Справа № 320/1752/20
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1752/20 Головуючий у І інстанції - Басай О.В.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Броварського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо не проведення перерахунку відповідно до коригуючої довідки від 24.07.2001 за період з 31.08.2001 по 01.03.2019;

- зобов`язати Відповідача провести перерахунок відповідно до коригуючої довідки від 24.07.2001 за період з 31.08.2001 по 01.03.2019 та здійснити виплату за даний період.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач протиправно не здійснив перерахунок та виплату Позивачу відшкодування втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати професійної працездатності з 99,63 грн на 225,70 грн. згідно коригуючої довідки від 24.07.2001 за період з 31.08.2001 по 01.03.2019.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.

Відзиву Відповідача на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 працював слюсарем у Виробничому об`єднанні "Київський радіозавод".

Під час роботи на ВО "Київський радіозавод" Позивач отримав травму (пошкодження лівого ока) від нещасного випадку на виробництві. 30 вересня 1985 року Позивачу у встановлено 35% втрати загальної працездатності та 50% - професійної працездатності на період з 25.09.1985 року по 01.10.1986 року.

У подальшому, 11.04.1986 Позивач звернувся до ВО "Київський радіозавод" із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві.

При повторному огляді, 28.10.1986 Позивачу було встановлено 35% втрати загальної працездатності та 50% - професійної працездатності на період з 25.09.1986 по 25.09.1987.

13 жовтня 1987 ОСОБА_1 було встановлено 50% втрати професійної працездатності з 25.09.1987 року - безстроково.

21.10.1987 Виробничим об`єднанням "Київський радіозавод" було прийнято наказ № 6524/п, яким встановлено здійснювати з 01 жовтня 1987 року безстроково виплату працівнику цеху № 105 ОСОБА_1 для відшкодування шкоди по 80 руб. 59 коп. в місяць із розрахунку 50 % втрати професійної працездатності із середнього заробітку 256 руб. 87 коп. (заробітна плата до отримання каліцтва) за мінусом пенсії по інвалідності у розмірі 47 руб. 84 коп.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про реорганізацію державного підприємства "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод" від 29.05.1996 № 569 Міністерство машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії разом із робочою групою зобов`язано провести в установленому порядку реорганізацію Київського радіозаводу шляхом поділу його цілісного майнового комплексу для створення на його базі підприємств згідно з додатком.

24.07.2001 ВО "Київський радіозавод" було передано особову справу Позивача до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві, про що було складено акт прийняття-передачі особових справ потерпілих на виробництві № 02/13.

У подальшому, 31.08.2001 Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Київській області особову справу Позивача було передано Відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Київській області у Броварському районі, про що свідчить акт прийняття-передачі особових справ потерпілих на виробництві № 18.

Згідно з довідкою від 24.07.2001, доданою до особової справи Позивача, розмір втраченого заробітку (щомісячної страхової виплати) ОСОБА_1 становив 99,63 грн.

Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві по Броварському району Київської області 31.08.2001 прийнято постанову про продовження раніше призначеної страхової виплати № 186, якою ОСОБА_1 продовжено виплату раніше призначеної щомісячної грошової суми в разі часткової або повної непрацездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 99,63 грн.

Встановлено проводити платежі з 01 серпня 2001 року і довічно.

Позивач звертався до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Броварському районі Київської області із заявою від 24.02.2016, у якій просив перевірити достовірність відомостей, зазначених у відповідній довідці про середню заробітну плату (на підставі якої визначається щомісячна виплата, яку отримує Позивач у зв`язку з трудовим каліцтвом), в тому числі шляхом звірення бази даних ОСОБА_1 персоніфікованого обліку Пенсійного фонду з базою даних Державної податкової адміністрації; скласти акт перевірки достовірності відомостей, зазначених у вказаній довідці про середню заробітну плату; здійснити перерахунок призначених виплат на підставі перевірених даних.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Броварському районі Київської області листом від 20.03.2016 № 13/133 відмовило Позивачу у задоволенні його заяви, оскільки на момент передачі справи ОСОБА_1 було відомо про розмір втраченого заробітку, а також те, що Позивач не заперечував проти того, що станом на 01.04.2001 йому були проведені відповідні виплати.

Отримавши коригуючу довідку про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну допомогу та соціальну допомогу та інших страхових виплат, сума відшкодування втраченого заробітку у якій становить 225,70 грн, Позивач повторно звернувся до Відповідача із заявою щодо перерахунку виплати відшкодування шкоди.

