Справа № 160/8056/21
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2021 року Справа № 160/8056/21
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Миколаївській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Дніпропетровській області), в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16 квітня 2021 року о/р НОМЕР_2 про відмову в перерахунку пенсії згідно із заявою від 14.04.2021 року;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 21.05.2019 року. 14 квітня 2021 року через Веб-портал Пенсійного фонду України ним була подана заява про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати на підставі довідок про заробітну плату: від 14.06.2013 року №1838/13.2 видана ДП «Сніжнеантрацит», від 22.12.2014 року № 12-44/303-30 видана архівним відділом Сніжнянської міської ради Донецької області. Вказує, що ця заява за принципом екстериторіальності, розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Рішенням останнього від 16 квітня 2021 року о/р НОМЕР_2 , позивачу було відмовлено в
проведенні перерахунку пенсії згідно із його заявою від 14.04.2021 року, з тих підстав, що довідки про заробітну плату не містять дані щодо підтвердження первинними документами, на підставі яких видані ці довідки. Позивач вважає, що відповідач 1, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії від 16.04.2021 року, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, чим порушив його право на належне пенсійне забезпечення. З викладених підстав звернувся до суду із цією позовною заявою.
Ухвалою суду від 24 травня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
17 червня 2021 року на адресу суду від представника відповідача 1 надійшов письмовий відзив на позовну заяву про повне заперечення проти позовних вимог. Так, відповідач вказує, що 14.04.2021 року позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону № 1058-ІV. До заяви додано, зокрема, довідки про заробітну плату від 14.06.2013 року № 1838/13.2 видану ДП "Сніжнеантрацит", від 22.12.2014 року №12-44/303-30 видану архівним відділом виконавчого комітету Сніжнянської міської ради Донецької області. Частиною 4 статті 42 Закону № 1058-ІV передбачено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Відповідно до ст. 40 Закон № 1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або за умови, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Вказують, що станом на дату звернення за перерахунком пенсії 14.04.2021 року заявник не набув права на перерахунок відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-ІV, так як звернувся раніше ніж через два роки після призначення пенсії та за даними персоніфікованого обліку страховий стаж набутий після призначення пенсії становить менше ніж 24 місяці. Довідки про заробітну плату: від 14.06.2013 року №1838/13.2 видана ДП "Сніжнеантрацит", від 22.12.2014 року №12-44/303-30 видані архівним відділом виконавчого комітету Сніжнянської міської ради Донецької області - не містять всіх вище перелічених умов. Дані щодо підтвердження первинними документами, на підставі яких видані вищезазначені довідки відсутні. Таким чином, керуючись положеннями ст. 44, ст. 45 Закону №1058-ІV, на думку відповідача 1, останнім правомірно було відмовлено у перерахунку пенсії згідно заяви позивача від 14.04.2021 року.
22 червня 2021 року на адресу суду від представника відповідача 2 надійшов письмовий відзив на позовну заяву про повне заперечення проти позовних вимог. Так, відповідач вказує, що відповідачем 1 16.04.2021 року обґрунтовано прийнято рішення (о/р НОМЕР_2) про відмову у перерахунку пенсії згідно заяви позивача від 14.04.2021 року, оскільки на дату звернення останній не набув права на перерахунок пенсії відповідно до ч.4 ст. 42 Закону №1058-ІV, а довідка про заробітну плату не містить дані щодо підтвердження первинними документами, на підставі яких видані довідки. Вважають, що оскаржуване позивачем рішення є законним, правомірним та прийнятим згідно положень чинного законодавства.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрований у місті Дніпрі, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
З 21.05.2019 року позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058- ІV (далі - Закон № 1058-ІV).
14.04.2021 року позивач звернувся до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, згідно положень ч. 4 ст. 42 Закону № 1058- ІV.
Зазначена заява розглядалась ГУ ПФУ в Миколаївській області.
До заяви позивачем було додано, зокрема, довідки про заробітну плату від 14.06.2013 року № 1838/13.2 видану ДП "Сніжнеантрацит", від 22.12.2014 року №12-44/303-30 видану архівним відділом виконавчого комітету Сніжнянської міської ради Донецької області.
Окрім цього, до заяви від 14.04.2021 року позивачем додано лист Національного банку України від 23.03.2021 року «Про перерахунок грошової одиниці України», в якому наведено інформацію щодо грошових одиниць, які перерубували в обігу на території України в період з жовтня 1991 року по жовтень 1993 року.
Розглянувши подану позивачем заяву від 14.04.2021 року та додані до неї документи, відповідачем 1 прийнято рішення від 16.04.2021 року за №0/о НОМЕР_2, яким відмовлено позивачеві у перерахунку пенсії.
Відмова Пенсійного фонду мотивована тим, що станом на дату звернення за перерахунком пенсії 14.04.2021 року заявник не набув права на перерахунок відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-ІV, так як звернувся раніше ніж через два роки після призначення пенсії та за даними персоніфікованого обліку страховий стаж набутий після призначення пенсії становить менше ніж 24 місяці. Окрім цього, вказано, що довідки про заробітну плату: від 14.06.2013 року №1838/13.2 видана ДП "Сніжнеантрацит", від 22.12.2014 року №12-44/303-30 видана архівним відділом виконавчого комітету Сніжнянської міської ради Донецької області - не містять всіх вище перелічених умов. Дані щодо підтвердження первинними документами, на підставі яких видані вищезазначені довідки відсутні.
Враховуючи вищезазначене, керуючись положеннями ст. 44, ст. 45 Закону №1058-ІV, Пенсійним органом відмовлено позивачеві у перерахунку пенсії згідно його заяви від 14.04.2021 року.
Позивач не погодившись із такою відмовою ГУ ПФУ у Миколаївській області, звернувся до суду із цим позовом, посилаючись на порушення його прав на належне пенсійне забезпечення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомог, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі- Закон № 1058-IV).
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Частиною четвертою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п`ятий пункту 1.7 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку 22-1).
Абзацом першим пункту 2.7 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.
Абзацами першим, другим підпункту 3 пункту 2.1 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії (абзаци перший-третій пункту 2.10 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1).
Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі (абзаци другий, третій пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).
Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.
Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (абзац шостий пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац другий пункту 4.9 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення особі пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за призначенням пенсії. Тобто, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати та її складові за даними, що містяться у розрахунковому листі особи за відповідний період.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 17 березня 2015 року у справі № 21-11а15, від 15 грудня 2015 року у справі № 2-а/576/29/14, та Верховним Судом, зокрема, у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 358/1179/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 686/6278/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 2а-6873/11.

Судом встановлено, що позивач, разом із заявою про перерахунок пенсії від 14.04.2021 року, до Пенсійного фонду надав, зокрема, довідки про заробітну плату від 14.06.2013 року №1838/13.2 видану ДП "Сніжнеантрацит", від 22.12.2014 року №12-44/303-30 видану архівним відділом виконавчого комітету Сніжнянської міської ради Донецької області.

Встановлено, що відмовляючи в проведенні перерахунку, відповідач 1 в рішенні від 16 квітня 2021 року зазначив, що «... станом на дату звернення за перерахунком пенсії 14.04.2021 року заявник не набув права на перерахунок відповідно до ч.4 ст. 42 Закону № 1058-ІV, |так як звернувся раніше ніж через два роки після призначення пенсії та за даними персоніфікованого обліку страховий стаж набутий після призначення пенсії становить менше ніж 24 місяці.»

Однак, судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що заява позивача від 14.04.2021 року не передбачала звернення за перерахунком по стажу, а була подана згідно з положеннями абзацом 2 частини 4 статті 42 Закону № 1058-ІV.

Щодо невідповідності довідок встановленим вимогам ч.1 ст.40 Закону № 1058-ІV, зокрема, відсутність підтвердження довідок про заробітну плату первинними документами, слід зазначити наступне.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 , позивач в період з 31.07.1989р. по 08.10.1991р. працював електрослюсарем 5 розряду на шахті «Сніжнянська», в період з 18.10.1991р. по 29.10.1993р. в Промисловій організації орендарів «Ера» на посаді заступника директора по капітальному будівництву. Зазначені періоди зараховано до страхового стажу позивача.

Встановлено, що довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 14.06.2013 року №1838/13.2, виданою ДП «Сніжнеантрацит», підтверджується заробітна плата за періоди роботи позивача з 1984 р. по 1991р. на шахті «Сніжнянська».

