Справа № 380/6073/21
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6073/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Карп`як О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

До суду надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач -1 , ГУ ДПС у Львівській області), Державної податкової служби України (далі - відповідач -2, ДПС України), у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області, про реєстрацію/відмову у реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №2437522/ від 01.03.2021 року, про відмову в реєстрації податкової накладної №9 від 31.10.2020 року;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 податкову накладну №9 від 31.10.2020 на загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням ПДВ 425712,10 грн. датою її первинного подання платником податків на реєстрацію;

- судові витрати віднести на сторону відповідачів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідно до приписів п.201.10. ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) нею складено податкову накладну від 31.10.2020 №9, та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Однак, реєстрацію спірної податкової накладної зупинено з підстав того, що коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 49.41.20 відсутні в таблиці даних платника податку, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН. Позивач зазначає, що нею направлено до відповідача в електронному вигляді повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено. Проте, незважаючи на надані пояснення з підтверджуючими документами, Комісією регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у Львівській області було прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яким було відмовлено позивачу у реєстрації податкової накладної №9 від 31.10.2020. Звертає увагу, що нею не подавалася до ДПС таблиця даних платника податку. Тому зазначене формулювання відповідачем 1 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної є протиправним та не відповідає дійсності. Жодного рішення про врахування або неврахування таблиці даних платника податку, позивач не отримувала. Оскільки оспорюваними рішеннями не конкретизовано переліку документів, що слід подати на розгляд Комісії, позивач вважає таке рішення протиправними та таким, що підлягає скасуванню. Враховуючи наведене, просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.

02.06.2021 від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву. Відповідачами у відзиві зазначено, що відповідно до квитанцій про реєстрацію податкових накладних/податкової накладної до податкової наданої в Єдиному реєстрі податкових накладних реєстрація податкових накладних зупинена відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України, оскільки коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 49.41.20, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Відповідачем наголошено, що позивачу пропонувалося надати пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК для розгляду питання щодо прийняття рішення про реєстрацію/відмову реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідно до рішення комісії про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відмовлено у реєстрації податкової накладної №9 від 31.10.2020 з підстав ненадання платником податку копій документів, а саме ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. Зважаючи на те, що позивачем не було подано всіх необхідних первинних документів, ГУ ДПС у Львівській області правомірно прийнято рішення про відмову в реєстрації податкових накладних. Таким чином, представник відповідачів вважає позовні вимоги безпідставними та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Ухвалою від 21.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються я на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрована 01.08.2002, до основних видів діяльності віднесено: інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, вантажний автомобільний транспорт, роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно - технічними виробами в спеціалізованих магазинах.

05.09.2020 між позивачем (орендодавець) та ТОВ «Радехівський цукор» (орендар) укладено договір №31-ОР/20 від 05.09.2020 найму (оренди) транспортного засобу з екіпажем (водієм). Згідно п.1.1 цього договору орендодавець зобов`язався передати орендарю в тимчасове платне володіння та користування вантажні автомобілі, а також забезпечити своїми силами його керування та технічну експлуатацію, а орендар зобов`язався прийняти такий транспорт і сплачувати орендну плату.

Додатками 31 від 05.09.2020 та 32 від 26.10.2020 до договору найму (оренди) транспортного засобу з екіпажем (водієм) сторони погодили вартість орендної плати та перелік транспортних засобів, що передаються в оренду.

Відповідно до акта найму (оренди) 847 від 31.10.2020 сторони погодили, що у період з 01.10.2020 по 31.10.2020 були надані послуги з найму (оренди) транспортних засобів на загальну суму 425712,09 грн. у т.ч. ПДВ 70952,02 грн.

На підставі рахунку №4 від 31.10.2020 на загальну суму 425712,09 грн. ТзОВ «Радехівський цукор» сплатив позивачу 390000 грн. орендної плати (платіжні доручення №1С14117 від 13.11.2020, №1С14508 від 20.11.2020, №1С14851 від 30.11.2020, №1С15652 від 11.12.2020, №1С16400 від 30.12.2020).