Листом від 31.07.2018 № 594 Позивачу відмовлено у перерахунку страхової виплати у зв`язку з тим, що Відповідач сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам, які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001 року з часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку документи, що підтверджують право цих працівників на такі страхові виплати. Вказав, що перерахунок розміру страхових виплат, здійснюється з підстав, передбачених статтею 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", яка не підлягає розширеному тлумаченню, отже підстави для перерахунку виплат Позивачу - відсутні.

Не погоджуючись із зазначеним, Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо невнесення змін до постанови про продовження раніше призначеної страхової виплати від 31.08.2001 № 186 та зобов`язати його вчинити такі дії (справа № 320/514/18).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року, залишеним без змін ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2019 року, у справі № 320/5514/18 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Броварського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області щодо невнесення змін до постанови про продовження раніше призначеної страхової виплати ОСОБА_1 від 31.08.2001 № 186 у частині розміру відшкодування втраченого потерпілим заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати професійної працездатності з 99,63 грн на 225,70 грн, згідно поданої корегуючої довідки на 24.07.2001.

Зобов`язано Броварське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області внести зміни до постанови про продовження раніше призначеної страхової виплати ОСОБА_1 від 31.08.2001 № 186 у частині розміру відшкодування втраченого потерпілим заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати професійної працездатності з 99,63 грн на 225,70 грн, згідно поданої корегуючої довідки на 24.07.2001 та провести відповідний перерахунок.

Броварське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області листом від 10.09.2019 № 520 повідомило Позивача про те, що на виконання рішення суду у справі № 320/5514/18 відділенням проведено перерахунок страхових виплат ОСОБА_1 починаючи з 01.08.2001 по даний час та виплачено борги.

Вважаючи, що Відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не проведення перерахунку та виплати відповідно до коригуючої довідки від 24.07.2001 за період з 31.08.2001 по 01.03.2019, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням Відповідачем рішення у справі № 320/5514/18, належним способом захисту порушених прав Позивача є звернення до суду із заявою у порядку визначеному ст. 383 КАС України, а не новим позовом.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 розділу І Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 № 472 (далі - Правила № 472, чинні у період з 01.07.1993 по 11.07.2001), власник підприємства, установи і організації (надалі - підприємство) або уповноважений ним орган (надалі - власник) несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків (надалі - ушкодження здоров`я), а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці.

Пунктом 4 Правил № 472 визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику ушкодженням здоров`я (надалі - потерпілому) складається з: виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності; виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам сім`ї та утриманцям померлого); компенсації витрат на медичну та соціальну допомогу (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо).

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-XII (який набрав чинності з 24.11.1992), власник зобов`язаний відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, у повному розмірі втраченого заробітку відповідно до законодавства, а також сплатити потерпілому (членам сім`ї та утриманцям померлого) одноразову допомогу. При цьому пенсії та інші доходи, одержувані працівником, не враховуються.

21 грудня 2000 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" № 2180-III.

Відповідно до п.1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV), в редакції Закону № 2180-ІІІ, цей Закон набирає чинності з 1 квітня 2001 року.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону № 1105-XIV передбачено, що відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги; передача документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також розміри цієї виплати та послуг здійснюється підприємствами Фонду соціального страхування від нещасних випадків по акту. Форма акта, перелік документів, а також строк передачі встановлюються Фондом.

Статтею 21 Закону № 1105-XIV встановлено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Згідно з частиною першою статті 34 Закону № 1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Сума щомісячної страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Отже, у період з 01.07.1993 до 31.03.2001 виплата щомісячної страхової суми втраченого заробітку у зв`язку з втратою працездатності, відносилась до повноважень підприємств, установ та організацій, на якому відповідна особа отримала каліцтво.

З 01.04.2001 відшкодування такого виду страхових виплат перейшло до повноважень Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Як вже було зазначено, Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві по Броварському району Київської області 31.08.2001 прийнято постанову про продовження раніше призначеної страхової виплати № 186, якою ОСОБА_1 продовжено виплату раніше призначеної щомісячної грошової суми в разі часткової або повної непрацездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 99,63 грн. Встановлено проводити платежі з 01 серпня 2001 року і довічно.

У подальшому, на виконання судового рішення у справі № 320/5514/18 Броварським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області прийнято постанову від 18.06.2019 № 1004/10143/10143/18 про проведення перерахунку страхових виплат ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем, на виконання рішення суду у справі № 320/5514/18, прийнято постанову про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати від 18.06.2019 № 1004/10143/10143/18.

