Справа № 640/5428/19
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 року м. Київ № 640/5428/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

за участю секретаря судового засідання - Шаповалової К.В.,

і судового розпорядника Миколаївського окружного адміністративного суду - Янєва Ю.К.,

та представників сторін:

від позивача - Сучик Т.Я., Шемяткіна О.О.,

від відповідача-1 - Склярова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Європейська транспортна стивідорна компанія»
до1. Головного управління ДПС у Миколаївській області,
2. Державної податкової служби України
проскасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій, скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська транспортна стивідорна компанія» (далі - позивач, ТОВ «ЄТСК») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач-1, ГУ ДФС у Миколаївській області), Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-2, ДПС України), в якому просило:

- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області від 19.12.2018 № 7;

- визнати протиправними дії ДФС України з прийняття невмотивованого рішення від 20.03.2019 №12989/6/99-99-11-04-02-25 про результати розгляду скарги ТОВ «ЄТСК» від 18.01.2019 про скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Миколаївській області від 19.12.2018 №7 та №7;

- скасувати рішення ДФС України від 20.03.2019 №12989/6/99-99-11-04-02-25 про результати розгляду скарги ТОВ «ЄТСК» від 18.01.2019 про скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Миколаївській області від 19.12.2018 №7 та №7.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за наслідками проведеної перевірки контролюючий орган дійшов помилкового висновку про наявність в діяльності позивача порушень податкового законодавства, відтак відповідач-1 не мав підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Позивач зазначає, що висновки контролюючого органу щодо нереального характеру господарських операцій ТОВ «ЄТСК» із контрагентами ТОВ «ФАН ТРАК», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ», ТОВ «АГРОС», ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС» спростовуються належним чином оформленими первинними документами. Позивач стверджує про те, що посадові особи ГУ ДФС у Миколаївській області не вивчали документи бухгалтерського та податкового обліку підприємства, не вивчали суть господарської діяльності підприємства, не прийняли до уваги сутність здійснених господарських операцій, порядок та спосіб їх виконання, фізичних можливостей підприємства самостійного отримання придбаних товарів у продавців, не врахували положення чинного податкового законодавства та здійснили неправомірний та незаконний висновок про нереальність господарської операцій та на підставі цього висновку прийшли до висновку про порушення ТОВ «ЄТСК» податкового законодавства.

Як зазначає позивач, у спірний період (вересень 2017 року - березень 2018 року) він надавав послуги спірним контрагентам з переробки насіння соняшника на олію на умовах давальницької сировини. За умовами договорів насіння соняшника передавалося контрагентами позивачу шляхом поставки на умовах DAP (відповідно до Інкотермс-2010 «поставка в пункт призначення») на територію третьої особи ТОВ «ГРІНТУР-ЕКС», що знаходиться у Миколаївському морському торговому порту. ТОВ «ГРІНТУР-ЕКС» надавало позивачу послуги з приймання, зважування та перевірки на якість насіння соняшника, що надходить на переробку. У подальшому прийняте насіння передавалося ТОВ «ГРІНТУР-ЕКС» позивачу для переробки. Далі насіння соняшника, що надійшло від контрагентів, перероблювалося позивачем в готову продукцію (олію та шрот). У подальшому вироблена продукція, знаходячись у Миколаївському морському торговому порту (оскільки і завод, який виробляє продукцію і термінал, з якого здійснювався експорт олії, знаходяться в Миколаївському морському торговому порту), звідти експортувалася. За результатами переробки також лишалося лушпиння соняшника, що придбавалося позивачем у контрагентів, та в подальшому використовувалося позивачем у своїй господарській діяльності (для спалювання в котельні). Всі документи, що супроводжували спірні операції надавались під час перевірки. Контрагенти оплатили послуги переробки. Переробка соняшника - операція, що є об`єктом оподаткування ПДВ. Відповідно, позивач відобразив у податкових зобов`язаннях суму ПДВ з вартості послуг з переробки. у свою чергу, за операціями з придбання лушпиння соняшника у контрагентів позивач сформував податковий кредит. Оплата була здійснена позивачем в повному розмірі. Також надходження сировини від контрагентів підтверджується Державним підприємством «Адміністрація морських портів України». Всі транспортні засоби, які заїжджають на територію Миколаївського морського торгового порту (далі по тексту - Порт) для ввезення матеріальних цінностей, реєструються у системі цього Порту за номерами транспортних засобів. Відповідно, транспортні засоби, які заїжджали до ТОВ «ГРІНТУР-ЕКС» для доставки сировини для подальшої передачі позивачу, теж підлягали реєструвалися адміністрацією Порту.

Щодо посилань в акті перевірки на ненадання ТОВ «ЄТСК» товаро-транспортних накладних (далі - ТТН) на перевезення товару контрагентами, позивач наголошує, що він не приймає участі в оформленні ТТН, за якими сировина доставляється замовниками послуг з переробки, зокрема контрагентами, оскільки позивач не приймає сировину безпосередньо від перевізників. Ця функція делегована позивачем ТОВ «ГРІНТУР-ЕКС». В той же час, у позивача наявні інші документи, що підтверджують отримання ним сировини від контрагентів, а саме: акти приймання-передачі насіння соняшника для подальшої переробки, підписані позивачем та контрагентами. Такі акти були надані перевіряючим у повному обсязі та описані в акті перевірки. Саме ці акти, а не ТТН, як запитував відповідач-1, підтверджують отримання позивачем сировини від Контрагентів.

Позивач у позові стверджує і про необґрунтованість висновків контролюючого органу щодо контрагентів позивача. Так, висновки відповідача-1 про нібито відсутність сировини у контрагентів ґрунтуються виключно на аналізі його інформаційних баз (звітності 1-ДФ та Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН). Однак такий аналіз не є повним та не враховує інші можливі схеми взаємовідносин контрагентів та їх постачальників. При цьому, інформаційні бази, на які посилається контролюючий орган не є доказом в розумінні адміністративного судочинства. До того ж, законодавством не передбачений обов`язок виконавців послуг з`ясовувати джерело походження товару, а відтак платник податків не може бути притягнений до відповідальності за відсутності у нього прямого обов`язку діяти в певний спосіб.

Щодо ресурсів контрагентів, позивач вказує, що його контрагенти не є с/г виробниками, а тому відсутня необхідність в основних засобах, обладнанні для обробки землі, вирощуванні с/г продукції, штаті великої кількості працівників, а також наголошує, що відсутність орендованих засобів встановлена відповідачем-1 лише на підставі бази даних.

Стосовно посилань в акті перевірки на кримінальні провадження за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво) контрагентами ТОВ «Фан Трак» та ТОВ «Стартрейд Плюс». Однак, як зазначає позивач, наявність кримінальних проваджень не є доказом вчинення особами злочинних діянь. Таким доказом є виключно обвинувальний вирок. До цього особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (ст. 62 Конституції України). Щодо посилань в акті перевірки на викрадення документів у ТОВ ГОВ «Альфа Трейд Інвест», ТОВ «А-Грос», як на підставу для твердження про ухилення від проведення перевірок, позивач стверджує про безпідставність таких висновків.

Також позивач наголошує на відсутності у відповідача-1 перекваліфікації відносин, які останній визначає то як удавані, то як фіктивні.

Позивач стверджує, що нарахував податкові зобов`язання з податку на додану вартість за послугами з переробки насіння соняшника за договорами з контрагентами і відповідно до положень пункту 185.1 статті 185, пункту 198.3 статті 198, пункту 201.10 статті 201 з урахуванням пункту 198.5 Податкового кодексу України мав право на включення сплаченого постачальнику ПДВ до складу податкового кредиту за виконання наступних умов: 1) придбання товарів; 2) нарахування/сплата сум ПДВ товарів за ставкою 20%; 3) пов`язаність витрат із господарською діяльністю (використання в господарській діяльності); 4) наявність належним чином оформленої податкової накладної, виписаної продавцем - платником ПДВ.

До того ж, на переконання позивача, відповідач-1 порушив принцип індивідуальної відповідальності, оскільки позивач не може нести відповідальність за дії своїх контрагентів.

Крім наведеного, позивач посилається у позові і на відсутність у відповідача-1 законних підстав для проведення перевірки.

Також, позивач вважає, що дії відповідача-2 з прийняття невмотивованого рішення є протиправними, а рішення від 20.03.2019 №12989/6/99-99-11-04-02-25 - необґрунтованим, неправомірним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки ДФС України при прийнятті рішення не врахувала всіх аргументів позивача, не дала належну оцінку ні доводам, ні доказам скаржника.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2019 адміністративну справу №640/5428/19 передано на розгляд Миколаївського окружного адміністративного суду.

06.06.2019 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2019 скасовано, а справу направлено до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2019 визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи №640/5428/19 та вказану справу передано на розгляд судді Добрівській Н.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2019 прийнято до провадження адміністративну справу, відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання.

За клопотанням представника відповідача-1 розгляд справи у підготовчому засіданні здійснювався у режимі відеоконференції.

ГУ ДФС у Миколаївській області та ДФС України позовні вимоги не визнали, у своєму відзиві на позовну заяву просили у задоволенні позову відмовити повністю, наполягаючи на правомірності та обґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Відповідачі обґрунтовують свою позицію тим, що реальність вчинення господарських операцій між ТОВ «ЄТСК» з вищезазначеним контрагентами - відсутня, а наслідком для податкового обліку не є фактичний рух активів, а лише задекларований на папері, таким чином, у позивача не було підстав для податкового обліку вказаних операцій. За твердженням контролюючого органу, під час проведення перевірки платником податків фактично не підтверджено можливість здійснення контрагентами господарських операцій з ідентифікованим товаром насіння соняшнику у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва; відсутністю достатньої кількості працівників; відсутністю отримання супутніх послуг для здійснення господарської діяльності, що свідчить про неможливість передачі спірного товару (насіння соняшнику) для переробки на давальницьких умовах ТОВ «ЄТСК»; про відсутність можливості виконання взятих на себе зобов`язань згідно договорів на переробку давальницької сировини насіння соняшнику. Відповідачі зазначають, що ТОВ «ЄТСК» надано до перевірки акти приймання-передачі насіння соняшнику ТОВ«А-ГРОС», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ», ТОВ «ФАН ТРАК», ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС» для подальшої переробки за період вересень-грудень 2017 року, січень-березень 2018 року, у яких зазначено розвантаження продукції, номери товарно-транспортних накладних, номери автомобілів та причепів, проте не зазначено перевізника продукції, а також не зазначено жодної назви автотранспортних засобів, конкретної адреси пунктів навантаження, внаслідок чого неможливо встановити місце зберігання відображеної як переданої в переробку сировини (насіння соняшнику). Крім того, як зазначають відповідачі, згідно аналізу ІС «Податковий блок» та даних Єдиного реєстру податкових накладних не встановлено декларування ТОВ «А-ГРОС», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ», ТОВ «ФАН ТРАК», ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС» об`єктів оподаткування або отримання послуг оренди складських приміщень, послуг зберігання насіння соняшника. Відсутність вказаної інформації не дає змоги ідентифікувати фактичний рух (насіння соняшнику) по ланцюгу постачання товару та, відповідно, його походження. Також, контролюючий орган зазначає про відсутність підтвердження руху сировини, а саме: товарно-транспортні накладні на перевезення сировини (насіння соняшнику) до місця використання, зважування, розвантаження, тощо, що не відповідає вимогам Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні та свідчить про відсутність фактичного здійснення господарської операції з одержання давальницької сировини (насіння соняшнику) від замовників ТОВ «А-ГРОС», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ», ТОВ «ФАН ТРАК», ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС». Разом з тим, виготовлена із вказаного насіння соняшника олія та шрот соняшникові, які відповідно до наданих для перевірки документів, передані ТОВ «ЄТСК» замовникам та зазначеним контрагентам, на думку контрольованого органу, є безоплатно наданими та відповідно їх вартість не включається до доходу підприємства, оскільки не відбувається збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу.

Крім того, відповідачами зазначено, що рішення від 20.03.2019 №12989/6/99/99/11-04-02-25 прийнято вмотивовано та на підставі статті 19 Конституції України, статті 56 Податкового кодексу України. Також відповідачі стверджують, що рішення від 20.03.2019 №12989/6/99/99/11-04-02-25 не породжує правових наслідків для позивача, не встановлює донарахування грошових зобов`язань, не призводять до змін його майнового стану та не порушує законні права та інтереси, а є лише досудовим способом врегулювання спірних правовідносин.

У відповіді на відзив позивач заперечив аргументам відповідачів та наполягав на протиправності висновків контролюючого органу, покладених в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та навів додаткові доводи з посиланням на судову практику вирішення аналогічних спорів.

У додаткових поясненнях від 10.12.2019 відповідачі заперечили проти доводів позивача та наголосили на такому.

Давальницькі взаємовідносини оформлено позивачем без наміру реального виконання з метою ухилення від відповідальності за легалізацію виробництва сировини невідомого походження для послідуючого виробництва з неї готової продукції. У подальшому від імені контрагентів оформлювалися реалізація цієї готової продукції в адресу ТОВ «Корум Україна» та інших зацікавлених суб`єктів, вже від імені яких оформлювався експорт на користь одного із кінцевих бенефіціарних власників позивача - Bunge SA (Швейцарія).

При цьому, при оформленні операцій безоплатної передачі контрагентам та купівлі/продажу у них, готова продукція продовжувала знаходитися в терміналі пов`язаної особи - ТОВ «ГРІНТУР-ЕКС». Зацікавленість TOB «Корум Україна» та інших «покупців» готової продукції від імені яких здійснювався її експорт одному із беніфіціарних власників позивача полягала у мінімізації (штучному зменшенні) власних податкових зобов`язань з ПДВ за своїми основними напрямами економічної діяльності (наприклад ТОВ «Корум Україна» спеціалізувалося на продажу шахтного обладнання): вони перекривалися за рахунок податкового кредиту по операціях з придбання готової продукції, яка при її експорті оподатковувалася за нульовою ставкою ПДВ.

Застосування псевдодавальницької схеми також виключало необхідність для позивача оформляти операції з реалізації виробленої ним готової продукції, а відтак дозволяло уникати нарахування податкових зобов`язань з ПДВ, а тому однозначно засвідчує наявність у позивача податкової вигоди.

У дійсності Позивач:

- отримав вказану сировину від третіх осіб (яка одержана ними вочевидь внаслідок необлікованого виробництва) та самостійно ввів її в обіг без оприбуткування на балансі із залученням складів пов`язаної особи;

- оформив безоплатну передачу на ім`я Контрагентів виробленої з цієї сировини готової продукції (місце передачі - термінал пов`язаної особи) - в акті перевірки не заперечується безоплатність постачання на ім`я контрагентів, оскільки засобами документальної перевірки не виявилося можливим довести таку передачу на користь іншої, пов`язаної особи;

- факту такого безоплатного постачання, але не на виконання договорів переробка давальницької сировини (оскільки вона не могла поставлена в рамках цих договорів із Контрагентами), допустив порушення вимог податкового законодавства, не визначивши об`єкт і суму податкових зобов`язань з ПДВ (підпункт 14.1.191 пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185, пункту 194.1 статті 194, пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України), що призвело до завищення суми від`ємного значення з цього податку за березень 2018 року на загальну суму 94 119 451,00 гривень.

При цьому, як стверджують відповідачі, висновки щодо неможливості фактичного Одержання позивачем сировини саме від Контрагентів та і переробки саме на давальницьких умовах, а відтак і передачі на цих же умовах на їх продукції, ґрунтуються на зафіксованих в акті перевірки сукупності доказів:

- неможливості вирощування сільськогосподарської продукції (соняшника) ні Контрагентами, ні передуючими їм у ланцюгах псевдопостачання суб`єктами;

- відсутності у контрагентів будь-якої технічної (ресурсної) можливості не лише для вирощування сільськогосподарської продукції; а й здійснення господарських операцій у задекларованих обсягах;

- сукупності фактів та обставин, які визначають метою функціонування всіх суб`єктів, задіяних в ланцюгу оформлених нереальних операцій з постачання й передачі сировини на переробку до Позивача, лише створення документообігу для мінімізації сплати податків іншими підприємствами;

- не представлення обов`язкових для складання документів при транспортуванні сировини автомобільним транспортом;

- оцінці неправомірності складання позивачем первинних документів внесення відповідних записів до регістрів бухгалтерського обліку за договорами переробки давальницької сировини, які не могли бути виконані.

Щодо участі у спірних правовідносинах ТОВ «ГРІНТУР-ЕКС», відповідач зазначає, що вказана особа як і позивач знаходиться на території Миколаївського морського торгового порту, жодним чином не може розцінюватися як незацікавлена особа, оскільки: є пов`язаною особою з позивачем по спільному засновнику Koninkleke Bunge S.V. (Нідерланди); обидва входять до складу однієї групи «Бунге Україна»; а з 27.09.2019 взагалі знаходяться під керуванням однієї особи ( ОСОБА_1 ).

Крім наведеного, відповідач вказує, що в акті перевірки жодним чином не заперечувався факт наявності і доставки сировини позивачу (при її попередній здачі на складські потужності пов`язаної особи - ТОВ «ГРІНТУР-ЕКС»). Водночас доказано як неможливість виробництва і постачання сировини саме контрагентами та іншими учасниками псевдопостачання, так і їх непричетність до транспортування сировини невідомого походження.

У підготовчому засіданні 11.12.2019 судом здійснено заміну відповідача - Головного управління ДФС у Миколаївській області на належного - Головне управління ДПС у Миколаївській області та ДФС України на - ДПС України.

11.12.2019 відповідачами подано клопотання про визнання причин пропуску встановленого судом строку для подання відзиву на позовну заяву поважними.

11.12.2019 позивачем подані додаткові пояснення щодо статусу кримінального провадження відносно ТОВ «Стартрейд Плюс», а саме повідомлено, що закриття на підставі ч.1 п.4 ст.284 КПК України об`єднаного кримінального провадження №0000047 від 17.07.2019 по кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 205; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України, оскільки підозрюваних у вчиненні кримінальних правопорушень не встановлено.

Під час підготовчого провадження позивачем надавались додаткові докази.

У своїх додаткових поясненнях представник ДПС України висловив свої заперечення на доводи позивача і зазначив про те, що надані останнім додаткові докази не спростовують висновків, складених під час перевірки.

Також під час підготовчого засідання представниками позивача заявлялось клопотання щодо допиту у судовому засіданні свідків. Судом у підготовчому засіданні 11.12.2019 відмовлено у задоволенні заявленого клопотання та повідомлено сторін, що у разі наявності необхідності з`ясування додаткових обставин у справі, суд, після заслуховування пояснень представників сторін по суті позову, за власною ініціативою вирішить питання доцільності виклику свідків.

У підготовчому засіданні 03.06.2020 судом постановлено ухвалу про закінчення підготовчого провадження і призначено справу до розгляду у судовому засіданні у режимі відеоконференції для забезпечення участі представника ГУ ДПС у Миколаївській області.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Представник відповідача-1 - ГУ ДПС у Миколаївській області проти позову заперечив і просив відмовити у його задоволенні.

Представник відполвідача-2 - ДПС України проти позову заперечив, зазначивши про відсутність підстав для задоволення вимог позивача до ДПС України.

У судовому засіданні 21.10.2020 судом за результатами розгляду клопотання представників позивача про допит свідків постановлено ухвалу про відмову у задоволенні цього клопотання.

Представниками позивача перед до початку судових дебатів заявлено про намір подати заяву про стягнення правових витрат.

На підставі частини першої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 07.07.2021 проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини третьої статті 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз`яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

У 2018 році ГУ ДФС у Миколаївській області неодноразово направляло до ТОВ «ЄТСК» запити про надання пояснень та їх документальних підтверджень, зокрема:

- № 4809/10/14-29-14-08-11 від 04.04.2018 (т.2 а.с.138-140), у якому контролюючий орган вказує про отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків ТОВ «ЄТСК» податкового законодавства та повідомляє про виявлення фактів, що свідчать про недостовірність визначення ТОВ «ЄТСК» даних, що містяться у податкових деклараціях з податку на прибуток за період 2017 рік та з податку на додану вартість за період вересень-грудень 2017 року по взаємовідносинам з ТОВ «ФАН ТРАК», а саме: про зазначене вказують результати аналізу показників, що містяться у податкових деклараціях на прибуток та з податку на додану вартість, поданих платником податків за відповідний період та податкової інформації, отриманої та опрацьованої відповідно до статей 72, 73 і 74 Податкового кодексу України. У цьому запиті контролюючий орган вказує на наявну в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі по тексту - ЄДРСР) інформації, що в ході досудового розслідування у кримінальному проваджені №10000013 з`ясовано, що серед інших суб`єктів господарювання, ТОВ «ФАН ТРАК» зареєстрований на невстановлену особу, з метою прикриття незаконної діяльності та надання податкової вигоди третім особам). У зв`язку з викладеним ГУ ДФС у Миколаївській області просило позивача надати копії документів, що безпосередньо стосуються господарських відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення в обліку і звітності) з контрагентом-покупцем ТОВ «ФАН ТРАК» за вказаний період - відображення зазначених операцій у податковому та бухгалтерському обліку, а також підтвердження щодо придбаних у контрагентів-постачальників (послуг), що в подальшому були реалізовані на адресу контрагента-покупця ТОВ «ФАН ТРАК» у вересні-грудні 2017 року.

У відповідь на вказаний запит ТОВ «ЄТСК» направило свої пояснення (вих. 26/04-1 від 26.04.2018; т.2 а.с.141-155) з приводу його господарських взаємовідносин з ТОВ «ФАН ТРАК»;

- № 7444/10/14-29-14-08-11 від 17.05.2018 (т.2 а.с.156-158) - контролюючий орган посилається на отримання інформації, що свідчить про порушення платником податків ТОВ «ЄТСК» податкового законодавства та повідомляє про виявлення фактів, що свідчать про недостовірність визначення ТОВ «ЄТСК» даних, які містяться у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2018 року по взаємовідносинам з ТОВ «ФАН ТРАК». Посилаючись також на кримінальне провадження №10000013, наявне в ЄДРСР та просить надати пояснення та перелік документів, аналогічний запитуваному у попередньому запиті.

У відповідь вих. 12/06-2 від 12.06.2018 (т.2 а.с.159-160) платником податків надані пояснення;

- № 9575/10/14-29-14-08-11 від 05.07.2018 (т.2 а.с.161-162) - ГУ ДФС у Миколаївській області зазначає про отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків ТОВ «ЄТСК» податкового законодавства та повідомляє про виявлення фактів, які свідчать про недостовірність визначення ТОВ «ЄТСК» даних, що містяться у податкових деклараціях з податку на прибуток за період 2017 рік та з податку на додану вартість за період вересень-грудень 2017 року, січень-березень 2018 року по взаємовідносинам з ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ» (за вересень-грудень 2017 року), ТОВ «А-ГРОС» (за грудень 2017 року, січень-березень 2018 року). При цьому, посилаючись на те, що за результатами аналізу Єдиного реєстру податкових накладних по ТОВ «ЄТСК» встановлено реалізацію протягом 2017-2018 років послуг з переробки насіння соняшника суб`єктам господарювання ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ» та ТОВ «А-ГРОС», щодо яких не встановлено реального джерела походження насіння, контролюючий орган просив позивача надати копії документів, що безпосередньо стосуються господарських відносин з наведеними контрагентами за вказаний період, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення в обліку і звітності) - відображення зазначених операцій у податковому та бухгалтерському обліку, а також підтвердження щодо придбаних у контрагентів-постачальників (послуг), що в подальшому були реалізовані на адресу контрагентів-покупців ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ» та ТОВ «А-ГРОС» у вересні-грудні 2017 року і січні - березні 2018 року.

У відповідь на вказаний запит ТОВ «ЄТСК» направило свої пояснення (вих. 31/07-5 від 31.07.2018; т.2 а.с.163-179) з приводу його господарських взаємовідносин з ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ» та ТОВ «А-ГРОС»;

- № 11999/10/14-29-14-08-11 від 31.08.2018 (т.2 а.с.161-162) - ГУ ДФС у Миколаївській області зазначає про отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків ТОВ «ЄТСК» податкового законодавства та повідомляє про виявлення фактів, які свідчать про недостовірність визначення ТОВ «ЄТСК» даних, що містяться у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2018 року по взаємовідносинам з контрагентом-постачальником ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС». Посилаючись на те, що за результатами аналізу Єдиного реєстру податкових накладних по ТОВ «ЄТСК» встановлено придбання у контрагента-постачальника ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС» товару за номенклатурою лушпиння соняшнику негранульоване, водночас за даними цього ж Реєстру у вказаного товару відсутнє реальне джерело походження по ланцюгу постачання, - контролюючий орган просив позивача надати копії документів, що безпосередньо стосуються господарських відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення в обліку і звітності) з ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС», а також пояснення і їх документальне підтвердження щодо використання придбаних у контрагента-постачальника ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС» товарів (робіт, послуг) у межах господарської діяльності, а у разі здійснення операції щодо подальшої реалізації товарів (робіт, послуг) - відображення зазначених операцій у податковому та бухгалтерському обліку.

У відповідь на вказаний запит ТОВ «ЄТСК» направило пояснення (вих. 27/09-2 від 27.09.2018; т.2 а.с.182-184) з приводу його господарських взаємовідносин з ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС».

На підставі наказу ГУ ДФС у Миколаївській області №2274 від 12.10.2018 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЄТСК» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками ТОВ «ФАН ТРАК» за вересень-грудень 2017 року, лютий 2018 року, ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ» за вересень-грудень 2017 року, ТОВ «А-ГРОС» за грудень 2017 року, січень-березень 2018 року, ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС» за березень 2018 року та контрагентами-покупцями, яким у подальшому були реалізовані товари (послуги), придбані у вищенаведених контрагентів-постачальників, за результатами якої складено акт №2658/14-29-14-07/36142801 від 01.11.2018 (далі по тексту - Акт перевірки; т.1 а.с.52-86).

Згідно наданих відповідачем-1 документів та змісту Акта перевірки, 17.10.2018 ГУ ДФС у Миколаївській області складено лист № б/н (т.8 а.с.196-197) на адресу ТОВ «ЄТСК» про надання пояснень та їх документального підтвердження (перелік документів наведений у запиті) щодо взаємовідносин з контрагентами, з приводу яких здійснюється перевірка, в якому зазначив, що відповідно статей 75, 78, та 82 Податкового кодексу України проводиться документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ЄТСК» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками ТОВ «ФАН ТРАК» за вересень-грудень 2017 року, лютий 2018 року, ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ» за вересень-грудень 2017 року, ТОВ «А-ГРОС» за грудень 2017 року, січень-березень 2018 року, ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС» за березень 2018 року та контрагентами-покупцями, яким у подальшому були реалізовані товари (послуги), придбані у вищенаведених контрагентів-постачальників.

У Акті перевірки зазначається, що у зв`язку з відмовою позивача отримати цей лист ГУ ДФС у Миколаївській області був складений відповідний акт.

Актом перевірки зафіксовано висновки контролюючого органу про порушення ТОВ «ЄТСК» вимог податкового законодавства, а саме:

- пункту 185.1 статті 185, пункту 194.1 статті 194, пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість за період березень 2018 року на загальну суму ПДВ 94119451,00 грн;

- пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме - виписано та не зареєстровано в базі даних ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 100565570,00 грн.

Вказані висновки контролюючого органу ґрунтуються на тому, що ТОВ «ЄТСК» документально оформлювало правочини з ознаками удаваності, самостійно вводило в обіг сировину невідомого походження для виробництва ютової продукції, призводило до заниження реальної бази оподаткування ПДВ за операціями з безоплатного постачання готової продукції (не на виконання договорів переробки сировини), відображало бухгалтерському та податковому обліку завідомо неправдиву інформацію.

Встановлені під час перевірки обставини, згідно Акта перевірки, г свідчить про удаваність угод, що укладались ТОВ «ЄТСК» з ТОВ «А-ГРОС», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ», ТОВ «ФАН ТРАК», ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС». Надані ТОВ «ЄТСК» первинні документи щодо надання послуг переробки насіння соняшникового для їх замовників ТОВ «А-ГРОС», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ», ТОВ «ФАН ТРАК», ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС», не підтверджуються та не опосередковувались реальним рухом активів.

ТОВ «ЄТСК» надано до перевірки акти приймання-передачі насіння соняшника по спірним контрагентам для подальшої переробки за період вересень-грудень 2017 року, січень-березень 2018 року. У цих актах приймання-передачі насіння соняшника зазначені дати розвантаження продукції, номери товарно-транспортних накладних, номери автомобілів та причепів, проте не зазначено перевізника продукції. В актах приймання-передачі насіння соняшника за вересень - грудень 2017 року, січень-березень 2018 року не зазначено жодної назви автотранспортних засобів. В актах приймання - передачі насіння соняшника не зазначено конкретної адреси пунктів навантаження, внаслідок чого неможливо встановити місце зберігання відображеної як переданої в переробку сировини (насіння соняшнику). Крім того, як зазначається в Акті перевірки, аналізом ІС «Податковий блок» та даних ЄРПН не встановлено декларування ТОВ «А-ГРОС», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ», ТОВ «ФАН ТРАК», ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС» об`єктів оподаткування або отримання послуг оренди складських приміщень, послуг зберігання насіння соняшника.

Відсутність вказаної інформації не дає змоги ідентифікувати фактичний рух активу (насіння соняшнику) по ланцюгу постачання товару та, відповідно, його походження.

Також до перевірки не надано журнал обліку в`їзду/виїзду автомобілів, в яких зафіксовано факт в`їзду автомобілів зазначених в актах приймання-передачі прийнятого насіння соняшника для переробки для ТОВ «ЄТСК» за вересень-грудень 2017 року, січень-березень 2018 року на територію Миколаївського морського порту.

Отже, як зазначається в Акті перевірки, ТОВ «ЄТСК» не підтверджено факт розвантаження на території ТОВ «ЄТСК» сировини (насіння соняшника), призначеної для переробки на давальницьких умовах, право власності на яке належало замовникам ТОВ «А-ГРОС», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ», ТОВ «ФАН ТРАК», ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС» на підставі договорів на переробку давальницької сировини.

На дату закінчення перевірки товарно-транспортні накладні на перевезення насіння ТОВ «А-ГРОС», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ» ТОВ «ФАН ТРАК» ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС» для переробки ТОВ «ЄТСК» до перевірки не надані. Таким чином, відсутнє підтвердження руху сировини, а саме: товарно-транспортні накладні на перевезення сировини (насіння соняшнику) до місця використання, зважування, розвантаження, тощо, що не відповідає вимогам Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні та свідчить про відсутність фактичного здійснення господарської операції з одержанням давальницької сировини (насіння соняшнику) від замовників ТОВ «А-ГРОС», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ», ТОВ «ФАН ТРАК», ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС».

Ввраховуючи викладене, за результатами перевірки ТОВ «ЄТСК» встановлено таке:

- нереальність (відсутність фактичного здійснення) господарської операції з одержання на переробку давальницької сировини (насіння соняшнику) від ТОВ «А-ГРОС», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ», ТОВ «ФАН ТРАК», ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС». Як наслідок, нереальними є операції ТОВ «ЄТСК» з виконання та передачі результатів підрядних робіт із переробки давальницької сировини. Таким чином, правочини щодо передачі на переробки давальницької сировини мають ознаки удаваних;

- неправомірне оформлення первинних документів за нереальними господарськими операціями, а саме:

з одержання на переробку давальницької сировини (насіння соняшнику) від ТОВ «А-ГРОС», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ», ТОВ «ФАН ТРАК», ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС»;

передачі результатів підрядних робіт із переробки саме цієї давальницької сировини, оскільки документи не відображають реального руху активів між учасниками господарської операції;

неправомірне внесення записів до регістрів бухгалтерського обліку по рахунку 703 «Доходи від операцій з давальницької сировини» та 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями»;

перенесенім неправдивої інформації із регістрів бухгалтерського обліку до фінансової звітності та незабезпечення її достовірності;

невизначення реального джерела походження сировини (насіння соняшнику) та не проведення її оцінки;

неоприбуткування на балансі сировини (насіння соняшнику) та одержаної з її переробки готової (побічної) продукції (олія соняшникова, шрот соняшниковий);

- нездійснення документального оформлення насправді вчиненої господарської операції з безоплатного надання (у розумінні підпункту «а» підпункту 14.1.13 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України) ТОВ «А-ГРОС», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ», ТОВ «ФАН ТРАК», ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС» готової (побічної) продукції (олія соняшникова, шрот соняшниковий), яка дійсно передана, але не на виконання договору на переробку давальницької сировини, що не міг бути виконаний;

- не визначення податкових зобов`язань з ПДВ по операціях з безоплатного надання у розумінні підпункту «а» підпункту 14.1.13 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України) ТОВ «А-ГРОС», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ», ТОВ «ФАН ТРАК», ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС» готової (побічної) продукції (олія соняшникова, шрот соняшниковий), виходячи із звичайної ціни на аналогічні товари.

Отже, перевіркою ТОВ «ЄТСК» встановлено порушення вимог:

- частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктів 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704. Крім того, оформлені документи із операцій з переробки давальницької сировини (насіння соняшнику) не можуть за змістом пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України вважатися первинними документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності;

- пункту 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704;

- пункту 3 розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за № 336/22868;

- підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14, підпункту «а» пункту 185.1 статті 185, пункту 194.1 статті 194 Податкового кодексу України, частини четвертої статті 632 Цивільного кодексу України

Під час аналізу взаємовідносин позивача з кожним з його контрагентів, щодо яких проводилась перевірка, у Акті перевірки зазначається також про:

- не подання ними фінансових звітів (ТОВ «ФАН ТРАК»);

- задекларовано дохід, виплачений самозайнятим особам (ознака доходу 157), що свідчить про відсутність факту придбання насіння соняшника у фізичних осіб та залучення ФОП для надання транспортних послуг (ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕС», ТОВ «А-ГРОС», ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС»);

- відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів - контрагентів позивача (ТОВ «ФАН ТРАК», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕС», ТОВ «А-ГРОС», ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС»);

- відсутність відомостей щодо наявних земельних ділянок (ТОВ «ФАН ТРАК», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕС», ТОВ «А-ГРОС», ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС»);

- не встановлено придбання підприємством товарів та послуг, характерних для сільгоспвиробництва, а саме послуг чи оренди с/г техніки, насіннєвого матеріалу, добрив, тощо, не встановлено залучення трудових ресурсів у сторонніх організацій (ТОВ «ФАН ТРАК», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕС», ТОВ «А-ГРОС»);

- не встановлено декларування отримання послуг на оренду приміщення, транспортування, оренду транспортних засобів, послуг зберігання товарів, навантажувально-розвантажувальні роботи, опалення, газо-, водопостачання канцелярських засобів, тощо (ТОВ «ФАН ТРАК», ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕС», ТОВ «А-ГРОС», ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС»);

- наявність інформації у ЄДРСР щодо кримінальних проваджень, у яких фігурує контрагент позивача (ТОВ «ФАН ТРАК» - №0000013 від 02.02.2018 та інші; ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС» - досудове розслідування у кримінальному провадженні з №0000172 від 25.09.2017);

- за результатами виходу за податковою адресою суб`єкта господарювання встановлено його відсутність / можливе ухилення від проведення перевірки (ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕС», ТОВ «А-ГРОС»).

За висновками контролюючого органу, закріпленими в Акті перевірки, виготовлена із насіння соняшника олія та шрот соняшникові, які відповідно до наданих для перевірки документів, передані ТОВ «ЄТСК» замовникам та зазначеним контрагентам є безоплатно наданими та відповідно їх вартість не включається до доходу підприємства, оскільки не відбувається збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу.