ФОП ОСОБА_1 по факту першої події склала податкову накладну №9 від 31.10.2020 та скерувала таку на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних.

Документообіг між платником податків та контролюючим органом щодо реєстрації податкових накладних відбувається в електронному вигляді, як це передбачено Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних.

ФОП ОСОБА_1 отримала квитанцію, відповідно до тексту якої документ (податкову накладну) прийнято, однак реєстрація зазначеної податкової накладної зупинена з таких причин:

1) коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 49.41.20 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються/виготовляються,

2) їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Платнику податків запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової/розрахунку коригування в ЄРПН.

ФОП ОСОБА_1 у відповідь на отриману квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної №9 від 31.10.2020 скерувала до комісії ДПС у Львівській області повідомлення №2 від 24.02.2021 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено з письмовим поясненням, в якому описала господарську операцію з ТзОВ «Радехівський цукор».

На підтвердження пояснень та реальності операцій з поставки за податковою накладною №9 від 31.10.2020 ФОП ОСОБА_1 надала комісії відповідача-1 документи в кількості 96 додатків, а саме: договори, товарно - транспортні накладні, протоколи до ТТН, платіжні доручення, виписки, квитанції.

Комісія ГУ ДПС у Львівській області за наслідками розгляду наданих платником податків пояснень та документів прийняла рішення №2437522/ від 01.03.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної №9 від 31.10.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Рішення обґрунтоване тим, що платник податків не надав копій документів, а саме: - первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), в т.ч. рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано підкреслити).

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. "а", "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (у редакції постанови КМ України від 26.04.2017 №341, далі - Порядок №1246).

Згідно із пунктом 2 цього Порядку податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку (пункт 11 Порядку №1246).

Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки за критеріями визначеними в пункті 12 Порядку №1246.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (пункт 13 Порядку №1246).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС (пункт 14 Порядку №1246).

У разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку (пункт 17 Порядку №1246).

Відповідно до пункту 201.16. статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" №1165 від 11.12.2019 , відповідно до якої затвердив:

- Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165);

- Порядок розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкові накладні/розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, та розрахунків коригування, складених на неплатника податку), що подаються для реєстрації в Реєстрі, перевіряються щодо відповідності таким ознакам безумовної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі - ознаки безумовної реєстрації) зазначеним в пункті 3 Порядку №1165.

Відповідно до пунктів 7,8 Порядку №1165 у разі, коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації (пункт 10 Порядку №1165).

Пунктом 11 Порядку №1165 визначено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Додатком №3 до Порядку №1165 затверджені Критерії ризикованості здійснення операцій. Так, пунктом 1 зазначених Критеріїв визначено відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Відповідно до норм Порядку №1165:

12. Платник податку має право подати до ДПС таблицю даних платника податку за встановленою формою (додаток 5). 14. Таблиця даних платника податку подається з поясненням, в якому зазначається вид діяльності, з посиланням на податкову та іншу звітність платника податку. 15. Таблиця даних платника податку з поясненнями розглядається комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів після її отримання. 16. Комісія регіонального рівня приймає рішення про врахування або неврахування таблиці даних платника податку, яке надсилається платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу (додаток 6).

Здійснюючи оцінку аргументів сторін та досліджених письмових доказів суд, з метою вирішення цього спору, керується такими міркуваннями:

Надані суду докази свідчать про те, що в межах основного виду діяльності ФОП ОСОБА_1 надавала послуги найму (оренди) транспортного засобу з екіпажем (водієм) ТОВ «Радехівський цукор», ці операції відображено в долучених до справи первинних документах (договори, товарно - транспортні накладні, протоколи до ТТН, платіжні доручення, виписки, квитанції).