Ця довідка від 14.06.2013 року № 1838/13.2 складена на бланку підприємства ДП «Сніжнеантрацит», містить обов`язкові реквізити (дату та вихідний номер), підписана посадовими особами, підпис яких скріплений гербовою печаткою, містить інформацію про розмір заробітної плати (щомісячно).

До Пенсійного органу також подавалась довідка ДП «Сніжнеантрацит» №1839/13.2 від 14.06.2013 року, яка містить наступну інформацію: «видати первинні документі по заробітній платі за період з 1984 по 1991 роки, особові рахунки т. № 989, 8516,8628, 8127, 712 не є можливим, так як особові рахунки сформовані та підшити по роках в алфавітному порядку, відомості нарахування заробітної плати підшиті по ділянках помісячно. Аркуші справ пронумеровані, та засвідчені підписом. Справи внесені до опису 1Л та затвердженні експертно-перевірною комісією. Зробити копії з підшитих особистих рахунків та розрахункових відомостей неможливо з підстав особливостей підшивки справ. Довідка видана для пред`явлення в Пенсійний фонд».

Архівним відділом Сніжнянської міської ради видана архівна довідка від

22.12.2014 року № 12-44/303-30 за період роботи позивача з жовтня 1991 по жовтень 1993 (помісячно) на посаді заступника директора по капітальному будівництву. У цій довідці міститься інформація про те, що найменування грошових одиниць в розрахункових відомостях відсутнє, тому в довідці не зазначено, наведені підстави видачі: фонд № 20, Опис 1-Л, перелік справ та аркушів.

Окрім цього, до заяви від 14.04.2021 року позивачем додано лист Національного банку України від 23.03.2021 року «Про перерахунок грошової одиниці України», в якому наведено інформацію щодо грошових одиниць, які перерубували в обігу на території України в період з жовтня 1991 року по жовтень 1993 року.

Так дійсно, в довідках про заробітну плату від 14.06.2013 року №1838/13.2 та від 22.12.2014р. № 12-44/303-30 не зазначена інформація про місцезнаходження первинних документів та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам, оскільки довідки видавались в 2013 та 2014 роках, в період дії Додатку до Порядку 22-1 в інших редакціях.

Між тим, зазначені довідки про заробітну плату видані, підприємством та архівною установою, відповідно до положень пункту 2.10 розділу II Порядку №22-1, на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату.

Суд зазначає, що розділ II Порядку №22-1, не передбачає обов`язку особи, надавати первинні документи по заробітній платі для підтвердження відомостей зазначених у довідках.

Довідки містить усі необхідні відомості про розмір заробітної плати, про нарахування страхових внесків, засвідчені печаткою підприємства, підписами посадових осіб.

Вказані довідки не визнавалися нечинними та не скасовувались.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Враховуючи наведені положенням чинного законодавства, суд вважає, що достатнім, необхідним, ефективним та повним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16 квітня 2021 року о/р НОМЕР_2 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно його заяви від 14.04.2021 року.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання зробити з 01.04.2021 року перерахунок та виплату пенсії з урахуванням заробітної плати за 1989 - 1993 роки на підставі наданих ним довідок про заробітну плату, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень можуть полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни «може», «має право», «за власної ініціативи», «дбає», «забезпечує», «веде діяльність», «встановлює», «визначає», «на свій розсуд». Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження.

При реалізації дискреційних повноважень суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

З огляду на вищевказане, суд зазначає, що вчинення відповідачем наведених дій є дискреційними повноваженнями. Проте, у будь-якому випадку суб`єкт владних повноважень має діяти, керуючись ст. 2 КАС України, а саме справедливо, неупереджено та своєчасно, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, на підставі викладеного, з урахуванням вимог частини другої статті 9 КАС України, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині шляхом зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії по заробітній платі відповідно до положень ч.4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 14.04.2021 року б/н, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності передзаконом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16 квітня 2021 року о/р НОМЕР_2 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно його заяви від 14.04.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії по заробітній платі відповідно до положень ч.4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 14.04.2021 року б/н, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 26.07.2021 року.

Суддя О.М. Неклеса