Разом з тим, згідно Акта перевірки ОУ ГУ ДФС у Миколаївській області в ході відпрацювання 08.10.2018 надано інформацію щодо ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙДІНВЕСТ», відповідно якої встановлено та опитано колишнього керівника підприємства гр. ОСОБА_2 , який повідомив, що ТОВ«АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ», на протязі 2017 року здійснювало послуги для групи компаній (комітентів) у якості комісіонера, з метою подальшої переробки насіння соняшника.

На викладені в Акті перевірки виковки позивачем до ГУ ДФС у Миколаївській області подані заперечення.

Листом №16942/10/14-29-14-07-11 від 14.12.2018 ГУ ДФС у Миколаївській області надана Відповідь на заперечення до акта перевірки, де зазначається, що надані платником податків заперечення не спростовують висновки, викладені в Акті №2658/14-29-14-07/36142801 від 01.11.2018, а тому за результатами розгляду заперечень, змін до акта перевірки не внесено.

На підставі Акта перевірки відповідачем, крім іншого, 19.12.2018 винесено податкове повідомлення-рішення № 7, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за період березень 2018 року у розмірі 94119451,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку.

Рішенням ДФС України №5829/6/99-99-11-04-02-25 від 06.02.2019 строк розгляду скарги продовжено до 21.03.2019 (включно).

За результатами оскарження податкового повідомлення-рішення, рішенням ДФС України №12989/6/99-99-11-04-02-25 від 20.03.2019 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Зазначене рішення направлено на адресу позивача 20.03.2019, що підтверджується матеріалами справи.

Оцінюючи рішення суб`єкта владних повноважень з урахуванням вимог законодавства, якими регулюються спірні правовідносини та встановлених у справі обставин, суд при вирішенні спору по суті враховує таке.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (далі - ПК України, тут і далі в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Оцінюючи доводи позивача про відсутність у контролюючого органу законних підстав для призначення документальної позапланової виїзної перевірки, суд враховує, що у наказі №2274 від 12.10.2018 підставою для її призначення визначено положення підпунктів 78.1.1 та 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Так, відповідно до наведених у наказі положень документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї наведених у пункті 78.1 статті 78 ПК України підстав, серед яких такі:

- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (підпункт 78.1.1 цієї норми Кодексу);

- у разі виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (підпункт 78.1.4 наведеної норми Кодексу).

Отже, для проведення позапланової перевірки за цими нормами необхідна сукупність таких умов: отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого, не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також виявлення контролюючим органом недостовірних даних, що містяться у податкових деклараціях платника податків; направлення контролюючим органом такому платнику письмового запиту із зазначенням виявлених порушень / недостовірності даних у податкових деклараціях, як у спірному випадку; не надання платником податків пояснень та їх документального підтвердження.

Отримання податкової інформації та направлення запитів контролюючими органами регламентовано статтею 73 ПК України та постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1245 «Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом».

Так, згідно із пунктом 73.3 статті 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:

- податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

У запитах, направлених ГУ ДФС у Миколаївській області у спірному випадку, міститься посилання на пункт 3 наведеної норми - у зв`язку з виявленням недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків. Такий висновок здійснено на підставі аналізу показників податкової звітності позивача.

Судом встановлено, що запити, направлені відповідачем-1 на адресу позивача, містять вказівку на фактичні та правові підстави надіслання, а також обставини, встановлені за наслідком вивчення інформаційних систем автоматизованого моніторингу. Запити містять опис інформації, що запитується, та перелік документів, що її підтверджують, період, за який слід надати документи.

У вказаних обов`язкових запитах контролюючий орган просив позивача надати інформацію та її документальне підтвердження, вказав перелік документів.

Також позивача попереджено про строки подання вказаних документів та про наслідки їх неподання, що у сукупності свідчить про формування та надіслання запитів відповідно до приписів податкового законодавства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про дотримання контролюючим органом процедури призначення документальної виїзної перевірки позивача.

Крім наведеного судом наголошується, що згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема, дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

При цьому приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова/позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 77.6 статті 77, пункт 78.5 статті 78 ПК України).

Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Абзацами першим-четвертим підпункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

При цьому абзац п`ятий пункту 81.1 статті 81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України).

Зміст наведених правових норм вказує, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки:

- непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами другим-четвертим пункту 81.1 статті 81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення);

- оформлення документів, вказаних в абзацах другому-третьому пункту 81.1 статті 81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що "…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію."

У пункті 5 рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи "правового акту індивідуальної дії" правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що "правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)" стосуються окремих осіб, "розраховані на персональне (індивідуальне) застосування" і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2020 у справі №826/17123/18.

Враховуючи вищезазначене, доводи позивача щодо незаконності призначення перевірки є необґрунтованими та безпідставними.

Оцінюючи ж спірне податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області № 7 від 19.12.2018 та підстави для його винесення, суд акцентує увагу на такому.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (підпункт «а»).

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №996-XIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з ПДВ виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкового кредиту, а покупця - права на його формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Аналіз реальності господарської діяльності здійснюється на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

ГУ ДФС у м. Києві висновки щодо «нереальності» руху товарів обґрунтовує відсутністю первинних документів, а саме: відсутністю інформації щодо походження товару, а також відсутністю ресурсів та активів для здійснення господарської діяльності.

Основним видом діяльності позивача є виробництво олії та тваринних жирів (код КВЕД 10.41).

Позивач і його виробничі потужності знаходяться на території Миколаївського морського торгового порту.

Як свідчать матеріали справи, між ТОВ «ЄТСК» (Завод) та ТОВ «ГРІНТУР-ЕКС» (Виконавець) укладено договір №01/08/2016-5 від 01.08.2016, згідно якого Завод доручає, а виконавець зобов`язується надати роботи: комплекс робіт у відношенні насіння соняшникового та сої третіх осіб, які поставляються на Завод в якості сировини згідно з договором на давальницьку переробку.

На підтвердження виконання зазначеного договору, позивачем (між іншим) надано копії документів: договору №01/08/2016-5 від 01.08.2016; додаткової угоди №2 від 27.12.2017 до договору №01/08/2016-5 від 01.08.2016; рахунки на оплату; акти надання послуг; виписки з банківського рахунку позивача за господарськими операціями ТОВ «ГРІНТУР-ЕКС» у період з 01.09.2017 до 31.03.2018 від 03.10.2019, декларації з податку на додану вартість з вересня по грудень 2017 року з додатками, декларації з податку на додану вартість з січня по березень 2017 року з додатками.

