Справа № 420/3318/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3318/21
У Х В А Л А

26 липня 2021 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження заяву про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

15 червня 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження ухвалене рішення у справі.

12.07.2021 року від позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, вхід. № 36856/21, в якій останній, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України, просить суд ухвалити додаткове судове рішення у справі № 420/3318/21, яким задовольнити позовну вимогу про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 року, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 05.03.2019 року з урахуванням всіх складових грошового забезпечення та надбавок.

Відповідно до змісту даної заяви, її подано з таких підстав:

- ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив, зокрема, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 05.03.2019 року з урахуванням всіх складових грошового забезпечення та надбавок;

- Одеським окружним адміністративним судом у справі № 420/3318/21 не ухвалено рішення стосовно вказаної позовної вимоги, зокрема, не вирішено питання стосовно здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 року, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з 05.03.2019 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення та надбавок;

- проте, у відповідності до ч. 4 ст. 246 КАС України, в мотивувальній частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року у справі № 420/3318/21 не вказано чому саме не були задоволені вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення та надбавок, а відтак є необхідним звернення до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 252 КАС України (з урахуванням часу перебування головуючого судді у відпустці), суд вважає за можливе розглянути заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України, на підставі якого позивачем подана заява про ухвалення додаткового рішення, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Судом встановлено, що у вступній частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі № 420/3318/21 щодо вимог позивача зазначено, що до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо:

- зменшення з 01.01.2018 відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років позивача з 74% до 70% сум грошового забезпечення;

- зменшення розміру пенсії з надбавками позивача за рахунок виплати лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 05.03.2019 року;

- відмови здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до вимог законодавства;

- зобов`язати відповідача:

- здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018, з 01.01.2018;

- здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з 05.03.2019 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення та надбавок.

У мотивувальній частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі № 420/3318/21 зазначено, зокрема:

«Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками справи, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Згідно з протоколом за пенсійною справою (Міноборони) від 15.06.2007, позивачу призначено пенсію за вислугу років, основний розмір пенсії 74% грошового забезпечення (вислуга років 28). (а.с.42)

20.03.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснило перерахунок пенсії позивача за вислугу років з 1 квітня 2018 року (а.с.43зв.):

із сум грошового забезпечення:

- посадовий оклад - 5500,00

- оклад за військове звання - 1410,00

- процентна надбавка за вислугу років 50% - 3455,00

- премія 0% - 0,00

ВСЬОГО -10365,00

Основний розмір пенсії: 70% грошового забезпечення
(вислуга років 28) у розмірі: - 7255,50

ПІДСУМОК ПЕНСІЇ (з надбавками): 7255,5

з урахуванням попередньої суми пенсії 2828,65

та підвищення 2213,43 (50% від 4426,85) - 5042,08

Згідно постанови КМУ 103 від 21.02.2018 р. підвищення складає 4426,85.

З них виплачується:

з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. щомісячно 50% від підвищення: 2213,43;

з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. щомісячно 75% від підвищення: 3320,14 - 2213,43

з 01.01.2020 р. 100% щомісячно 100% від підвищення: 4426,85.

Підстава перерахунку: (ГЗ згідно ПКМУ № 704) ПКМУ № 103 від 21.02.2018 пункт 1 перерахунок з 01.01.2018.

Листом № 1589-1126/Д-02/8-1500/21 від 08.02.2021 року (а.с.13-14) відповідач на заяву позивача щодо проведення перерахунку та виплати пенсії, яка надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 26.01.2021, повідомив позивача, зокрема, що:

- умови та розміри перерахунку пенсій, здійснено з 01.01.2018 колишнім військовослужбовцям були передбачені пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб;

- рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, пункти 1 і 2 Постанови № 103 визнані протиправними та нечинними. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2019 № 1088 Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян зазначені пункти виключені;

- відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі;

- враховуючи викладене, а також, що бюджетні асигнування з Державного бюджету України не збільшувались, після набрання законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, з метою збереження соціального захисту військовослужбовців, перераховані пенсії виплачуються в розмірах, що склались на день набрання законної сили судовим рішенням, позивачу пенсія за вислугу років була перерахована з 01.01.2018 з урахуванням розміру 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення;

- щодо виплати підвищених пенсій у 2019 році повідомлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» установлено, що виплата перерахованих пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), здійснюється у 2019 році у розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018;
- відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» з 01.01.2020 виплата пенсій здійснюється з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018;
- інших рішень Уряду про умови та розміри проведення перерахунку пенсій не приймалося.