ФОП ОСОБА_1 по факту першої події склала податкову накладну №9 від 31.10.2020 та скерувала таку на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних. Реєстрація цієї податкової накладної була зупинена контролюючим органом шляхом надіслання квитанції з пропозицією надати пояснення та копії документів щодо підтвердження зазначеної в податковій накладній інформації з мотивів відповідності господарських операцій позивача вимогам п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, а саме:

- відсутність кодів УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 49.41.20 в таблиці даних платника податку на додану вартість як товару/послуги, що на постійній основі постачається;

- обсяг постачання товару/послуг, зазначений у податковій накладній, дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару та обсягу його постачання.

Суд встановив, що станом на дату надіслання контролюючим органом на адресу ФОП ОСОБА_1 зазначеної квитанції в платника податків не було зареєстрованої контролюючим органом Таблиці даних платника податку на додану вартість. Таким чином, контролюючий орган не мав підстав зупиняти реєстрацію податкової накладної з обґрунтуванням щодо наявності чи відсутності кодів УКТЗЕД в незареєстрованій таблиці.

Суд враховує, що в квитанціях контролюючий орган не вказав навіть примірного переліку документів, які слід подати для реєстрації податкової накладної, тому платник податків змушений був діяти на власний розсуд щодо подання документів в підтвердження реальності господарської операції за податковою накладною №9 від 31.10.2020.

На виконання пропозиції подати додаткові документи з метою реєстрації зазначеної податкової накладної ФОП ОСОБА_1 скерувала контролюючому органу повідомлення №2 від 24.02.2021 з письмовим поясненням щодо здійснення господарської операції за податковою накладної №9 від 31.10.2020 та копіями первинних документів (договори, товарно - транспортні накладні, протоколи до ТТН, платіжні доручення, виписки, квитанції).

Рішення контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної №9 від 31.10.2020 обґрунтоване тим, що платник податків не надав копій документів: «первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), в т.ч. рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних».

В тексті шаблону рішення про відмову у реєстрації податкової накладної вказано, що при прийнятті цього рішення комісії слід підкреслити ті документи з наведеного примірного переліку, котрі не надано платником податків в конкретній справі. Суд констатує, що відповідач-1 жоден документ в оскарженому рішенні не підкреслив, тому залишається неочевидним, відсутність котрого документа(ів) із наведеного орієнтовного переліку в типовій формі рішення зумовило висновок комісії про відмову в реєстрації податкових накладних позивача.

Оцінюючи мотиви прийняття спірного рішення суд констатує, що 24.02.2021 позивач в додатках надав комісії контролюючого органу договори, товарно - транспортні накладні, протоколи до ТТН, платіжні доручення, виписки, квитанції.

Оцінюючи описані підстави для прийняття оскарженого рішення суд вважає, що відповідач-1 діяв свавільно та не обґрунтував прийняте рішення у встановлений Порядком №1165 спосіб, оскільки: - не вказав конкретних документів (шляхом підкреслення у наведеному в шаблоні рішення типовому переліку конкретних документів, відсутність котрих була підставою для відмови в реєстрації податкових накладних); - навів у рішенні інформацію, що не відповідає дійсності, оскільки отримав від платника копії документів, що були достатніми для підтвердження викладених в поясненнях обставин.

Оцінюючи надані платником податків на розгляд комісії ГУ ДПС у Львівській області пояснення та первинні документи суд дійшов висновку, що такі узгоджуються між собою за змістом, обсягами та числовими значеннями зафіксованих в них господарських операцій, а також є достатніми для підтвердження здійснення підприємцем зареєстрованих в ЄДР видів діяльності (вантажний автомобільний транспорт). Аналіз цих документів також дає вичерпну відповідь на питання щодо співвідношення "обсягу постачання" товару, зазначеного у податкових накладних, з "величиною залишку обсягу придбання такого товару та обсягу його постачання" - адже до видів господарської діяльності позивача віднесено «вантажний автомобільний транспорт»; вона не є посередником, котрий придбав товар в третіх осіб з метою подальшої реалізації. Тому суд дійшов висновку, що перелічені документи є належними доказами для підтвердження викладених в повідомленні від 24.02.2021 пояснень позивача щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, а отже - достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної №9 від 31.10.2020.