Також матеріали справи свідчать, що між позивачем (Виконавець) та контрагентами (Замовник) укладено ряд договорів на переробку давальницької сировини, згідно умов якого предметом договору є надання Виконавцем послуг з переробки сировини, що поставляється Замовником, в продукцію, а саме:

- з ТОВ «А-ГРОС» - договори на переробку давальницької сировини: №ANM-35 від 15.12.2017, №ANM-36 від 20.12.2017, №ANM-37 від 22.12.2017, №ANM-45 від 29.01.2018, №ANM-46 від 01.02.2018, №ANM-51 від 23.02.2018;

- з ТОВ «ФАН ТРАК» - договори на переробку давальницької сировини: №2908ФТ від 29.08.2017, №0109ФТ від 01.09.2017, №0709ФТ від 07.09.2017, №0809ФТ від 08.09.2017, договір №1209ФТ від 12.09.2017, №1509ФТ від 15.09.2017, №1909ФТ від 19.09.2017, №2509ФТ від 25.09.2017, №2610ФТ від 26.10.2017, №1411ФТ від 14.11.2017, №2411ФТ від 24.11.2017, №3011ФТ від 30.11.2017;

- з ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС» - договори на переробку давальницької сировини: №ANM-52 від 26.02.2018, №ANM-53 від 28.02.2018, №ANM-54 від 10.03.2018, №ANM-55 від 23.03.2018;

- з ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙД ІНВЕСТ» - договори на переробку давальницької сировини: №ANM-01/09 від 01.09.2017, №ANM-14/09 від 14.09.2017, №ANM-11 від 28.09.2017, №ANM-10 від 01.10.2017, №ANM-13 від 04.09.2017, №ANM-16 від 21.11.2017, №ANM-20 від 28.11.2017, №ANM-24 від 01.12.2017, №ANM-29 від 07.12.2017, №ANM-30 від 12.12.2017, №ANM-34 від 15.12.2017.

Згідно п.1.2 Договорів, укладених позивачем з його контрагентами, для цілей цього договору використовуються наступні терміни та визначення, зокрема:

Сировина - насіння соняшнику, яке поставляється Замовником для подальшої переробки в Продукцію;

Переробка - надання Виконавцем комплексу послуг з переробки сировини в продукцію о технологічного процесу Виконавця, а також передача продукції на умовах цього Договору;

Продукція - олія соняшникова згідно ДСТУ 4492:2005 «Олія соняшникова»; шрот соняшниковий гранульований згідно ДСТУ 4638:2006 «Шрот соняшниковий»;- лушпиння соняшнику згідно ДСТУ 7123:2009 «Лушпиння соняшнику. Технічні умови.»

Відповідно до п.1.3 Договору сировина і вся вироблена відповідно до умов договору продукція є власністю Замовника.

Право власності на лушпиння соняшнику переходить до виконавця згідно з Положенням п.1.5 Договору на підставі акта приймання-передачі (п.1.4 Договору).

За умовами договорів між позивачем та контрагентами насіння соняшнику передавалося контрагентами позивачу шляхом поставки на умовах DAP (відповідно Інкотермс-2010 «поставка в пункт призначення») на територію третьої особи ТОВ «Грін Екс», що знаходиться у Миколаївському морському торговому порту (п. 3.7 договорів).

ТОВ «Грін-Екс» надавало позивачу послуги з приймання, зважування та перевірки на якість насіння соняшника, що надходить на переробку. У подальшому прийняте насіння передавалося «ГРІНТУР-ЕКС» позивачу для переробки.

Далі насіння соняшника, що надійшло від контрагентів, перероблювалося позивачем в готову продукцію (олію та шрот). У подальшому вироблена продукція, знаходячись в Миколаївському морському торговому порту, де розташовані Завод, який виробляв продукцію, і термінал, з якого здійснювався експорт олії.

За результатами переробки також лишалося лушпиння соняшника, що придбавалося позивачем у контрагентів, та в подальшому використовувалося позивачем у господарській діяльності (для спалювання в котельні).

Факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами, а саме: договорами на переробку давальницької сировини; актами приймання-передачі насіння соняшника для подальшої переробки; актами про надання послуг з екстракції; актами приймання-передачі лушпиння соняшника; актами приймання-передачі готової продукції (олії); актами приймання-передачі товару; платіжними дорученнями; рахунками на оплату; податковими накладними; видатковими накладними; банківськими виписками; реєстрами порту із зазначенням транспорту, що містять всі необхідні реквізити. Надані позивачем документи належним чином підписані та скріплені печатками сторін і у розумінні статті 9 Закону №996-XIV є первинними.

Належними та достатніми доказами, що містяться у справі підтверджено оплату контрагентами позивача наданих ТОВ «ЄТСК» послуг переробки соняшника, як і оплата позивачем придбаного у контрагентів лушпиння соняшника.

Крім наведеного позивачем надано лист Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту) від 29.11.2018 за №18-04-02-6520 (т. 2 а.с.132) на підтвердження заїзду вантажних транспортних засобів на територію Порту у період з 01.09.2017 по 01.04.2018 для розвантаження у термінал ТОВ «ГРІНТУР-ЕКС».

Так, за умовами договорів, поставка сировини здійснювалася контрагентами на умовах DAP на територію ТОВ «ГРІНТУР-ЕКС», що знаходиться на території Миколаївського морського торгового порту, в якому (у морських терміналах), у відповідності до положень частини четвертої статті 11 Закону України «Про морські порти України» утворюються зони прикордонного і митного контролю.

Як наголошував позивач, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.05.1999 №506-р у Миколаївському морському торговому порту було відкрито пункт пропуску через державний кордон. Відтак, з огляду на особливий правовий статус Порту, допуск на його територію є обмеженим.

Управління діяльністю Порту здійснює Миколаївська філія Державного підприємства Адміністрація морських портів України». Порядок допуску на територію Порту визначається Положенням такої філії «Про забезпечення пропускного та внутрішньо об`єктного режиму на території Миколаївського морського порту» від 07.10.2016, відповідно до пункту 1.3 якого, головною метою пропускної системи є організація такого режиму, який виключає можливість несанкціонованого доступу на територію Порту сторонніх осіб.

Транспортні засоби, які заїжджають на територію Порту для ввезення матеріальних цінностей, реєструються у системі Порту за номерами транспортних засобів, у тому числі і ті, що заїжджали до ТОВ «ГРІНТУР-ЕКС». Ці транспортні засоби, за твердженням позивача, здійснювали доставку сировини для подальшої передачі ТОВ «ЄТСК».

Згідно наданого Миколаївською філією ДП «Адміністрація морських портів України» реєстру транспортних засобів, у ньому наведені ті, які заїжджали для розвантаження на терміналі ТОВ «ГРІНТУР-ЕКС» у період з 01.09.2017 по 01.04.2018.

Наданий позивачем диск відеозапису засвідчує проїзд вантажних транспортних засобів на територію Порту та їх зваження.

При цьому, надані відповідачем на старостування наведеної інформації документи, отримані по завершенню документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЄТСК», вказують на невідповідність вантажопідйомності транспортних засобів, якими здійснювалось перевезення сировини. Водночас, такі документи містять помилки при ідентифікації цих засобів, що унеможливлює їх визначення у якості достовірних спростовуючих доказів.

Крім того, у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.05.2020 у справі № 826/17201/17 висловлена наступна правова позиція: «Суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення, що оскаржується, іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в документі, що оскаржується. За іншого підходу суб`єкт владних повноважень міг би самостійно та довільно змінювати (доповнювати) обґрунтування своїх дій (рішень) після їх вчинення (ухвалення), що не сумісне з принципами правової визначеності та належного урядування, які є фундаментальними для правової держави.

Однією з вимог, яка ставиться процесуальним законом до рішення будь-якого суб`єкта владних повноважень, є його (рішення) обґрунтованість (п.3 ч.2 ст.2 КАСУ)».

Суд також акцентує увагу на тому, що відповідачем не надано жодних доказів, що на час укладення та виконання спірних договорів контрагенти позивача не були зареєстрованими у визначеними законодавством порядку, тобто не мали достатній об`єм правоздатності для складання первинних документів та укладання будь-яких правочинів.

Відповідно до принципу офіційності контролюючий орган повинен доводити в суді фіктивність господарської операції як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов`язань та правомірності прийняття свого рішення. У той час, як на підтвердження фактичного виконання господарських зобов`язань позивачем було надано належним чином оформлені первинні документи та доведено, що укладені договори відповідають економічному змісту та діловій меті, а здійснені господарські операції спричинили зміни в структурі активів позивача.

При цьому, наявність або відсутність окремих документів, таких як товарно-транспортні накладні, а так само помилки у їх оформленні не є безумовною підставою для висновків про відсутність господарської операції. Водночас, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи за своєю формою та змістом не суперечать вимогам податкового законодавства та мають необхідні обов`язкові реквізити

Водночас, відповідачем не взято до уваги всі інші первинні документи, надані позивачем, які підтверджують рух товару та реальність виконання господарських операцій.

Окремо слід зазначити щодо необґрунтованості посилань контролюючого органу, як на підставу неправомірності формування даних податкового обліку, на відсутність у позивача документів, які б свідчили про транспортування придбаного товару, оскільки такі документи, зокрема, товарно-транспортна накладна призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення, а відтак визначають взаємовідносини по виконанню перевезення вантажів для обліку транспортної роботи. У розглядуваному випадку позивач здійснював операції з переробки давальницької сировини та не виступав в якості замовника за договором перевезення, у зв`язку з чим, відсутність товарно-транспортних накладних не можна розцінювати як беззаперечне свідчення безтоварності спірних операцій.

До того ж, товарно-транспортні накладні чи подорожні листи не є винятковими первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують факт реальності здійснення господарської операції за договором, та за відсутності яких платник позбавляється права на формування податкового кредиту, а також віднесення до складу доходів і витрат сум за договорами у разі наявності інших первинних бухгалтерських документів оформлених у відповідності до положень діючого законодавства, а саме: договорів, видаткових накладних податкових накладних регістрів бухгалтерських документів, платіжних доручень, відомостей про рух активів, товару та інших документів.

Також суд зазначає, що за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об`єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками товару правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит чи формування валових витрат.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Норми податкового законодавства не визначають місцезнаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача).

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду, зокрема, у постановах від 26.06.2018 (справа №803/649/15-а), від 05.06.2018 (справа №816/4481/13-а), від 21.08.2018 (справа №826/17880/15), від 04.04.2018 (справа №826/9295/16), від 20.12.2019 (справа №1540/4811/18), від 21.05.2019 (справа №804/887/17), від 27.06.2019 (справа №814/1791/13-а).

До того ж слід зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування та податкового законодавства, а тому можливі порушення податкового законодавства з боку контрагента-постачальника, за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є безумовною підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та не є підставою для позбавлення покупця сформованих податкових вигод за фактично вчиненою операцією.

Чинне податкове законодавство не покладає на платника обов`язку контролювати діяльність своїх контрагентів, не зобов`язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим як вносити відповідні суми витрат до складу валових витрат і суми ПДВ - до податкового кредиту. Така правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №К/9901/2558718.

Контролюючим органом у спірних правовідносинах не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. При цьому, висновки контролюючого органу здебільшого ґрунтуються на суб`єктивній оцінці встановлених під час перевірки обставинах та припущеннях.

При цьому відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його постачальників, як-от: пояснень посадових осіб щодо їх непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваних суб`єктів господарювання, судових рішень, вироків тощо, не наведено будь-яких об`єктивних доводів щодо здійснення контрагентами розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Безпідставними суд визнає посилання в акті перевірки і доводи контролюючого органу щодо наявності кримінальних проваджень відносно контрагентів позивача, а саме:

- ТОВ «ФАН ТРАК» - №0000013 від 02.02.2018, наявність якого встановлена контролюючим органом на підставі даних ЄДРСР, а також посилання на наявність оперативної інформації, яка вказує, що «ТОВ «ФАН ТРАК» є фігурантом в декількох кримінальних провадженнях як підприємство, яке здійснює незаконні послуги з документального оформлення безтоварних операцій та незаконного формування податкового кредиту з ПДВ на адресу СГД реального сектору економіки»;

- ТОВ «СТАРТРЕЙД ПЛЮС» - досудове розслідування у кримінальному провадженні з №0000172 від 25.09.2017.

При цьому, такі посилання на кримінальні провадження не заслуговують на увагу, оскільки, по-перше, в зазначених кримінальних провадженнях відсутні вироки, а по-друге, відомості, отримані в ході оперативно-розшукових заходів чи досудового слідства, не є доказами при доведенні фактів допущення порушень вимог податкового законодавства платником податків.

До того ж слід зазначити, що представниками позивача надана для приєднання до матеріалів справи копія відповіді ГУ ДФС у Волинській області від 09.12.2019 за №7777/ФОП/03-20-23-01-10 (т.8 а.с.261) на адвокатський запит, в якій повідомлено, що по кримінальним правопорушенням за ознаками злочинів» за ч. 1 ст. 205; ч.3 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України у кримінальному провадженні №0000047 від 17.07.2019, у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо зменшення тиску на бізнес» № 101-IX відповідно до якого у Кримінальному кодексі України статтю 205 виключено, 25.10.2019 винесено постанову про закриття кримінальних правопорушень у зазначеному кримінальному провадженні на підставі ч.1 п. 4 ст. 284 КК України.

Крім того, сам факт наявності порушеного кримінального провадження не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого необхідно перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій з урахуванням обставин, встановлених в рамках відповідного кримінального провадження.

У контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Інтерсплав» проти України (2007 рік, заява №803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання «справедливого балансу» між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що «справедливий баланс» не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, за змістом норм ПК України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

З огляду на викладене в сукупності, зважаючи на недоведення контролюючим органом під час розгляду справи правомірності своїх висновків, що слугували підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення № 7 від 19.12.2018, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Стосовно вимог позивача про визнання протиправними дії ДФС України з прийняття невмотивованого рішення №12989/6/99-99-11-04-02-25 від 20.03.2019 про результати розгляду скарги та про його скасування, слід зазначити таке.

Свої доводи позивач, обґрунтовує тим, що відповідачем-2 прийнято немотивоване рішення.

Як вже наголошувалось судом, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості.

Вказаний принцип також закріплений в частині 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, який визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).

Платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення саме по собі не є юридично значеним для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а відтак оскаржувані позивачем дії ДФС України та прийняте нею рішення №12989/6/99-99-11-04-02-25 від 20.03.2019 безпосередньо не порушують права та інтереси позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом у постанові від 11.06.2019 у справі №826/7257/16.

Відтак, в цій частині вимог суд не виявив правових підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська транспортна стивідорна компанія» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 19.12.2018 № 7.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська транспортна стивідорна компанія» (, адреса: 54002, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/45) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 19210,00 грн (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень 00 коп.) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (, адреса: 54001, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Лягіна, будинок 6).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення повного тексту.

Повний текст складено 23.07.2021

Суддя: Н.А. Добрівська