Листом № 1600-1125/Д-02/8-1500/21 від 08.02.2021 року (а.с.15-16) відповідач на заяву позивача щодо проведення перерахунку та виплати пенсії, яка надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 26.01.2021, повідомив позивача, зокрема, що:

- частиною четвертою статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України;

- умови проведення перерахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» були передбачені пунктом 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»;

- рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 по справі № 826/3858/18 залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 (05.03.2019 рішення набрало чинності), яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови № 103. Постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» зазначені пункти виключені;

- після визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2 Постанови № 103 інших рішень Уряду про умови і порядок проведення перерахунку пенсій не приймалося;

- враховуючи викладене, а також, що бюджетні асигнування з Державного бюджету України не збільшувались, після набрання законної сили рішення Окружного адміністративного суду міст Києва від 12.12.2018, з метою збереження соціального захисту військовослужбовців, перераховані пенсії виплачуються в розмірах, що склались на день набрання законної сили судовим рішенням, позивачу пенсія за вислугу років була перерахована з 01.01.2018 з урахуванням розміру 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо: зменшення з 01.01.2018 відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років позивача з 74% до 70% сум грошового забезпечення; зменшення розміру пенсії з надбавками позивача за рахунок виплати лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 05.03.2019 року; відмови здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до вимог законодавства, позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копії (а.с.17-20):

- довідки військової частини А 0800 № 195 від червня 2007 року про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії;

- грошового атестату серії ЗС № 319001;

- довідки Одеського обласного військового комісаріату № ЮО109724 від березня 2018 року.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються заперечення, та на виконання ухвали суду відповідачем суду також надано копії матеріалів пенсійної справи позивача. (а.с.42-45).

2. Щодо позовних вимог: визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії з надбавками позивача за рахунок виплати лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 05.03.2019 року; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з 05.03.2019 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення та надбавок, слід зазначити таке.

Як зазначено судом вище, відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Так, рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 6 серпня 2019 року у зразковій справі № 160/3586/19, 11 березня 2020 року залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії за рахунок виплати з 5 березня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) з 5 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Вирішуючи спір по суті, Верховний Суд констатував, що відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Згідно з ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, законодавець розмежував наступні поняття «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії» та «порядок перерахунку пенсії».

При цьому, з аналізу приписів статей 51, 52, 55, 63 Закону № 2262-ХІІ слідує, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати «порядок перерахунку пенсії» не є тотожним праву встановлювати «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії».

Як вбачається зі змісту пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103, нею врегульовані строки виплати пенсій, а не порядок проведення перерахунку. У зв`язку з чим, питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям "порядок проведення перерахунку пенсії".

В силу приписів статті 63 Закону України № 2262-XII, пункту 4 Порядку № 45, позивач отримав право на перерахунок пенсії у січні 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103. При цьому КМУ уповноважений визначати порядок проведення такого перерахунку, що й було реалізовано ним у Порядку № 45.

Судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2019 року, в адміністративній справі № 826/3858/18 визнано протиправними та не чинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та не чинним в окремій його частині у видані, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року по справі № 826/3858/18 набрало законної сили 5 березня 2019 року.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103) ця постанова набирає чинності з 1 березня 2018 року.

Постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 в частині внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 та постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 є чинними.

Отже, з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії. Скасування пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 не впливає на вказані підстави.

У зв`язку із скасуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано.

Отже, з 5 березня 2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.

