Справа № 540/2578/21
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/2578/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

08 червня 2021 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку (далі-відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:

- визнати протиправними дії Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 02.07.2016 року по 20.10.2017 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, та з урахуванням абзацу 5 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення , затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078;

- зобов`язати Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 02.07.2016 року по 20.10.2017 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, та з урахуванням абзацу 5 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 (з урахуванням виплачених сум);

- зобов`язати Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку надати ОСОБА_1 довідку з помісячним розрахунком індексації (фіксованої і поточної) за період з 02.07.2016 року по 20.10.2017 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Ухвалою від 11.06.2021 року провадження у справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що у період проходження військової служби в Херсонському зональному відділі Військової служби правопорядку йому не було виплачено індексацію грошового забезпечення, що стало підставою для звернення за вирішенням спору до суду. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року у справі №806/2345/18 визнано протиправною бездіяльність Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо невиплати індексації грошового забезпечення з 07 липня 2016 року по 20 жовтня 2017 року та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний період. 29 травня 2019 року на розрахунковий рахунок позивача відповідач перерахував кошти в розмірі 3926,63 грн., що є індексацією за зазначений в рішенні суду період. Як стверджує позивач, 22 березня 2021 року він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку індексації грошового забезпечення за період служби по 20.10.2017 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року та доплатити недоплачену різницю. З листа відповідача від 14 квітня 2021 року стало зрозумілим, що при обрахунку індексації грошового забезпечення застосовано інший базовий місяць ніж січень 2008 року. Позивач з такими діями відповідача не погоджується та вважає, що нарахування йому індексації грошового забезпечення здійснювалось неправильно, що призвело до заниження розміру індексації. Посилаючись на пункт 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі Порядок № 1078), позивач вказав, що базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для обчислення індексації грошового забезпечення слід вважати саме місяць підвищення розміру грошового забезпечення за рахунок зростання його постійних складових, зокрема, тарифних ставок (окладів) та якщо сума підвищення грошового забезпечення за рахунок постійних складових менша від суми індексації, нарахованої відповідно до Порядку № 1078, то місяць такого підвищення не вважається базовим і індексація продовжується. Зміна розміру доплат, надбавок та премії не впливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін. Визначення посадових окладів мало місце на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі - Постанова № 1294), що набрала чинності з 01 січня 2008 року, то саме січень 2008 року є базовим місяцем. З урахуванням наведеного позивач просив задовольнити позовні вимоги повністю.

У відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування цієї позиції зазначив, що відповідно до пункту 6 Порядку № 1078 проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Індексація позивачу в спірний період не виплачувалась на виконання вказівок та розпоряджень Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Стосовно базового місяця для нарахування індексації, то представник відповідача свою позицію не повідомив.

Окремо представник відповідача просить залишити позовну заяву без розгляду через пропуск строку звернення до адміністративного суду яка задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За змістом ч.1 ст.3 та ст.4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Так, відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Водночас згідно ст.1 Конвенції "Про захист заробітної плати" № 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

У Рішенні від 15.10.2013 р. № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття "заробітна плата" і "оплата праці", які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Водночас, структура заробітної плати визначена ст.2 Закону України "Про оплату праці", за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 р. у справі № 910/4518/16.

Отже, матеріальна допомога є складовою грошового забезпечення позивача, а тому, з урахуванням положень ст.233 КЗпП України, строк звернення до суду у даному спорі не застосовується.

При цьому, суд зазначає, що у рішенні Конституційного Суду України у справі від 15.10.2013 р. за № 9-рп/2013 (справа № 1-13/2013) суд дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Таким чином, право на отримання виплат, які повинні були виплачені працівникові при звільненні, не обмежується жодним строком.

Відтак, при зверненні до суду із даним позовом, позивач не обмежений строком звернення до суду, передбаченим ст.122 КАС України.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини: ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді оперативного чергового відділення оперативних чергових штабу Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку.

Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 16.09.2017 № 418 підполковника ОСОБА_1 оперативного чергового відділення оперативних чергових штабу Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку Південного територіального управління Військової служби правопорядку звільнено з військової служби у запас за п. «б» (за станом здоров`я).

Наказом начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку від 20.10.2017 № 216 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу з 20.10.2017.

19.02.2018 позивач звернувся із заявою до начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо видачі довідки, нарахування та виплати йому індексації за період з 01.01.2016 до дня виключення його зі списків особового складу (звільнення).

Відповідач листом від 12.03.2018 № 512 відмовив позивачу у виплаті індексації та повідомив, що у зв`язку із внесенням змін до Порядку № 1078 індексація грошового забезпечення не нараховувалась. За період з липня 2016 року до дня звільнення позивача (виключення зі списків особового складу - 20.10.2017) індексація грошового забезпечення йому не нараховувалась та не виплачувалась.

Ці обставини встановлені рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року у справі №806/2345/18, яке набрало законної, а тому відповідно до положень частини четвертої статті 78 КАС України не потребують доказуванню повторно. Цим рішенням суду визнано протиправною бездіяльність Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо невиплати індексації грошового забезпечення з 07 липня 2016 року по 20 жовтня 2017 року та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний період.

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду №806/2345/18 від 13.08.2018 року відповідач перерахував на розрахунковий рахунок позивача індексацію грошового забезпечення з 07 липня 2016 року по 20 жовтня 2017 року в розмірі 3926,63 грн.

Незгода позивача із повнотою нарахування і виплати індексації грошового забезпечення, що обумовлено застосуванням базового місяця для розрахунку індексації, стала підставою для звернення до суду із цим позовом. При цьому під час вирішення спору у справі №806/2345/18 питання щодо базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення не вирішувалося.

При вирішенні цього спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Як визначено пунктом 2 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (пункт 3 статті 9 Закону №2011-XII).

Згідно зі статтями 18, 19 Закону України від 05 жовтня 2000 року №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Преамбулою Закону України від 03 липня 1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-XII) передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

За змістом статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частини перша, друга, шоста статті 5 Закону № 1282-XII).

Статтею 9 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Пунктом 20 розділу I Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 01 січня 2016 року, цифри 101 замінено цифрами 103. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення встановлено Порядком № 1078.

Як визначено пунктом 1-1 Порядку № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 2 Порядку № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. Положеннями Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. У свою чергу виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації. А тому відповідач не позбавлений обов`язку виплати позивачу індексації грошового забезпечення чи виплати її у меншому розмірі, ніж визначено законодавством, з підстав недостатності фінансових ресурсів і це не може бути виправдуванням недотримання встановлених державою гарантій, якою є індексація грошового забезпечення.

Спір у цій справі стосується правильності обчислення та повноти виплати індексації грошового забезпечення за період з 02.07.2016 року по 20.10.2017 року, що пов`язано із застосуванням базового місяця - місяця, з якого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

Абзацами першим-п`ятим пункту 5 Порядку № 1078 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів (застосовується з 01 грудня 2015 року, далі Постанова № 1013) установлено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Аналіз наведених норм дає підстави суду дійти висновку, що за загальним правилом для індексації заробітної плати (грошового забезпечення) необхідно знати два взаємопов`язаних елемента: базовий місяць та коефіцієнт індексації. При цьому базовий місяць - це місяць підвищення тарифних ставок (окладів) незалежно від розміру підвищення, а коефіцієнт індексації обчислюють на основі щомісячних індексів інфляції, які публікуються Держстатом. Розрахунок ведеться наростаючим підсумком до перевищення порогу індексації. Визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу) та нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовця.

Слід зазначити, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

До набрання чинності Постановою № 1013 абзац перший пункту 5 Порядку № 1078 був викладений та застосовувався у такій редакції: У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови № 1013 істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення, внесеними змінами передбачено ряд новел в порядку проведення індексації грошових доходів населення. Зокрема, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови № 1013 місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування. Крім того, якщо раніше базовий місяць (місяць підвищення) визначався в разі, коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати, то після внесення змін - тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Починаючи з 01 грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець.