Для суду залишається неочевидним, чому комісія проігнорувала надані платником податків документи, не врахувала галузеву специфіку діяльності позивача. Наведені обставини свідчать про надуманий та свавільний характер рішень обох комісій ДПС щодо реєстрації податкової накладної позивача.

Суд вважає, що надані платником податків документи були достатніми для підтвердження викладених в повідомленні від 24.02.2021 пояснень позивача щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, а отже - достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної №9 від 31.10.20.

Підсумовуючи свої висновки суд дійшов переконання, що рішення №2437522/ від 01.03.2021 про відмову у реєстрації податкової накладної №9 від 31.10.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних є таким, що не відповідає встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а тому таке підлягає скасуванню як протиправне.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. Суд враховує, що відповідно до Порядку №1246 реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних після скасування рішення про відмову у реєстрації такої податкової накладної відноситься до повноважень ДПС України. З огляду на фактичні обставини справи суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язати ДПС України зареєструвати податкову накладну №9 від 31.10.2020 у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно зазначених приписів КАС України та враховуючи обґрунтованість позовних вимог ФОП ОСОБА_1 , суд стягує на користь позивача суму сплаченого ним судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, що прийняв протиправне рішення.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Стаття 132 КАС України встановлює, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд при вирішенні вказаного питання враховує висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 22.11.2019 у справі №810/1502/18.

Суд також зазначає, що в пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Суд встановив, що позивач (клієнт) уклав з адвокатським об`єднанням "Галицька правнича група" (виконавець) договір про надання правничої допомоги від 23.03.2021.

Згідно з актом здачі - приймання наданих послуг від №112 від 26.04.2021 виконавець надав, а замовник отримав послуги у формі:- ведення судової справи за позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Львівській обл. в кількості 10 за ціною 500 грн., всього 5000 грн.

Відповідно до звіту до вказаного акта, послуги включають вивчення, аналіз законодавства та судової практики 1, вивчення, аналіз доказів у справі 1, виготовлення позовної заяви 6, виготовлення додатків до позовної заяви 1,30, підписання позову та додатків до нього 0,30, всього 10.

Згідно з платіжним дорученням №421 віл 31.03.2021 адвокатське об`єднання «Галицька правнича група» отримало від позивача 5000 грн.

Вирішуючи питання співмірності витрат адвоката, заявлених до стягнення, суд зазначає, що стаття 134 КАС України не позбавляє права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини п`ятої статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених представником позивача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити, що витрати пов`язані з вивченням, аналізом законодавства та судової практики, вивченням, аналізу доказів у справі, виготовлення позовної заяви, виготовлення додатків до позовної заяви, підписання позову та додатків включаються до витрат пов`язаних з складанням позовної заяви.

Враховуючи незначну складність категорії справи, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, суд вважає, що складення позовної заяви (10 год.) не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд враховує під час вирішення такого питання.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Таким чином, заявлені позивачем до відшкодування 5000 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Відтак, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 1000 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1.

Керуючись ст.ст. 72,77, 90, 94, 139, 241-246, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Львівській області, яка приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 2437522/ від 01.03.2021 про відмову у реєстрації податкової накладної №9 від 31.10.2020.

Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, м. Київ, пл. Львівська, 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №9, сформовану фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 31.10.2020 датою подання на реєстрацію.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (Львівська область, місто Львів, вул. Стрийська, буд. 35; ідентифікаційний код 43143039) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати на сплату судового збору в сумі 4540 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (Львівська область, місто Львів, вул. Стрийська, буд. 35; ідентифікаційний код 43143039) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.07.2021 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна