Справа № 420/11412/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/11412/20
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря Худика С.А.

за участю представників апелянта - Іскрова К.М., Яременко Ю.І.

за участю представника відповідача Тарановського Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство до Головного управління ДПС в Одеській області, як відокремленого підрозділу ДПС України, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Українське Дунайське пароплавство (надалі позивач або ПрАТ УДП) звернувся з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (надалі відповідач або ГУ ДПС в Одеській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 07.07.2020 року, яким донараховано грошові зобов`язання за податковим зобов`язанням на суму 5 692 919 грн.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 07.07.2020 року, яким зменшено суму від`ємного значення оподаткування податком на прибуток на суму 85 783 133 грн. (т.1 а.с.21-22).

- стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області судові витрати;

- встановити для Головного управління ДПС в Одеській області строк для надання суду звіту про виконання судового рішення один місяць з дня набрання законної сили судовим рішенням.

В обгрунтування позову зазначив, що Акт камеральної перевірки №6817/15-32-52-04/01125821 був складений 10 червня 2020 року, а граничний строк подання декларації з податку на прибуток за І квартал 2020 року - 10.05.2020 року, а тому проведення оскаржуваної перевірки мало відбутись протягом 30 календарних днів що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а саме до 09 червня 2020 року (10.05.2020 + 30 календарних днів). Таким чином, позивач вважає, що Акт камеральної перевірки був складений з грубим порушенням вимог податкового законодавства України, а отже, і оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що винесені з порушенням законодавства України, а отже, підлягають скасуванню. Також, позивач вказує на те, що спірні податкові повідомлення-рішення були підписані Лілією Фоткою - начальником Ізмаїльського управління ГУ ДПС в Одеській області яка не уповноважена на підписання спірних податкових повідомлень-рішень. В той же час, Акт був підписаний ОСОБА_1 без завірення відповідною печаткою контролюючого органу, як того і вимагає п.42.1 ст.42 ПК України. Крім того, позивач посилається на те, що ГУ ДПС в Одеській області неправомірно застосовані норми податкового законодавства наведені в Акті камеральної перевірки та податкових повідомленнях-рішеннях, адже вони взагалі не стосуються зменшення від`ємного значення оподаткування податком на прибуток та відповідно нарахування податкових зобов`язань з податку на прибуток. На переконання позивача, врахування від`ємного значення попередніх звітних періодів стосуються саме періоду 2011-2015 року, і аж ніяк не зачіпають період, що підлягав перевірці І квартал 2020 року. Більш того, незаконно зменшена ГУ ДПС в Одеській області сума від`ємного значення об`єкта оподаткування (рядок 4 Декларації з податку на прибуток ПрАТ УДП за І квартал 2020 року та рядок 3.2.4 додатку РІ податкової декларації), на підставі Акту та ППР, є фактично сумою від`ємного значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток задекларованою ПрАТ УДП за результатами 2019 року. Натомість, за відомою ПрАТ УДП інформацією, показники податкової звітності з податку на прибуток ПрАТ УДП за 2019 рік не оскаржувались зі сторони ГУ ДПС в Одеській області та не є предметом судового чи позасудового розгляду. Також, позивач звертає увагу, що від`ємне значення об`єкта оподаткування ПрАТ УДП за попередні звітні періоди були підтверджені Актом документальної перевірки Державної фіскальної служби України №2481/15-32-14-01/01125821 від 13.11.2018 року ПрАТ УДП (розмір: - 85 783 133 грн.). Крім того, позивач зазначив, що в порушення вимог законодавства, відповідач в ході проведення камеральної перевірки з використанням документів, які не належать до податкової звітності (судові рішення, податкові повідомлення-рішення), здійснив перевірку достовірності, повноти нарахування позивачем податку на прибуток, що має бути предметом документальної перевірки, в результаті чого протиправно спірними податковим повідомленням-рішенням встановив завищення позивачем від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток та збільшив суму грошового зобов`язання з податку на прибуток.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 23 лютого 2021 року скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі, позивач послався на доводи, ідентичні тим, що викладені в позовній заяві.

У відзиві на апеляційну скаргу, Головне управління ДПС в Одеській області, як відокремлений підрозділ ДПС України, навело доводи, які узгоджуються з висновками суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач, Приватне акціонерне товариство Українське Дунайське прароплавство, , зареєстровано як юридична особа з 22.09.1997 року.

На підставі пп.191.1.2 п.191.1 ст.191, п.п.20,1.4 п.20.1 ст.20, в порядку абз.2 п.п.76.3 статті 76 та п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 з урахуванням ст.102 розділу II Податкового кодексу України, від 2 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), 01 червня 2020 року головним державним ревізор - інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Ізмаїльського управління Головного управління ДПС в Одеській області Пашали Надією Іллівною у приміщенні Болградської ДПІ ГУ ДПС в Одеській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток за 1 квартал 2020 року платника податку на прибуток - Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство.

За результатами проведеної перевірки, відповідачем складено Акт №6817/15-32-52-04/01125821 від 10 червня 2020 року Про результати камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток (т.1 а.с.13-18).

У висновках до Акту №6817/15-32-52-04/01125821 від 10 червня 2020 року зазначено, що перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.01.2020 року по 31.03.2020 року встановлено заниження податку на прибуток за 01 квартал 2020 року у сумі 5 692 919 грн. та завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток на 85 783 133 грн.

За результатами встановлених в Акті перевірки №6817/15-32-52-04/01125821 від 10 червня 2020 року порушень, Головним управлінням ДПС в Одеській області винесене податкове повідомлення-рішення № від 07 липня 2020 року, яким донараховано грошові зобов`язання за податковим зобов`язанням на суму 5 692 919 грн. (т.1 а.с.18-20), а також податкове повідомлення-рішення № від 07 липня 2020 року, яким зменшено суму від`ємного значення оподаткування податком на прибуток на суму 85 783 133 грн. (т.1 а.с.21-22).

20 липня 2020 року, ПрАТ УДП подало до Державної податкової служби України скаргу на прийняті податкові повідомлення-рішення від 07 липня 2020 року № та № (т.1 а.с.102-116).

Рішенням за №29095/6/99-00-06-02-01-06 від 30 вересня 2020 року Державна податкова служба України залишила без змін оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 07 липня 2020 року № та №, а скаргу ПрАТ УДП - без задоволення (т.1 а.с.117-119).

Не погоджуючись з податковими повідомленням-рішенням Головного управління ДПС в Одеській області від 07 липня 2020 року № та №, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.01.2020 року по 31.03.2020 року правомірно встановлено заниження податку на прибуток за 1 квартал 2020 року у сумі 5 692 919 грн., та завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток на 85 783 133 грн.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до п.86.2 ст.86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно п.86.7 ст.86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За змістом п.44.7 ст.44 ПК України протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Системний аналіз норм, які визначають порядок камеральної перевірки та які діяли на час проведення перевірки податковим органом в межах спірних правовідносин, свідчить про те, що мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення.

Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, подані платником, якого перевіряють.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 квітня 2020 року по справі №826/2139/18.

Порядок проведення камеральної перевірки визначено статтею 76 ПК України, пунктом 76.3 якої встановлено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Водночас згідно з положеннями пункту 102.1. статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Зміст наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що предметом камеральної перевірки, окрім питань правильності оформлення податкових декларацій, уточнюючих розрахунків можуть бути й інші питання, зокрема пов`язані із своєчасністю сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, а тому, з урахуванням положень статті 102 ПК України, такою перевіркою може бути охоплено період в 1095 днів за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 червня 2020 року по справі №820/3280/17.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на порушення відповідачем строків проведення камеральної перевірки.

Щодо доводів позивача на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті ГУ ДПС в Одеській області, а підписані посадовою особою Ізмаїльського управління ГУ ДПС в Одеській області, суд першої інстанції встановив таке.

Відповідно до п.86.8 ст.86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

Судом встановлено, що листом ДПС України від 07.10.2019 року №2497/7/99-00-04-05-01-17 було надано повноваження на виконання певних функцій посадовим особам, серед яких й ОСОБА_2 начальник Ізмаїльського управління ГУ ДПС в Одеській області (т.1 а.с.177-187).

На виконання вимог листа ДПС України від 07.10.2019 року №2497/7/99-00-04-05-01-17 ГУ ДПС в Одеській області видано наказ від 15.10.2019 року №815 про надання повноважень на виконання певних функцій, в тому числі, але не виключно ОСОБА_2 начальнику Ізмаїльського управління ГУ ДПС в Одеській області (т.1 а.с.168-176).

Також, відповідно до наказу №815 від 15.10.2019 року, начальник Ізмаїльського управління ГУ ДПС в Одеській області Фотка Лілія Петрівна уповноважена, зокрема, на: підписання податкових повідомлень-рішень за формами Ф, Д, Р, Ш, П, Н, ПС, ПН, В4 про донарахування податкових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) юридичним та фізичним особам за результатами камеральних перевірок.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті у формі Р (№ від 07.07.2020 року) та у формі П (№ від 07.07.2020 року).