Крім того, пунктом 1 Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01 грудня 2015 року посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників. При цьому підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто, Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери, окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців.

Схеми посадових окладів військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб були затверджені пунктом 3 Постанови № 1294, яка набрала чинності у січні 2008 року. Надалі зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась лише з 01 березня 2018 року у зв`язку з набранням чинності Постановою № 704.

Отже, оскільки підвищення тарифних ставок (окладів) мало місце у січні 2008 року, то для розрахунку індексації цей місяць і є базовим, а обчислення індексу споживчих цін слід проводити з лютого 2008 року (наступного місяця після місяця підвищення посадового окладу за посадою, яку займає військовослужбовець). Відповідно до положень пункту 10-2 Порядку № 1078, з 01 грудня 2015 року це правило застосовується і для новоприйнятих працівників.

Так пунктом 10-2 Порядку № 1078 визначено, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Таким чином, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

З урахуванням положень пункту 5 Порядку № 1078 місяць, у якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим. У разі підвищення військовослужбовцю грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення.

При цьому для визначення правильності нарахування індексації грошового забезпечення необхідно керуватися положеннями пункту 5 Порядку № 1078. Алгоритм дій такий: якщо у місяці підвищення посадового окладу розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, індексація не нараховується (абзац третій пункту 5 Постанови № 1078). Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, індексація у цьому місяці розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац четвертий пункту 5 Порядку № 1078). Зростання заробітної плати за рахунок інших її складових (без підвищення тарифних ставок (окладів)) не зменшує суму індексації на розмір підвищення заробітної плати. Але у разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078).

Оскільки підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з січня 2008 року по жовтень 2017 року не відбувалося, тому відсутні підстави для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації до жовтня 2017 року включно.

Разом з тим, у контексті спірних правовідносин необхідно звернути увагу на те, що питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пунктів 5 Порядку № 1078.

Відповідач не заперечує, що він не провів обчислення індексації грошового забезпечення з 02.07.2016 року по 20.10.2017 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року.

Будь-якого обґрунтування правомірності своїх дій ні під час розгляду звернення позивача про розрахунок індексації на виконання рішення суду у справі №806/2345/18, ні суду у відзиві на позов відповідач не навів, доводи позивача не спростував та в контексті положень пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції до внесення змін Постановою № 1013 та після цієї дати) не надав детального розрахунку нарахованої індексації з 02.07.2016 року по 20.10.2017 року.

Втім, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду №806/2345/18 від 13.08.2018 року встановлено, що позивач проходив службу в період з 07.07.2016 року по 20.10.2017 року, а не з 02.07.2016 року, як вказує позивач.

З урахуванням викладеного позовні вимоги задовольняються в частині періоду з 07.07.2016 року по 20.10.2017 року.

Оцінивши викладене у сукупності суд дійшов висновку, про визнання протиправними дій Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.07.2016 року по 20.10.2017 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року та покладає на відповідача обов`язок нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.07.2016 року по 20.10.2017 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуванням виплачених сум.

Стосовно позовної вимоги про покладення на Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку обов`язку надати ОСОБА_1 довідку з помісячним розрахунком індексації (фіксованої і поточної) за період з 02.07.2016 року по 20.10.2017 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, то суд не вбачає підстав для її задоволення з тих підстав, що зобов`язання відповідача здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуванням виплачених сум є належним захистом прав та інтересів позивача.

До того ж покладення на відповідача обов`язку надати довідку з помісячним розрахунком індексації (фіксованої і поточної) за період з 02.07.2016 року по 20.10.2017 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, в даному випадку є клопотанням про витребування доказів та не може бути самостійною позовною вимогою.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Як передбачає ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З урахуванням викладеного вище позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати в справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку (, 73002, м.Херсон, вул. Олександрівська, 32) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.07.2016 року по 20.10.2017 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;

Зобов`язати Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 02.07.2016 року по 20.10.2017 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуванням виплачених сум.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.К. Василяка

кат. 106030000