Справа № 480/3572/21
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2021 року Справа № 480/3572/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Діски А.Б., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3572/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач), через представника - адвоката Солодовнікова Олександра Петровича звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:
1. Визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 № 128-ОС від 26.03.2021 в частині виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, ОСОБА_1 .
2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , включити до списків особового складу загону та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 з 27.03.2021, до здійснення належного до виплати в день виключення із списків особового складу загону та всіх сум матеріального та грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Також позивач просить стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 грн.
Ухвалою суду від 30.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує та зазначає, що наявність спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, в день виключення із списків особового складу, не є підставою для визнання такого наказу протиправним, оскільки спеціальною нормою урегульовано питання виплати суми, яка не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець (а.с. 35-37).
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Як вбачається з позовної заяви та не заперечується відповідачем, позивач проходив військову службу у 5 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України.
На підставі рапорту ОСОБА_1 від 16.12.2020 наказом начальника 5 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 25.02.2021 №89-ОС відповідно до пп. "а" п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту), старшину ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас без права носіння військової форми одягу (а.с. 14).
Згідно витягу з наказу начальника 5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 26.03.2021 №128-ОС припинено (розірвано) контракт з ОСОБА_1 , звільненим з військової служби у запас наказом начальника 5 прикордонного загону від 25.02.2021 №89-ОС відповідно до пп. "а" п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та виключено позивача зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення (а.с. 15).
Цим наказом визначено виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2021 рік за 05 календарних днів; виплатити грошову компенсацію за не використані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018, 2019, 2020, 2021 роки в кількості 56 календарних днів. Також вказано, що виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік та остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 26.03.2021.
Не погоджуючись з наказом відповідача № 128-ос від 26.03.2021 в частині виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення позивача без здійснення повного розрахунку з позивачем за всіма видами належного йому на день звільнення матеріального та грошового забезпечення по яким був відсутній спір, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з п.п. а п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації), у зв`язку із закінченням строку контракту.
Відповідно до ч. 9 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Згідно ч. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період, а також відносини, що виникають у зв`язку з проходженням в органах Держприкордонслужби кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби, регулюються Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі - Положення № 1115/2009).
Згідно пунктів 292, 293 Положення № 1115/2009 наказ про звільнення військовослужбовця з військової служби видається відповідною посадовою особою. Перебування військовослужбовця у відпустці чи його тимчасова непрацездатність не є підставою для затримки видання такого наказу.
Після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням. У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець.
Зазначені норми Положення кореспондують з вимогами ст. 116 Кодексу законів про працю України, відповідно до яких при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Враховуючи, що до дня виключення зі списків особового складу військовослужбовець виконує свої службові обов`язки, отримує грошове забезпечення, то трудові відносини військовослужбовця припиняються саме з часу виключення його зі списків особового складу.
При цьому у разі непроведення повного розрахунку органом Держприкордонслужби з особою, звільненою з військової служби, порушується право працівника на отримання всіх сум, які належали до виплати при звільненні.
Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9).
Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Для ефективного судового захисту прав, свобод або законних інтересів особи важливим є обраний позивачем спосіб захисту, який має відповідати природі такого права або охоронюваного законом інтересу, характеру протиправного посягання та бути ефективним.
Отже, позивач фактично не погоджується з тим, що з ним при звільненні не проведено повного розрахунку.
Проте, суд зазначає, що непроведення в день виключення зі списків особового складу повного розрахунку не може бути самостійною підставою для визнання наказу виключено позивача зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення протиправним.
Скасування наказу про виключення позивача з особового складу не забезпечить ефективне поновлення його прав. У зв`язку з чим, суд доходить висновку про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх порушених прав.
Суд наголошує, що бездіяльність відповідача щодо непроведення повного розрахунку в день звільнення може бути підставою для відповідальності відповідача за статтею 117 Кодексу законів про працю України, якою встановлено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.
Представником відповідача у додаткових письмових поясненнях зазначено, що відповідно до наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 11.08.2003 № 016 «Про затвердження та введення в дію Переліку дійсних та умовних найменувань Державної прикордонної служби України», застосовуються дійсні та умовні найменування органів Державної прикордонної служби України.
Так, відповідно до положень зазначеного наказу орган охорони державного кордону в межах Сумської області має такі найменування:
дійсне найменування - 5 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (м. Суми) - застосовується у штатах і табелях штатів, у наказах по особовому складу та в облікових документах на офіцерський склад, прапорщиків і мічманів, в облікових і звітних документах стосовно складу та дислокації органів;
умовне найменування поділяється: за територіальним принципом - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; для адміністративно - господарської діяльності - військова частина НОМЕР_1 (а.с. 43).
Суд зазначає, що вказані найменування фактично застосовують до одного й того самого суб`єкта владних повноважень.
Отже з зазначених фактів не вбачається порушення прав позивача, оскільки наказ про виключення зі списків особового складу військової частини є наслідком вже винесеного наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби, з яким позивач погодився та не оскаржує, та спрямований виключно на його виконання.
З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу відповідача № 128-ОС від 26.03.2021 в частині виключення позивача зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення та зобов`язання відповідача включити до списків особового складу загону та всіх видів забезпечення позивача з 27.03.2021, до здійснення належного до виплати в день виключення із списків особового складу загону та всіх сум матеріального та грошового забезпечення позивача, є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволені позовних вимог розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска