Справа № 140/226/21
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року ЛуцькСправа № 140/226/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Матящук Л.Р.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача Нарушевича В.В. Полячука С.І.,

представників відповідача Вахмістрової І.О., Кухарської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів від 03.12.2020 № 703 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, від 07.12.2020 № 924 о/с про звільнення зі служби, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - Департамент патрульної поліції, відповідач) про визнання протиправними та скасування наказів від 03.12.2020 № 703 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, від 07.12.2020 № 924 о/с про звільнення зі служби, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуваними наказами позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби та звільнено з поліції. Вказує на те, що під час проведення службового розслідування та винесення спірних наказів відповідачем було проігноровано його право на правову допомогу. Зазначає, що при проведенні службового відповідачем було порушено норми статей 1, 11, 13, 18, 19 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», а саме в частині ознайомлення особи, яка притягається до дисциплінарної відповідальності з висновком службового розслідування, заборони застосування дисциплінарного стягнення до особи, вина якої у вчиненні дисциплінарного проступку не доведена, не забезпечення можливості надати пояснення по питаннях які були предметом службового розслідування та права на ознайомлення з його матеріалами.

Також звертає увагу на те, що пунктом 10 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення. Відповідно до практики Європейського суду, пункту 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини основних свобод вимагається від представників держави утриматися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять в провину, доти, доки його вина не буде офіційно встановлена судом. З врахуванням викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

15.03.2021 судом постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, та призначено у справі підготовче засідання на 12:00 год. 25.03.2021, продовжено строк підготовчого засідання. В справі оголошувалась перерва та відкладався розгляд справи. 07.05.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 10:30 год. За клопотанням позивача розгляд справи відкладався, а також оголошувались перерви.

У відзиві на позов, відповідач позовні вимоги заперечив та зазначив, що 25.06.2020 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції надійшло спецповідомлення про вручення ОСОБА_1 письмового повідомлення про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 КК України, а саме: у вчиненні службового підроблення шляхом внесення неправдивих відомостей у протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП України, складеного відносно ОСОБА_3 .

По даному факту, наказом № 99 від 16.09.2020 у відповідності до вимог законодавства було призначено службове розслідування, за результатами якого складено висновок. Згідно з висновком констатовано, що позивачем було встановлено факт грубого порушення службової дисципліни, що виразилося в порушенні Присяги працівника поліції та пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 6, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 3 Розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських. Тому, на підставі вказаного висновку службового розслідування, яким було встановлено вину позивача у порушенні Присяги, Комісією прийнято рішення про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Зокрема, під час проведення службового розслідування було встановлено, що починаючи з 02.04.2019 по дату проведення службового розслідування, позивачу крім зазначеного повідомлення про підозру, було вручено ще ряд повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 358, частини 1 статті 366 та частини 1 статті 125 КК України. Інформація про зазначені події була розповсюджена в мережі Інтернет та викликала негативну реакцію суспільства як відносно особи, яка в них підозрюється, так і Національної поліції, зокрема. Вказане підриває авторитет поліції, на яку законом покладено обов`язок щодо забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки та порядку.

Зазначені факти не лише суперечать сутності й призначенні правоохоронних інституцій, викривляють уявлення про інтереси та ідеали громадянського суспільства на шляху інтеграції держави в європейську спільноту.

Оцінюючи здобуті в ході службового розслідування докази, комісія прийшла до висновку, що зазначені факти свідчать про порушення присяги поліцейського позивачем. На підставі висновку службового розслідування було винесено відповідні накази про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Вважає, що відповідні накази винесені у відповідності до норм чинного законодавства та є правомірними.

Відповідач вказує на те, що при призначенні службового розслідування, його проведенні, діяв у відповідності до норм чинного законодавства. Та будь-яких прав позивача при цьому не порушував. Також зазначає, що вина позивача у грубому порушенні службової дисципліни повністю підтверджується наявними матеріалами службового розслідування. З врахуванням викладеного просив в позові відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач ще раз звернув увагу на протиправність дій відповідача при проведенні службового розслідування та допущених при цьому порушеннях. Крім того, звернув увагу на не доведеність його вини у вчиненні дисциплінарного проступку.

Відповідач у поданому запереченні на відповідь на відзив наголосив на тому, що при проведенні службового розслідування ними повністю дотримано вимоги Дисциплінарного статуту та Наказу МВС № 893 від 28.11.2018, яким регламентовано порядок його проведення. Також наголосив на тому, що матеріалами службового розслідування повністю була доведена вина позивача в порушенні присяги поліцейського, а відтак у вчиненні дисциплінарного проступку.