При цьому, з аналізу вищевикладене слідує, що з 01.01.2018 року пенсію позивача перераховано у відповідності до ст. 63 Закону України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших осіб" та постанови КМ України № 103. Виплата перерахованої пенсії на користь позивача також була проведена з урахуванням Постанови № 103, а саме у розмірах: з 01.01.2018 - 50 %, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 %. Отже, оскільки до 05.03.2019, окремі положення постанови КМ України № 103, які визначали порядок проведення виплат перерахованих пенсій станом на 01.01.2018, не втратили свою чинність, в 2018 році відповідач, як територіальний орган Пенсійного фонду України, зобов`язаний був їх застосовувати, та відповідно останнє не може мати наслідком визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку пенсії, які були вчинені відповідачем до 05.03.2019.

Таким чином, виплата позивачу перерахованої суми пенсії у 2018 році у розмірі 50 % та з 01.01.2019 по 04.03.2019 у розмірі 75 % є правомірною.
В той же час, визначене п. 2 Постанови № 103 обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії втратило чинність із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018, тобто 05.03.2019, а відтак, починаючи саме з цієї дати вказаний нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, у відповідній частині, втратив чинність і не підлягав застосуванню.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що позивач набув право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, починаючи з 05.03.2019 року. 1589-1126/Д-02/8-1500/21 від 08.02.2021

Також, суд звертає увагу відповідача на те, що згідно зі змістом листа від 08.02.2021 року № 1589-1126/Д-02/8-1500/21 відповідач відмовив позивачу у перерахунку та виплаті пенсії із посиланням, зокрема, на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» установлено, що виплата перерахованих пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.

Проте, по-перше, в даному випадку спірний перерахунок пенсії позивача у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, здійснений на підставі ПКМУ № 704, а не на підставі ПКМУ № 804.

По-друге, така позиція підстава відмови не відповідає вищенаведеній резолютивній частині та правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у рішенні за результатами розгляду зразкової справи № 160/3586/19, яке 11 березня 2020 року (тобто після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 804) залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду.

Крім того, як наведено вище, рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 6 серпня 2019 року у зразковій справі № 160/3586/19, 11 березня 2020 року залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії за рахунок виплати з 5 березня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) з 5 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року
Тобто, зазначеним рішенням Верховного Суду визначено лише дату, з якої відповідні дії територіального органу Пенсійного фонду України визнано протиправними, без зазначення дати, до якої такі дії є протиправними, що жодним чином не обмежує повноваження відповідача щодо вчинення ним дій у межах повноважень на підставі діючого законодавства, яке регулює відповідні відносини, тощо.

Суд також звертає увагу сторін, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує також висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, обов`язковими для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин є висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, за результатами розгляду будь-якої, а не лише викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховані висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду № 160/3586/19 від 11 березня 2020 року, також на виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Також, суд звертає увагу відповідача на те, що вищевикладена позиція відповідача не відповідає вищенаведеній резолютивній частині та правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у рішенні за результатами розгляду зразкової справи № 160/3586/19, яке 11 березня 2020 року залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду.

Щодо обґрунтування відповідача заперечень проти позовних вимог із посиланням на те, що: пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-кому разі її розмір відомий позивачу; з позовом позивач звернувся в 2021 році, при цьому позовні вимоги стосуються перерахунку починаючи з 01.01.2018 року, а тому позивачем було пропущено строки позивної давності без поважних на те підстав, при цьому позивач не просив поновити процесуальні строки, слід зазначити таке.

Тривалий час у судовій практиці було сформульовано висновок (постанови Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 164/1904/14-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, від 9 липня 2019 року у справі 676/1557/16-ц, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017), від 30 січня 2020 року у справі №554/5119/16-а тощо), що:

- строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню;

- у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком;

- строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

В той же час, в постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 Верховний Суд відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18) та дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Таким чином, з дня прийняття Верховним Судом постанови від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 змінився підхід до визначення строків звернення до суду у соціальних спорах, та викладено висновок щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить суд, зокрема визнати протиправними дії відповідача щодо: зменшення з 01.01.2018 відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років позивача з 74% до 70% сум грошового забезпечення; зменшення розміру пенсії з надбавками позивача за рахунок виплати лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 05.03.2019 року, які вчинені відповідачем 20.03.2018 року при перерахунку пенсії позивача.