Таким чином, враховуючи норми пункту 86.8 ст.86 ПК України, на підставі оцінки доданих до матеріалів справи копій наказів Державної податкової служби України від 07.10.2019 року №2497/7/99-00-04-05-01-17 та Головного управління ДПС в Одеській області від 15.10.2019 року №815, якими на ОСОБА_2 , якою підписані оспорювані податкові повідомлення-рішення, покладено обов`язки начальника Ізмаїльського ГУ ДПС в Одеській області, суд дійшов вірного висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення форми Р та форми П підписані уповноваженою особою. Доказів щодо обмеження повноважень ОСОБА_2 при здійсненні повноважень начальника Ізмаїльського ГУ ДПС в Одеській області, зокрема щодо підпису податкових повідомлень-рішень, у судовому процесі не надано.

Також, щодо посилань позивача на деякі недоліки Акту камеральної перевірки, зокрема, без проставлення (завіряння) відповідної печатки контролюючого органу, суд доречно зазначив, що наведені позивачем недоліки Акту камеральної перевірки не можуть свідчити про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та не можуть мати вирішальне значення при розгляді даного позову, а відтак посилання на вищезазначені недоліки є безпідставними.

При цьому, недоліки Акту перевірки в частині його складання не впливають на правомірність проведення самої перевірки, оскільки сам Акт самостійно не породжує жодних обов`язків для суб`єкта господарювання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року по справі №804/178/14.

Акт камеральної перевірки №6817/15-32-52-04/01125821 від 10 червня 2020 року Про результати камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток був вручений позивачу 15 червня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.153) та позивач не скористався наданим йому правом подати заперечення на акт камеральної перевірки.

Відповідно до пп.140.4.2 п.140.4. ст.140 ПК України, фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму нарахованих доходів у вигляді дивідендів, що підлягає виплаті на його користь від контрольованої іноземної компанії в межах, що не перевищує суму, на яку збільшувався об`єкт оподаткування відповідно до підпункту 134.1.7 пункту 134.1 статті 134 цього Кодексу. Норми цього підпункту застосовуються за результатами податкового (звітного) року.

У разі якщо платник податку зобов`язаний зменшити фінансовий результат до оподаткування на суму нарахованих доходів у вигляді дивідендів, зазначених у цьому підпункті, а також відповідно до положень підпункту 140.4.3 цього пункту, коригування відповідно до положень цього підпункту не здійснюється.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1. ст.134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

З матеріалів справи вбачається, що в ході перевірки задекларованих ПрАТ УДП показників у рядку 03 Декларацій Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України встановлено заниження всього у сумі 158 240 711 грн.

Судом першої інстанції також встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 року по справі №815/1500/17, яке набрало законної сили 28.11.2019 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ПрАТ УДП щодо скасування податкового повідомлення - рішення СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС від 23.09.2016 року № про зменшення Приватному акціонерному товариству Українське Дунайське пароплавство суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 107 593 309 грн. за звітний період 1 квартал 2016 року.

По вказаній справі підставою для прийняття податкового повідомлення рішення від 23.09.2016 року № про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 107 593 309,00грн була камеральна перевірка податкової декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2016 року (від 07.05.2016 року №907238467) та встановлено порушення пп.140.4.2 п.140.4 ст.140, п.3 підрозділу 4 розділу XX Перехідні положення ПКУ, у результаті чого було завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування за 1 квартал 2016 року на 107 593 309 грн.

Крім того, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 року по справі №815/3649/17, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2019 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ПрАТ УДП щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень № та № від 30.03.2017 року.

Так, у вказаному рішенні судом, зокрема, зазначено, що: …в порушення порядку заповнення податкової декларації з податку на прибуток підприємства, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 року № 897, підприємством ПрАТ УДП в рядку 163П зменшення нарахованої суми податку податкової декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2016 року відображена вся сума сплачених (нарахованих) авансових внесків при виплаті дивідендів у розмірі 3096 225 грн. без обмежень, викладених у рядку 16.3.1 додатку ЗП до декларації.

Порушення підприємством ПрАТ УДП порядку заповнення податкової декларації податку на прибуток підприємства, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 року № 897 (відображення у рядку 17 податок на прибуток за звітній період декларації за півріччя 2016 року від`ємного значення - 3 096 225 грн.), привело до заниження податку на прибуток за звітний (податковий) період та відповідно, податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду на 3 096 225 грн., що призвело до виникнення безпідставної переплати з податку на прибуток в інтегрованій картці платника ПрАТ УДП (КБК 11021000) у розмірі 3096225 грн.

В декларації з податку на прибуток за 3 квартали 2016 року ПрАТ УДП відсутні показники по рядку 17 податок на прибуток за звітний період. Тобто, позивачем таким чином було виправлено методологічну помилку, що була допущена у декларації з податку на прибуток за півріччя 2016 року.

Виправлення помилки в декларації за 3 квартали 2016 року в порушення до статті 50 ПК України, без надання уточнюючої декларації або додатка ВП у складі звітної декларації з податку на прибуток привело до відсутності нарахувань суми штрафу, передбаченого п. 50.1 ст. 50 ПК України та таблицею 2 додатка ВП, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 року № 897.

Так, за результатами камеральної перевірки податкової декларації з податку на прибуток за 3 квартали 2016 року встановлено відсутність нарахування суми штрафу у зв`язку з виправленням помилок, допущених у податковій декларації за півріччя 2016 року у розмірі 154 811 грн..

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в порушення п.п.140.4.2 п.140.4 ст.140 Податкового кодексу України, згідно з яким фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX Перехідні положення цього Кодексу), Припису до додатку 9 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень - рішень, затвердженого наказом МФУ від 28.12.2015 року №1204 та зареєстрованого в МЮУ 22.01.2016 року №124/28254 (із змінами та доповненнями), відповідно до якого ПрАТ УДП не здійснено виправлення показників податкової звітності з податку на прибуток, в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток, яку було завищено, протягом 10 календарних днів, після набрання законної сили судовими рішеннями №815/1500/17 та №815/3649/17.

Також, в порушення п.п.134.1.1 п.134 ст.134 Податкового кодексу України, ПрАТ УДП знижено об`єкт оподаткування з податку на прибуток, який визначається шляхом коригування збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), означеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Якщо відповідно до Кодексу передбачено коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України податок на прибуток враховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 Податкового кодексу України, від бази оподаткування визначеною статтею 135 Податкового кодексу, в якій вказано, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 Податкового кодексу України.

Таким чином, колегія суддів також вважає, що перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.01.2020 року по 31.03.2020 року контролюючим органом правомірно встановлено заниження податку на прибуток за 1 квартал 2020 року у сумі 5 692 919 грн., та завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток на 85 783 133 грн.

Одним з доводів апеляційної скарги є протиправне використання податковим органом під час проведення камеральної перевірки, даних інформаційної системи органів ДФС, які стосуються судових рішень, в даному випадку №815/3649/17 та №815/1500/17.

Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 року за №751/28881 (далі - Порядок № 422).

Згідно пункту 1 глави 4 розділу IV Порядку №422 відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами є:

- скарга (заява) платника податків;

- рішення про результати розгляду скарги (заяви);

- ухвала суду про відкриття провадження;

- рішення суду, прийняте по суті.

У відповідності до пункту 2 глави 4 розділу IV Порядку №422 на підставі інформації з інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, про початок/продовження процедури судового оскарження (ухвала суду про відкриття провадження) донарахована/зменшена сума вважається неузгодженою (статус податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та рішення щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на Оскаржується в судовому порядку).

Таким чином, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що під час проведення камеральної перевірки, відповідач правомірно використав дані інформаційної системи органів ДФС, які стосуються судових рішень, в даному випадку №815/3649/17 та №815/1500/17.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податкові повідомлення-рішення від 07.07.2020 року № та № є правомірними та, відповідно, відсутні підстави для їх скасування.

Решта доводів апеляційної скарги є несуттєвими, правомірність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право особи на справедливий судовий розгляд при визначенні її цивільних прав і обов`язків забезпечується і конкретизується, зокрема, через право на мотивоване судове рішення, що також знайшло пояснення в прецедентах Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд).

У рішенні у справі «Бендерський проти України» (пункт 42) Суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

У пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склалися.

Водночас, оскільки на суд покладено обов`язок здійснювати правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Законів України «Про судоустрій і статус суддів» у редакціях від 07 липня 2010 року та 02 червня 2016 року), зазначений обов`язок суду полягає в закладенні у свої мотиви відповідної аргументації з дотриманням принципів верховенства права.

Надані у суді апеляційної інстанції позивачем додаткові пояснення на відзив на апеляційну скаргу з додатками, стосовно розрахунку сум від`ємного значення , яке вперше було заявлено в річній декларації за 2015 рік, не оцінюються судом апеляційної інстанції, оскільки в суді першої інстанції вказані обставини не заявлялися позивачем в якості предмету та підстав позову, а тому не досліджувалися судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, ч. 4 ст. 79 КАС України наголошує, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення оскаржуваного судового рішення, та їм була надана належна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не наведено.

У відповідності до ст.ст.315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство до Головного управління ДПС в Одеській області, як відокремленого підрозділу ДПС України, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 26 липня 2021р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.