В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представники відповідача позовні вимоги заперечили та в задоволенні позову просили відмовити.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 19.12.2015 по 07.12.2020 перебував на посаді інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції.

25.06.2020 до управління патрульної поліції у Волинській області надійшла інформація про вручення повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, здійснення ним службового підроблення, а саме: складено відносно ОСОБА_3 протокол серії БД№319825 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, в який внесено завідомо неправдиві дані про перебування заявника в стані алкогольного сп`яніння, відмову від проходження медичного огляду та факт відмови заявника від ознайомлення з протоколом, засвідченим двома свідками, яких не було на місці події (а.с.146).

По даному факту начальником управління винесено наказ № 99 від 16.09.2020 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії».

За результатами проведеного службового розслідування 13.11.2020 затверджено висновок службового розслідування. В ході службового розслідування було встановлено факт грубого порушення позивачем службової дисципліни, яка виразилась в порушенні ним присяги працівника поліції. Дисциплінарна комісія під час службового розслідування прийшла до висновку, що дисциплінарний проступок вчинений позивачем, що виразився в порушенні Присяги працівника поліції, дискредитує честь держави і підриває авторитет Національної поліції України, та є несумісним з проходженням служби.

Констатовано, що ОСОБА_1 порушено вимоги пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 26, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України №1179 від 09.11.2016. За порушення вищевказаних норм законодавства на підставі пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту вирішено застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 59-77).

На підставі висновку та матеріалів службового розслідування, відповідачем видано наказ № 703 від 03.12.2020 «Про застосування до працівника УПП у Волинській області ДПП дисциплінарного стягнення», згідно з яким за порушення вищевказаних норм позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції (а. с.78-79).

07.12.2020 видано наказ № 924 о/с «Про особовий склад», яким на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції (а.с. 82).

Відповідачем 07.12.2021 складено акт про ознайомлення працівника зі змістом наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення зі служби в поліції (а.с.80).

Позивач не погоджуючись із винесеними наказами про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення, оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Пунктами 1,2 частини 1 статті 18 Закону України «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII ) визначено, що поліцейський зобов`язаний:1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частинами 1,2 статті 19 даного Закону визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 77 даного Закону визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України , затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Підпунктами 1.2,6,13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

Як встановлено частиною 1 статті 11 Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:1) зауваження;2) догана;3) сувора догана;4) попередження про неповну службову відповідність;5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;6) звільнення з посади;7) звільнення із служби в поліції.

Згідно частини 3 статті 19 статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частин 1-3 статті 14 Дисципіланрного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Частиною 4 статті 14 визначено, що підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Як встановлено частиною 19 статті 14 Дисципінарного статуту, порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом МВС № 893 від 07.11.2018 затверджено «Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі -Порядок № 893).

Пунктом 1 розділу II Порядку № 893 визначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пунктів 1,4 розділу V Порядку проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пунктів 1,2, 5 розділу VI Порядку №893 визначено, що зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

Відповідно до пунктів 1,2 розділу I «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179, та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 р. за № 1576/29706 ( далі -Правила №1576/29706 ), визначено, що вони є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Пунктом 3 розділу IV Правил №1576/29706 визначено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Аналізуючи зібрані по справі докази та норми чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено порушення позивачем присяги поліцейського та службової дисципліни, а спірні накази про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та звільнення з поліції відповідають вимогам чинного законодавства, враховуючи наступне.

Нормами Дисциплінарного статуту визначено, що є службовою дисципліною, та з дотримання яких норм вона складається, також визначено, що поліцейський може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, і що визнається дисциплінарним проступком.

Як визначено статтею 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Порядок складання Присяги працівника поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

З тексту Присяги вбачається, що в основі поведінки поліцейського закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Поведінка поліцейського, згідно з Присягою, яку він складає при вступі в поліцію, має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у позаслужбовий час. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою та суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службовий та позаслужбовий час дотримуватись Конституції України, законів України та Статуту.

Також як повинен поводитися поліцейський регламентовано Правилами №1576/29706.

Таким чином під порушенням Присяги слід розуміти скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Положення Закону України «Про Національну поліцію», Правила етичної поведінки поліцейського, покладають на нього обов`язок бути прикладом у дотриманні законності службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Також порушення присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейського. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

За таких обставин, звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли поліцейський скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Порушення присяги, виходячи із її змісту, завжди є порушенням службової дисципліни в тій чи іншій формі.

Отже, звільнення за порушення службової дисципліни, що виразилося в порушенні присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

У даному випадку, під час службового розслідування відповідачем надавалась оцінка діям ОСОБА_1 в контексті дотримання ним присяги державного службовця, виходячи із повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

При цьому, відповідачем не бралась до уваги доведеність чи недоведеність вини поліцейського у вчиненні даного кримінального правопорушення, а вплив даних подій на авторитет та довіру до Національної поліції зі сторони населення, сутності й призначення правоохоронних інституцій, та вчиненні даних дій позивачем всупереч інтересів служби, та чи суперечить це покладеним на нього обов`язкам, чи підриває це довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Водночас, в рамках службового розслідування було констатовано, що крім вищевказаної підозри 25.06.2020, за нетривалий проміжок часу з квітня 2019 року правоохоронними органами було вручено ще ряд підозр у вчиненні кримінальних правопорушень.

Суд звертає увагу, що вручена підозра позивачу про вчиненні кримінального правопорушення та ще дві інші пов`язані саме з виконанням службових обов`язків.

В силу покладених на поліцейського службових обов`язків, він не повинен був допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

На думку суду, дії позивача, які стали предметом дослідження під час проведення службового розслідування свідчать про порушення ним присяги поліцейського, а відтак грубого порушенням службової дисципліни.

Також в контексті оцінки діям позивача суд звертає увагу, що про них були відповідні повідомлення в засобах масової інформації, які негативно були сприйнятті громадськістю, про що свідчать відповідні коментарі до цих публікацій ( а.с. 97-103). Вказані обставини були предметом дослідження та оцінювалися комісією при кваліфікацій дій позивача, в розрізі дотримання позивачем присяги поліцейського та службової дисципліни.

Тому, проаналізувавши зібрані та дослідженні в ході судового розгляду справи докази, суд приходить до висновку, що відповідачем належними і допустимими доказами доведено факт вчинення дисциплінарного проступку позивачем, та законність застосування до нього дисциплінарного стягнення, враховуючи обставини вчинення проступку і в чому він полягає, характер та зміст вчиненого проступку, та те, що він вчинений позивачем проти інтересів служби, суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Відтак, кваліфікація комісією дій позивача як порушення присяги, що потягнуло за собою грубе порушення службової дисципліни є правомірним.

Також аналізуючи висновок службового розслідування суд наголошує на тому, що встановлені дисциплінарною комісією під час дисциплінарного провадження факти і з`ясовані обставини мають значення виключно для прийняття дисциплінарним органом рішень у межах його компетенції та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. У дисциплінарному провадженні діє принцип автономності, відповідно до якого дисциплінарне провадження розглядається незалежно від розгляду кримінального провадження.

Під час розгляду дисциплінарної справи, дисциплінарний орган самостійно надає оцінку допустимості, належності та обґрунтованості наявним у матеріалах дисциплінарної справи доказам, встановлює в діях поліцейського ознаки дисциплінарного проступку й ухвалює рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з практикою ЄСПЛ не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пуктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) та 22.01.2019 у справі № 800/454/17 (П/9901/141/18).

Вказане повністю спростовує твердження позивача про необхідність утриматися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять в провину, доти, доки його вина не буде офіційно встановлена судом

У даному випадку немає значення доведеність чи не доведеність вини особи у вчиненні кримінального правопорушення, якщо дисциплінарною комісією ці дії оцінюються в межах наявності вини у вчиненні дисциплінарного проступку.

Крім того, суд звертає увагу, що в даному випадку позивача звільнено зі служби за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію України» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а не за пунктом 10 частини 1 даної статті - у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Суд вважає, що матеріалами службового розслідування повністю доведено порушення службової дисципліни ОСОБА_1 та наявності в його діях складу дисциплінарного проступку.

Висновок службового розслідування від 13.11.2020 містить всі необхідні реквізити, визначені Порядком № 893, а резолютивна його частина - висновок про наявність складу дисциплінарного проступку та його юридичну кваліфікацію.

Відтак, враховуючи вимоги Дисциплінарного статуту, Порядку №893 та наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку суд приходить до висновку, що у відповідача були підстави для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності від 03.12.2021 та від 07.12.2020 про звільнення зі служби винесено у відповідності до норм статті 18.6, 77 Закону України «Про Національну поліцію України», статей 1, 11, 12, 13, 14 Дисциплінарного статут та Порядку № 893, Правилами №1576/29706 та є правомірними.

Що стосується посилань позивача на порушення відповідачем його прав під час проведення службового розслідування та незабезпечення йому права на захист, то суд їх до уваги не приймає, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Відносно призначення та проведення службового розслідування та ознайомлення з ним позивача, суд зазначає наступне.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту та пунктом 1 розділу II Порядку № 893 визначено порядок та підстави для проведення службового розслідування.

Надходження спецповідомлення про вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення є підставою для призначення службового розслідування по фактах у ньому викладених відповідно до даних норм законодавства.

Тому, призначення та проведення службового розслідування в даному випадку є правомірним.

Частинами 1, 2 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Згідно з частинами 5-11 даної статті отримання пояснень від поліцейського, який перебуває на чергуванні або патрулюванні, здійснюється лише після закінчення ним чергування, патрулювання або заміни його іншим поліцейським.

У разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.

Представником поліцейського може бути адвокат, повноваження якого підтверджені копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордером та копією договору із представником. Представник користується правами поліцейського, щодо якого проводиться службове розслідування, крім прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо поліцейським і не може бути доручена представнику, а також користується правами з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами, з моменту надання дисциплінарній комісії підтвердних документів.

Тобто, вказаними нормами визначено право особи на захист відносно якої проводиться службове розслідування та яким чином повинно бути забезпечено.

Вказаною нормою визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право надавати пояснення з приводу питань, відносно яких проводиться службове розслідування.

У даному випадку, це є правом особи, а не її обов`язком. Тому відсутність пояснення особи при забезпеченні комісією загальних прав поліцейського відносно якого проводиться службове розслідування та обізнаність з тим, що таке розслідування відносно нього проводиться, не може свідчити про порушення прав позивача.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, наказом від 16.09.2020 було призначено службове розслідування по факту надходження спецповідомлення.

20.09.2020 уповноважений працівник комісії намагався вручити відповідний наказ позивачу та відібрати пояснення в межах проведення службового розслідування. Однак, позивач від отримання копії наказу та від дачі пояснень відмовився, про що було складено акт відмови від надання пояснень, та зафіксовано це на відеореєстратор (а.с. 151).

23.09.2020 позивачем подано клопотання про ознайомлення його з матеріалами службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії, які йому були вручені 03.10.2020 (а.с. 39).

В подальшому комісією, у зв`язку з неможливістю отримати пояснення у позивача за місцем його реєстрації, направлялись відповідні повідомлення від 15.10.2020 щодо необхідності дачі пояснень ним в межах службового розслідування, про що свідчать відповідні листи. Вони не були вручені у зв`язку з відмовою адресата від вручення (а.с. 140-141,147-148,150).

З даного приводу суд зазначає, що з 20.10.2020 позивачу достовірно було відомо про проведення службового розслідування та по якому факту, і що він має право подати відповідні пояснення з цього приводу. Однак, на протязі майже двох місяців, протягом якого тривало службове розслідування, позивач відповідних пояснень самостійно чи в присутності членів комісії не надав, хоча як вбачається із матеріалів справи комісією така можливість йому була надана.

При цьому суд зауважує, що такі пояснення позивач міг надати комісії як особисто, так і в присутності адвоката, або направити відповідні пояснення на адресу комісії, оскільки вказане нормами закону не заборонено.

Навпаки, аналізуючи поведінку позивача, під час проведення службового розслідування суд приходить до висновку, що такі пояснення позивач не подавав свідомо, так як вже було зазначено вище, можливості для цього в нього були.

Отже, враховуючи зазначене, відсутність пояснення позивача при проведенні службового розслідування не свідчить про порушення відповідачем під час його проведення норм ст.18 Дисциплінарного статуту.

Що стосується ознайомлення позивача з матеріалами службового розслідування, то суд зазначає, що позивачу було відомо про те, що відносно нього проводиться службове розслідування, про що отримав відповідні документи. Йому надано право знайомитися із матеріалами службового розслідування, в тому числі і з висновком, подавати відповідні докази.

Як свідчать матеріали справи, позивач отримавши матеріали службового розслідування 03.10.2020, які на той час були наявні, будь-яких інших клопотань про ознайомлення не подавав.

З приводу тверджень позивача про те, що 07.12.2020 коли йому оголошувались накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення, він перебував на лікарняному, суд зазначає наступне.

Дійсно в матеріалах справи наявна довідка про тимчасову непрацездатність поліцейського № 1658, відповідно до якої позивач в період з 07.12.2020 по 10.12.2020 був звільнений від служби (а.с.16).

Однак, під час дослідження в ході судового розгляду доказів, зокрема і відеозапису (а.с. 164) вбачається, що позивач 07.12.2020 перебував на службі та виконував свої функціональні обов`язки. Лише після того, як йому уповноваженими особами відповідача, після закінчення ним відповідного чергування, було оголошено про відповідні накази, ОСОБА_1 залишив місце служби та звернувся до лікувального закладу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність прийняття наказів від 03.12.2020 № 703 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, від 07.12.2020 № 924 о/с про звільнення зі служби, при цьому, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, в зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів від 03.12.2020 № 703 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, від 07.12.2020 № 924 о/с про звільнення зі служби, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст рішення складено 26.07.2021