Отже, за своєю суттю даний спір виник у зв`язку із протиправним невиконанням Відповідачем рішення у справі № 320/5514/18.

Позивач звертаючись з даним адміністративним позовом просив визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо не проведення перерахунку відповідно до коригуючої довідки від 24.07.2001 за період з 31.08.2001 по 01.03.2019, проте в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 15.07.2021 він вказав, що оскільки перерахунок з 01.08.2001 Відповідачем виконано в повному обсязі, тому підстави оскаржувати бездіяльність у зазначеній частині в Позивача відсутні.

Як вбачається з постанови від 18.06.2019 № 1004/10143/10143/18 відкориговану виплату Відповідач визначив проводити з 01.03.20019 року.

Отже, виплату перерахованої суми з 31.08.2001 р. по 01.03.2019 р. Відповідачем не виконано, у зв`язку з чим Позивач в адміністративному позові просив зобов`язати Відповідача провести перерахунок відповідно до коригуючої довідки від 24.07.2001 за період з 31.08.2001 по 01.03.2019 та здійснити виплату за даний період.

Таким чином, крім перерахунку Позивач просив зобов`язати Відповідача здійснити виплату щомісячної страхової виплати відповідно до коригуючої довідки від 24.07.2001 за період з 31.08.2001 по 01.03.2019.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року, залишеним без змін ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2019 року, у справі № 320/5514/18, зокрема зобов`язано Броварське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області внести зміни до постанови про продовження раніше призначеної страхової виплати ОСОБА_1 від 31.08.2001 № 186 у частині розміру відшкодування втраченого потерпілим заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати професійної працездатності з 99,63 грн на 225,70 грн, згідно поданої корегуючої довідки на 24.07.2001 та провести відповідний перерахунок.

Оскільки Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року у справі № 320/5514/18 було зобов`язано Відповідача внести зміни до постанови про продовження раніше призначеної страхової виплати ОСОБА_1 та провести відповідний перерахунок, Відповідачем виконано його в повному обсязі, що підтверджується Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 320/4872/19, яким встановлено, що повне фактичне виконання рішення підтверджується додатково наданими копією довідки № 591 від 14.11.2019, згідно з якою з червня 2019 р. страхова виплата становить 3862,80 грн. (у червні 2019 р. загальна сума виплат скала 7661,39 грн. з урахуванням доплати за березень-травень 2019 р.); копією довідки № 612 від 02.12.2019, згідно з якою перерахунок страхової виплати здійснено з 01.08.2001, виходячи із суми 225,70 грн., як зобов`язано рішенням суду.

Відповідно до частини четвертої ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки Відповідачем Рішення Київською окружного адміністративного суду від 22.12.2018 у справі № 320/5514/18 виконано, відсутні підстави обирати такий спосіб захисту інтересів Позивача як оскарження рішень, дій чи бездіяльності Відповідача в порядку судового контролю за виконанням рішення (в порядку статті 383 КАС України).

У свою чергу, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Водночас, відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлення порушення прав Позивача з боку суб`єкта владних повноважень та з метою ефективного відновлення цих прав, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог: визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо не проведення щомісячної страхової виплати відповідно до коригуючої довідки від 24.07.2001 за період з 31.08.2001 по 01.03.2019; зобов`язати Відповідача провести щомісячну страхову виплату відповідно до коригуючої довідки від 24.07.2001 за період з 31.08.2001 по 01.03.2019.

Суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення адміністративного позову.

За правилами ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження сплати відповідних витрат в суді першої інстанції Позивачем надано квитанцію № від 26.02.2020 про сплату 840,80 грн.

Крім того, за подання апеляційної скарги Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1261,20 грн., що підтверджується Квитанцією про сплату № 92379 від 26.04.2021.

Відтак, з огляду на задоволення позовних вимог, та згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати підлягають стягненню на користь Позивача з Відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 139, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Броварського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Броварського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області щодо не проведення ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати відповідно до коригуючої довідки від 24.07.2001 року за період з 31.08.2001 року по 01.03.2019 року.

Зобов`язати Броварське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Ярослава Мудрого, 90, офіс 5, ) провести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячну страхову виплату відповідно до коригуючої довідки від 24.07.2001 року за період з 31.08.2001 року по 01.03.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Броварського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Ярослава Мудрого, 90, офіс 5, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 22.07.2021 року.