При цьому, 26.01.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявами щодо проведення перерахунку та виплати пенсії, на які відповідачем надано відповіді листами від 08.02.2021 року № 1589-1126/Д-02/8-1500/21 та № 1600-1125/Д-02/8-1500/21.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо: зменшення з 01.01.2018 відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років позивача з 74% до 70% сум грошового забезпечення; зменшення розміру пенсії з надбавками позивача за рахунок виплати лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 05.03.2019 року; відмови здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до вимог законодавства, позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами 05.03.2021 року.

Тобто, правовідносини щодо оскарження вищезазначених дій відповідача набули спірного характеру до прийняття Верховним Судом рішення від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19.

В той же час, Верховний Суд в постанові від 26 листопада 2020 року по справі № 500/2486/19 в інших спірних правовідносинах по суті, при цьому зі спірного питання щодо застосування строку звернення до суду у разі зміни сталої судової практики, дійшов висновку, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що позивачем пропущено встановлений законом строк для звернення до адміністративного суду з даними позовними вимогами з поважних причин.

Відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини у рішенні по справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 року, де вказано, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Golder v.the United Kingdom» від 21.02.75p.), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати закону мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення «Guerin v. France» від 29.07.98p.) Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час, такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення "Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28.10.98 року).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заперечення відповідача проти позовних вимог із посиланням на те, що позивачем було пропущено строки позовної давності без поважних на те підстав, є необґрунтованим та безпідставним.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.
При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновків, що:
- оскаржувані позивачем дії щодо зменшення розміру пенсії, призначеної позивачу за рахунок виплати з 05.03.2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, вчинені відповідачем: не на підставі чинного законодавства України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці дії, тому вони є протиправними, відповідно
- зазначені позовні вимоги позивача, в тому числі похідні вимоги позивача зобов`язального характеру, підлягають задоволенню повністю у спосіб, який узгоджується із способом захисту прав та інтересів позивача у вищенаведеному врахованому судом рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 6 серпня 2019 року у зразковій справі № 160/3586/19, яке 11 березня 2020 року залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду.».

У резолютивній частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі № 420/3318/21 зазначено, зокрема:

- адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012; ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково;

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 74% до 70% сум грошового забезпечення;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 1 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум;

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року;

- стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень нуль копійок);

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Отже, зі змісту рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі № 420/3318/21, вбачається, що щодо усіх позовних вимог, з приводу яких досліджувалися докази, ухвалено рішення.
Відповідно, твердження позивача, що Одеським окружним адміністративним судом у справі № 420/3318/21 не ухвалено рішення стосовно позовної вимоги, зокрема зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 05.03.2019 року з урахуванням всіх складових грошового забезпечення та надбавок, не відповідає змісту рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі № 420/3318/21.

При цьому, щодо обґрунтування позивачем поданої заяви тим, що в мотивувальній частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року у справі № 420/3318/21 не вказано чому саме не були задоволені вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення та надбавок, а відтак є необхідним звернення до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення, слід зазначити, що наведене обґрунтування не відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України, як підстави для ухвалення додаткового рішення.

Додатково суд звертає увагу позивача на те, що основні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача не містять вимогу про визнання протиправними дій відповідача, зокрема щодо перерахунку та виплати позивачу пенсії без урахування всіх складових грошового забезпечення та надбавок, які заявлені лише у зобов`язальній частині позовних вимог разом із похідною вимогою зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з 05.03.2019, та щодо яких судом здійснено вищенаведені висновки, в тому числі, що відповідні похідні вимоги позивача зобов`язального характеру, підлягають задоволенню повністю у спосіб, який узгоджується із способом захисту прав та інтересів позивача у вищенаведеному врахованому судом рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 6 серпня 2019 року у зразковій справі № 160/3586/19, яке 11 березня 2020 року залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду.

Виходячи з наведеного, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, про що зазначено в рішенні, суд розглянув справу за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу.

Враховуючи та на підставі наведеного, суд вважає, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення є необґрунтованою та безпідставною, відповідно, такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 252, 256, 262, 294, 295, Перехідними положеннями КАС України, суд-

ухвалив:

В задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України, та у строк, встановлений ст. 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 КАС України.

Суддя М.Г. Цховребова