Облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов`язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин. У разі відсутності зазначених документів, додаткова оплата понаднормової служби не проводиться.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання незаконними дій Головного управління ДПС у Тернопільській області щодо невиплати позивачу грошового забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час, та у помилковому наведенні бухгалтерських розрахунків у виданому грошовому атестаті, та для зобов`язання Головного управління ДПС у Тернопільській області виплатити позивачу грошове забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час, за період з вересня 2000 року по вересень 2014 року в сумі 120000,00 грн.

При цьому, щодо наявного в матеріалах справи висновку експерта від 17 лютого 2021 року №1365/1459-1462/20-22 за результатами проведення судово-економічної експертизи у адміністративній справі № 500/2900/19, яким керувався суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, то колегія суддів зазначає наступне.

У вказаному висновку наявні посилання на наказ Державного комітету статистики України № 489 від 05 грудня 2008 року, а саме на обов`язковість ведення табелю, відображення в ньому первинних облікових показників щодо використання робочого часу, явок та неявок працівників, та відповідно здійснення на їх підставі розрахунків з працівниками із заробітної плати.

Згідно вказаного висновку, при проведенні експертного дослідження експертом використано законодавчі та нормативні акти, зокрема, постанову КМ України від 31 грудня 1996 року № 1592 «Про умови оплати праці працівників органів державної податкової служби», наказ МВС України від 31 грудня 2007 року № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», якими визначено з яких складових грошового забезпечення здійснюється розрахунок грошового забезпечення за відпрацьовані понаднормові години.

Експерт визначив суму належного ОСОБА_1 грошового забезпечення за відпрацьовані понадурочні години за період з вересня 2000 року по грудень 2013 року із врахуванням недоплаченої 1/3 (0,33) частини грошового забезпечення. Вказана сума відображена в таблиці № 1 Висновку експерта, в якій експерт зазначив суму грошового забезпечення із розрахункового листка, суму надурочних в розмірі 1/3 (0,33) грошового забезпечення, коефіцієнт утримання із суми надурочних, суму утримання із суми надурочних та суму до виплати надурочних.

Тобто, як видно із таблиці № 1 Висновку експерта, розрахунок суми належного Позивачу грошового забезпечення за відпрацьовані понадурочні години експерт здійснював, виходячи із місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке складається з його посадового окладу, окладу за спеціальним званням, інших додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, за особливості проходження служби, секретність), премій, індексації зарплати, сум лікарняних, доплат за нічні, компенсації сум податку з доходів та інше, що суперечить положенням нормативно-правових актів.

Згідно із ч. 1 ст. 73 та ч. 2 ст. 74 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наказом Державного комітету статистики України № 489 від 05 грудня 2008 року «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» з метою обліку використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати затверджено та введено в дію з 1 січня 2009 року типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій, зокрема, типову форму № П-5 «Табель обліку використання робочого часу», яка передбачає відображення даних про фактично відпрацьований час, явку та причини неявки на роботу, відпрацьовані за місяць години, в т.ч. надурочні, вечірні, нічні тощо.

До 1 січня 2009 року питання обліку використання робочого часу регламентувались наказом Міністерства статистики України № 253 від 09 жовтня 1995 року «Про затвердження типових форм первинного обліку», згідно із яким облік використання робочого часу здійснювався в табелі, який відкривався щомісячно. Табелі обліку використання робочого часу та розрахунку заробітної плати форми № П-12 та № П-13 застосовувались для обліку використання робочого часу всіх категорій працюючих, для контролю за дотриманням працюючими встановленого режиму робочого часу, для отримання даних про відпрацьований час, розрахунку заробітної плати, а також для складання статистичної звітності з праці. Відмітки у табелі про причини неявок на роботу чи про фактично відпрацьований час, про роботу в надурочний час чи інші відхилення від нормальних умов роботи мали бути зроблені тільки на підставі документів, оформлених належним чином.

Здійснення обліку робочого часу шляхом ведення щомісячного табеля з обов`язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин передбачено також пп. 3.7.5 п. 3.7 Інструкції № 499.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що саме табелі обліку використання робочого часу на підставі яких нараховується та виплачується грошове забезпечення, в тому числі відпрацьовані понадурочні години чи за роботу у нічний час, можуть бути належними та допустимими доказами понаднормової роботи позивача, а не висновок експерта.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління ДПС у Тернопільській області виплатити позивачу компенсацію заборгованості у зв`язку із порушенням строків виплати (невиплатою за відпрацьовані понадурочні години) за період з вересня 2000 року по вересень 2014 року в розмірі 120000,00 грн; стягнення з Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку; зобов`язання Головного управління ДФС у Тернопільській області видати позивачу уточнений Грошовий атестат із зазначенням розрахунків належного грошового забезпечення, наведених у рішенні суду, то колегія суддів вважає, що в задоволенні таких також слід відмовити, оскільки такі є похідними від вищевказаних вимог щодо яких колегія суддів прийшла до висновку про їх безпідставність.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Головного управління ДФС у Тернопільській області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області задовольнити повністю.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі № 500/2900/19 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді Н. В. Ільчишин
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 28 липня 2021 року.