Справа № 298/587/21
Суддя: Лютянська М. С.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 298/587/21
Номер провадження 2-а/298/22/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Лютянської М.С.,

при секретарі Келешовчак І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРТІ № 2 Ужгородського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Гондорчин В.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із позовом до поліцейського СРТІ № 2 Ужгородського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Гондорчин В.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 23 травня 2021 року, близько 13.30 год. він виїхав на автомобілі марки «Шкода Октавія», реєстраційний номерний знак Нідерландів НОМЕР_1 з с. Завосино в сторону смт. Великий Березний. Проїжджаючи с. Малий Березний, його наздогнала поліція на службовому авто. Під час спілкування поліцейський сказав, що вони мають право зупиняти для перевірки будь-яке авто і що я не був пристебнутий ременем безпеки. В той же час ним було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі за адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії БАБ № 101092 від 23 травня 2021 року. Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 23 травня 2021 року о 13.40 год. в с. Малий Березни, по вул. Центральній керував автомобілем «Шкода Октавіа» р.н. НОМЕР_1 не будучи пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.3 в ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст. 121 КУпАП. Позивач вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону. На підставі наведеного просить позов задовольнити, постанову про накладення адміністративного стягнення скасувати.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак подав заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі, позов підтримав.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, а тому суд розглядає справу у його відсутності, що відповідає положенням ст. 205 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні належними доказами встановлено, що відносно позивача відповідач виніс постанову серії БАБ № 101092 від 23 травня 2021 року, згідно якої ОСОБА_1 ставиться в вину те, що 23 травня 2021 року о 13.40 год. в с. Малий Березни, по вул. Центральній керував автомобілем «Шкода Октавіа» р.н. НОМЕР_1 не будучи пристебнутим ременем безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. Цією ж постановою відповідач наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно ст. 222 КУпАП до компетенції уповноважених працівників Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених частинами перша, друга статті 122 КУпАП.

Разом з цим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові (постанова Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340).

Не спростовані відповідачем і твердження позивача про те, що останній вимог Правил дорожнього руху не порушував та пояснював відповідачу, що відстебнув ремінь безпеки після зупинки ним транспортного засобу, щоб дістати водійське посвідчення, яке знаходилося в бардачку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно ст. 19 ч. 1 п. 1 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як роз`яснює п. 3 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06 березня 2008 року постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини 1,2 ст. 7 КУпАП).

Згідно ст. ст. 245, 252 КУпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Оцінка доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, також має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, на підставі закону.

Відповідно до ст. 77 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Ч. 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дану обставину, в судове засідання відповідач не з`явився і не довів порушення позивачем Правил дорожнього руху України та правомірність прийнятого ним рішення по справі. Відтак суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і визнає, що оскаржувана ним постанова підлягає скасуванню.

З врахуванням того, що при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 19, 77, 90, 242, 243, 246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

позов ОСОБА_1 до поліцейського СРТІ № 2 Ужгородського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Гондорчин В.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії БАБ № 101092 від 23 травня 2021 року, винесену поліцейським СРТІ № 2 Ужгородського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Гондорчин В.О. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) грн. скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуюча М.С. Лютянська