Справа № 160/4611/21
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2021 року м. Дніпросправа № 160/4611/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 ( суддя першої інстанції Сліпець Н.Є.) в адміністративній справі №160/4611/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича третя особа: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О. В. у виконавчому провадженні №64082663 неправомірними та противоправними, а саме: визнати противоправною та нечинною постанову від 05 березня 2021 року приватного виконавця виконавчого округа Дніпропетровської області Ванжа Олександра Володимировича за виконавчим провадженням №64082663 про опис та арешт майна боржника житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності - ОСОБА_1 , і знаходиться на 1-му поверсі 5 поверхового будинку, та складається з 2х кімнат житловою площею 30,5 кв. метрів, загальною площею 44,9 кв. метрів, у тому числі 1-а-кімната 16,9 кв. метрів, 2-а кімната 13,6 кв. метрів, кухня площею 5,9 кв. метрів, ванна кімната-площею 2,7 кв. метра, коридор площею 5,2 кв. метра, комора площею 0,6 кв. метра, висота стін 2,5 метра, матеріал зовнішіх стін - бетонні блоки, матеріал перекриття - залізобетон. Розпорядженням Міської Ради від 28.11.2007 року узаконено переобладнання квартири загальна площа складає 43,2 кв. метра, житлова 30,5 кв. метра; визнати противоправною та нечинною постанову від 11 січня 2021 року приватного виконавця виконавчого округа Дніпропетровської області Ванжа Олександра Володимировича за виконавчим провадженням №64082663 про арешт майна боржника житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності - ОСОБА_1 ; визнати противоправною та нечинною постанову від 11 січня 2021 року приватного виконавця виконавчого округа Дніпропетровської області Ванжа Олександра Володимировича за виконавчим провадженням №64082663 про відкриття виконавчого провадження.

Вимоги вмотивовані тим, що дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. щодо прийняття постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна божника та про опис та арешт майна боржника є незаконними та протиправними, у зв`язку з тим, що норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього закону. Таким чином, прийняті постанови є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у задоволені позову відмовлено.

З апеляційною скаргою звернувся позивач, в якій посилаючись на обставини викладені в обґрунтування позову просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

19.07.2021 позивачем до суду подано клопотання про зупинення провадження у справі, колегія суддів зазначає, що дане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За правилом пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (речення друге пункту 3 частини першої статті 236 чинного КАС України).

В даному випадку в матеріалах справи достатньо доказів, які були встановлені під час розгляду справи, що виключає можливість зупинення провадження.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що 19.10.2020 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №1116 на користь АТ КБ Приват Банк щодо звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 , та належить на праві власності ОСОБА_1 , згідно іпотечного договору від 18.12.2007 року за №232-1.

11.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександром Володимировичем розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Бондар І.М. №1116 від 19.10.2020 року щодо звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_2 на користь АТ КБ Приват Банк згідно договору іпотеки №232-1 від 18.12.2007 року та відкрито виконавче провадження № 64082663.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. від 11.01.2021 року у виконавчому провадженні №64082663 накладено арешт на майно боржника, а саме: квартиру, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_2

05.03.2021 року приватним виконавцем у виконавчому провадженні №64082663 винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме - описано та накладено арешт на нерухоме майно, що є власністю ОСОБА_2 та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважаючи свої права порушеними, а дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції зазначив, що дії приватного виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження №64082663 від 11.01.2021 року, постанови про арешт майна боржника від 11.01.2021 року у виконавчому провадженні та постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05.03.2021 року відповідають вимогам законодавства про виконавче провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України від №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частини першої, третьої, четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, сгягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із означеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

За частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з частиною 3 статті 56 Закону №1404-VIII арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Як підставу цього позову ОСОБА_1 зазначив, що виконавчий напис вчинено всупереч вимог Закону № 1304-VII, оскільки його житло підпадає під заборону відчуження, встановлену у статті 1 цього Закону. Окрім того, зазначив, що позбавити права власності на житло можна лише за рішенням суду.

Доводи, якими позивач обґрунтовував протиправність спірної постанови виконавця, по суті стосуються правомірності виконавчого документа, на підставі якого прийнято ці постанови, та можливості вжиття за ним заходів примусового виконання.

В обсязі встановлених в цій справі обставин і відповідних їм правовідносин колегія суддів наголошує, що оскаржувані постанови виконавець ухвалив правомірно, позаяк виконавчий документ відповідав встановленим вимогам і підстав для його повернення (на стадії вирішення питання про відкриття виконавчого провадження) у виконавця не було.

Обставини, на які звертає увагу позивач у позовній заяві, при відкритті виконавчого провадження виконавець з`ясувати не міг. Постановивши спірну постанову виконавець не позбавив позивача (боржника у виконавчому провадженні) права власності на його житло, тобто заходів стягнення на це житло (за виконавчим написом нотаріуса) виконавець не вживав.

У разі непогодження ОСОБА_1 із виконавчим документом, він має право оспорити (в судовому порядку) згаданий виконавчий напис нотаріуса, якщо вважає, що такий порушує його право власності.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 28 листопада 2018 року у справі №826/6814/17.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 в адміністративній справі №160/4611/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 липня 2021 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва