Справа № 300/1956/21
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" липня 2021 р. справа № 300/1956/21
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом акціонерного товариства «Оріана» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача публічне акціонерне товариство АТ «Банк Південний», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління ДФС в Івано-Франківській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій, -
В С Т А Н О В И В:
Акціонерне товариство «Оріана» (далі позивач, АТ «Оріана») звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі відповідач), третя особа на стороні відповідача Головне управління ДФС в Івано-Франківській області, треті особи без самостійних вимог публічне акціонерне товариство АТ «Банк Південний», АТ «Укрексімбанк», про визнання протиправними дій відповідача щодо виконання рішення ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 07.11.2018 за №2751/09-19-51-17-21 про стягнення з позивача податкового боргу в порядку пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України та зобов`язання відповідача не вчиняти дії щодо виконання вказаного рішення.
Одночасно із позовом позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом утримання від здійснення дій щодо виконання рішення ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 07.11.2018 за №2751/09-19-51-17-21 про стягнення з позивача податкового боргу в порядку пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України до набрання рішення по даній справі законної сили.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 відмовлено в задоволенні заяви акціонерного товариства «Оріана» про забезпечення позову у справі №300/1956/21 шляхом утримання від здійснення дій щодо виконання рішення ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 07.11.2018 за №2751/09-19-51-17-21 про стягнення з позивача податкового боргу в порядку пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України до набрання рішення по даній справі законної сили.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 даний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.
У зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2021 відкрито провадження у адміністративній справі за позовом акціонерного товариства «Оріана» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача публічне акціонерне товариство АТ «Банк Південний» (далі третя особа на стороні позивача), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління ДФС в Івано-Франківській області (далі третя особа на стороні відповідача), про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій за правилами спрощеного позовного провадження.
04.06.2021 позивачем повторно подано заяву про забезпечення позову, в якій АТ «Оріана» просило зобов`язати відповідача утриматись від здійснення дій щодо виконання рішення ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 07.11.2018 за №2751/09-19-51-17-21 про стягнення з позивача податкового боргу в порядку пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України до набрання рішення по даній справі законної сили.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 відмовлено в задоволенні заяви акціонерного товариства «Оріана» про забезпечення позову у справі №300/1956/21.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ГУ ДПС в Івано-Франківській області здійснює стягнення з рахунків АТ «Оріана» інкасовим методом не на підставі виконавчих документів виданих Івано-Франківським окружним адміністративним судом, а за рішенням ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 07.11.2018 за №2751/09-19-51-17-21, при цьому, на сьогодні відсутній розподіл стягнутих з боржника грошових сум від реалізації майна у порядку статті 95 (Продаж майна, що перебуває у податковій заставі) Податкового кодексу України, зокрема в інкасовому дорученні (розпорядженні) №187 від 12.04.2021. Позивач вважає дії відповідача щодо видачі інкасових доручень відповідно до приписів статті 95 Податкового кодексу України згідно рішення ГУ ДФС в Івано-Франківській області про стягнення податкового боргу від 07.11.2018 за №2751/09-19-51-17-21 вчиненими за відсутності компетенції (повноважень). Також зазначає, що з 11.06.2018, тобто з моменту припинення провадження у справі №Б-7-11/283-13/143-23/19 Господарським судом Івано-Франківської області заборонено стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги з АТ «Оріана». Окрім цього, позивачем відмічено, що рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу №275/09-19-51-17-21 від 07.11.2018 винесено Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області в особі заступником начальника Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Зікрата Н.Є., при цьому, інкасове доручення №187 від 12.04.2021 щодо стягнення боргу в сумі 2 080,56 грн. винесено Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, в той час, як Головне управління ДПС в Івано-Франківській областіне є правонаступником Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, тобто органу, що виніс рішення про стягнення податкового боргу відповідно до статті 95.5 ПК України від 07.11.2018 за №2751/09-19-51-17-21.
Представник відповідача16.06.2021через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду подала відзив, в якому проти заявлених позовних вимог заперечила з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с. 143-147). Просила суд в задоволенні позову відмовити, з урахуванням тієї обставини, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.2018 провадження у справі про банкрутство Акціонерного товариства «Оріана» припинено на підставі пункту 5 статті 12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» від 18.01.2018 за №2269-VІІІ та розпорядження Кабінету Міністрів України №358-р від 10.05.2018 «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації у 2018 році», до якого включено позивача. Згідно підпункту 4.3. пункту 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», провадження у справах про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника. Після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо. При цьому, зазначені дії не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. У зв`язку з несплатою Акціонерним товариством «Оріана» самостійно задекларованих грошових зобов`язань та щомісячним зростанням поточного податкового боргу Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області, у відповідності до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України, прийнято рішення від 07.11.18 за №275/09-19-51-17-21 про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках у рахунок погашення податкового боргу. Зазначене рішення є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у відповідній платіжній системі. Згідно пункту 11.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 за №22, органом стягнення (стягувачем) податкового боргу, простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) відповідно до статті 41 Податкового кодексу України та статті 17 Бюджетного кодексу України є контролюючі органи. На виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.10.2016 по справі №809/1275/16 та рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 07.11.2018 за №275/09-19-51-17-21, відповідачем направлено в банківську установу, де відкрито рахунок позивача, інкасові доручення. Таким чином, у контролюючого органу немає правових підстав для припинення вжиття заходів щодо стягнення поточного податкового боргу з Акціонерного товариство «Оріана». Крім того, представником відповідача зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 за №1200 реорганізовано Державну фіскальну службу України шляхом утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України. Пунктом 2 даної постанови установлено, що Державна податкова служба України є правонаступником прав і облв`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за №682-р, функції і повноваження Державної фіскальної служби, що припиняється, покладено на Державну податкову службу. Таким чином, внаслідок триваючої реорганізації (шляхом припинення) Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, його функції і повноваження перейшли до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області. Як наслідок, дії Головного управління ДПС в Івано-Франківській області щодо погашення податкового боргу акціонерного товариства «Оріана» шляхом ініціювання стягнення коштів інкасовими дорученнями відповідають вимогам Податкового кодексу України та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління Національного банку У країни 21.01.2004 за №22.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
Акціонерне товариство «Оріана» згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 12.01.1996 зареєстроване в якості юридичної особи (а.с. 14-19).
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.10.2016 по справі №809/1275/16 позов Калуської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області задоволено повністю. Стягнуто з рахунків Відкритого акціонерного товариства «Оріана» у банках та за рахунок належної відповідачу готівки 40 023 005,27 грн. податкового боргу, з яких 930 403,37 грн. податкового боргу по податку на додану вартість підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України та 39 092 601,90 грн. податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб в дохід місцевого бюджету.
Суд встановив та не заперечується сторонами, що Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області рішенням про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу від 07.11.2018 р. № 275/09-19-51-17-21 відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу Акціонерного товариства «Оріана» шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах (а.с. 150).
Як наслідок, контролюючим органом оформлено та направлено АТ «Банк Південний», яке обслуговує позивача, зокрема, інкасове доручення (розпорядження) №187 від 12.04.2021, (а.с. 97).
У зв`язку із видачею відповідачем вказаного інкасового доручення, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 за №2755-VI.
Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).
У відповідності до пункту 95.3 статті 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до пункту 95.4 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже, у разі виникнення у платника податків боргу, контролюючий орган формує вимогу на суму такого боргу та здійснює заходи з його погашення шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, та стягнення коштів у рахунок податкового боргу за рахунок готівки на підставі відповідних рішень суду.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 за №1797-VIII, що набрав чинності з 01.01.2017, пункт 95.5 доповнено абзацами другим - шостим, якими встановлено, що у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань. У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи; рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може бути здійснене за наступних умов:
1) виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку;
2) податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень;
3) податковий борг не сплачено протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати;
4) відсутні зобов`язання держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.
Таким чином, зазначена норма закону прямо встановлює право керівника контролюючого органу (його заступника або уповноваженої особи) прийняти рішення про стягнення коштів платника податків лише в сукупності перелічених вище умов.
В інкасовому доручені (розпорядженні) №187 від 12.04.2021 в графі «призначення платежу» вказано в рахунок погашення податкового боргу згідно рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 07.11.2018 за №275/09-19-51-17-21 відповідно до статті 95.5 ПК України (а.с. 97).
Суд звертає увагу, що станом на момент прийняття Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу від 07.11.2018 за №275/09-19-51-17-21 та складання інкасового доручення №187 від 12.04.2021 податковий борг Акціонерного товариства «Оріана» перевищував 5 мільйонів гривень та не був сплачений протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати (що є умовою застосування пункту 95.5 статті 95 ПК України). Вказане підтверджується також Інформацією про наявність/відсутність податкового боргу у платника по Україні в цілому станом на 15.06.2021 (а.с. 151-152).
При цьому, як уже встановлено та не заперечується сторонами, інкасове доручення (розпорядження) №187 від 12.04.2021 прийнято на підставі рішення контролюючого органу від 07.11.2018 за №275/09-19-51-17-21, з урахуванням постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.10.2016 по справі №809/1275/16.
Також суд встановив, що вже після відкриття провадження у даній адміністративній справі відповідачем направлено АТ «Банк Південний» інкасове доручення (розпорядження) №290 від 11.05.2021 (а.с. 127), яке також прийнято на підставі рішення контролюючого органу від 07.11.2018 за №275/09-19-51-17-21, з урахуванням постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.10.2016 по справі №809/1275/16.
За таких обставин, суд зазначає, що відповідачем були дотримані вимоги, встановлені пунктом 95.5 статті 95 Податкового кодексу України щодо прийняття рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу від 07.11.2018 за №275/09-19-51-17-21.
Вказане рішення відповідача на момент розгляду справи є чинним, доказів оскарження в адміністративному чи в судовому порядку позивачем суду не надано.
Щодо посилань позивача на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 по справі №300/2018/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2021, то суд зазначає про їх безпідставність, адже предметом розгляду справи №300/2018/20 було накладення арешту на кошти та інші цінності, а предметом даної справи №300/1956/21 є протиправні дії відповідача щодо стягнення з позивача (інкасовим методом) податкового боргу в порядку пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України.
Суд також зазначає, що постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.10.2016 по справі №809/1275/16, якою стягнуто з рахунків Відкритого акціонерного товариства «Оріана» заборгованість в сумі 40 023 005,27 грн. набрала законної сили 15.11.2016.
При цьому, загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, встановлює Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 за №22 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №22, інкасове доручення (розпорядження) розрахунковий документ, що містить вимогу стягувача (контролюючий орган) до банку, що обслуговує платника, здійснити без погодження з платником переказ визначеної суми коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.
Главою 11 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті визначено порядок списання банком коштів з рахунків платників податків/суб`єктів господарювання.
Органом стягнення (стягувачем) податкового боргу, простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) відповідно до статті 41 Податкового кодексу України та статті 17 Бюджетного кодексу України є контролюючі органи (пункт 11.1 Інструкції № 22).
Згідно пункту 11.2 Інструкції № 22, стягувач ініціює стягнення коштів у випадках, визначених пунктом 11.1 глави 11 цієї Інструкції: 1) з рахунків платників податків на підставі рішення суду або рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу (за умов, визначених пунктом 95.5 статті 95 Податкового кодексу України); 2) з рахунків суб`єктів господарювання на підставі рішення суду.
Отже, чинним законодавством передбачено окремий порядок примусового виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.
При цьому органи державної виконавчої служби до цієї процедури не залучаються. Підстави для відкриття виконавчого провадження в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження, та для видачі адміністративними судами виконавчих листів про примусове виконання судових рішень у порядку статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.
Пунктом 11.3 Інструкції №22 передбачено, що стягувач несе відповідальність згідно із законом за необґрунтованість стягнення коштів.
Згідно пункту 11.4 Інструкції №22, стягувач для стягнення коштів оформляє не менше ніж у трьох примірниках інкасове доручення (розпорядження) за формою, наведеною в додатку 22 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення розрахункових документів, що викладені в додатку 7 до цієї Інструкції. У реквізиті «Призначення платежу» інкасового доручення (розпорядження) стягувач зазначає назву, дату видачі та номер (якщо він присвоєний) судового рішення/рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу. Судове рішення/рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, на підставі якого оформлено інкасове доручення (розпорядження), банку не подається. Банк, що обслуговує стягувача, приймає інкасові доручення (розпорядження) протягом 10 календарних днів з дати їх складання, а банк платника протягом 30 календарних днів з дати їх складання. Стягувач доставляє інкасове доручення (розпорядження) в банк платника самостійно (через працівника стягувача, рекомендованим або цінним листом тощо).
У відповідності до пункту 11.5 Інструкції №22, банк перевіряє відповідність заповнення реквізитів інкасового доручення (розпорядження) вимогам додатка 7 до цієї Інструкції: банк платника перевіряє заповнення таких реквізитів: «Платник», «Код платника», «Рахунок платника», «Банк платника», «Код банку платника»; банк стягувача (відповідний орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів) перевіряє заповнення таких реквізитів: «Отримувач», «Код отримувача», «Рахунок отримувача», «Банк отримувача», «Код банку отримувача».
Суд встановив, що інкасові доручення (розпорядження) №187 від 12.04.2021 та №290 від 11.05.2021 містять всі необхідні реквізити та відповідають вимогам встановлених Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.
Згідно пункту 11.6 Інструкції №22, банк платника приймає до виконання інкасове доручення (розпорядження) стягувача незалежно від наявності достатнього залишку коштів на рахунку платника.
Крім того, операційний час частина операційного дня банку або іншої установи учасника платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього самого робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою учасником платіжної системи самостійно та зазначається в їх внутрішніх правилах (пункт 1.4 Інструкції №22).
У відповідності до пункту 11.7 Інструкції №22, якщо інкасові доручення (розпорядження) надійшли до банку протягом операційного часу, але на час надходження на рахунку платника немає коштів або їх недостатньо, то банк виконує ці інкасові доручення (розпорядження) з урахуванням сум, що надійдуть на рахунок платника протягом операційного часу (поточні надходження). Якщо для виконання цих інкасових доручень (розпоряджень) недостатньо коштів (з урахуванням поточних надходжень), то вони виконуються частково відповідно до пункту 11.9 цієї глави. Якщо на рахунку платника коштів немає і протягом операційного часу кошти на його рахунок не надходили, то після закінчення операційного часу ці інкасові доручення (розпорядження) повертаються без виконання згідно з пунктом 11.11 цієї глави.
Тобто, інкасове доручення (розпорядження) (згідно законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин), чинне лише протягом операційного часу, одного банківського дня.
В свою чергу пунктом 11.8 Інструкції №22 встановлено, що інкасові доручення (розпорядження), які надійшли до банку після операційного часу, банк (незалежно від наявності коштів на рахунку платника на час їх надходження) виконує наступного операційного дня. Якщо на початок наступного операційного дня на рахунку платника буде недостатньо коштів для виконання інкасових доручень (розпоряджень), то вони цього самого дня виконуються частково відповідно до пункту 11.9 цієї глави. Якщо на початок наступного операційного дня на рахунку платника не буде коштів для виконання інкасових доручень (розпоряджень), то такі документи цього самого дня повертаються без виконання відповідно до пункту 11.11 цієї глави.
Банк у разі недостатності коштів на рахунку платника виконує інкасове доручення (розпорядження) у межах залишку коштів. Часткову оплату інкасового доручення (розпорядження) банк оформляє меморіальним ордером, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначає номер і дату інкасового доручення (розпорядження), яке частково оплачено, суму, що залишилася до сплати, та повторює текст, наведений у реквізиті «Призначення платежу» цього інкасового доручення (розпорядження). Банк у меморіальному ордері найменування стягувача зазначає в реквізиті «Додатковий реквізит» і під час формування електронного розрахункового документа системи електронних платежів Національного банку України розміщує його в полі «Допоміжні реквізити». Для підтвердження часткової оплати відповідальний виконавець на примірнику інкасового доручення (розпорядження) окреслює реквізит «Сума», зазначає на зворотному боці дату, суму часткового платежу та засвідчує це своїм підписом. Примірник інкасового доручення (розпорядження), на підставі якого здійснено часткову оплату, залишається на зберіганні в банку платника (пункт 11.9. Інструкції №22).
При цьому, суд зазначає, що інкасове доручення (розпорядження) не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а являє собою розрахунковий документ. Дії щодо складення інкасових доручень (розпоряджень) є, по суті, виконанням службовими особами своїх повноважень, наданих чинним законодавством. Отже, вказані дії суб`єкта владних повноважень не порушують прав позивача.
Щодо тверджень позивача про відсутність повноважень у Головного управління ДПС в Івано-Франківській області щодо стягнення коштів з позивача, оскільки рішення від 07.11.2018 за №2751/09-19-51-17-21 прийнято іншим органом, а саме ГУ ДФС в Івано-Франківській області, яке перебуває у стані припинення, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 9 статті 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» Кабінет Міністрів України постановою від 20.10.2011 за №1074 затвердив Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, згідно з пунктом 6 якого, права та обов`язки органів виконавчої влади переходять у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 за №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено, зокрема, Державну податкову службу України.
Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 за №1200).
Також, постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 за №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1, відповідно до якого, утворено, зокрема, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області.
Відповідно до додатку 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 за №537, Головне управління ДФС в Івано-Франківській області реорганізується шляхом приєднання до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області.
При цьому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за №682-р «Питання Державної податкової служби» передано Державній податковій службі функції з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС.
Таким чином, внаслідок реорганізації (шляхом припинення) Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, його функції і повноваження перейшли до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області.
Як наслідок, суд вважає, що дії Головного управління ДПС в Івано-Франківській області щодо погашення податкового боргу акціонерного товариства «Оріана» шляхом ініціювання стягнення коштів інкасовими дорученнями відповідають вимогам Податкового кодексу України та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління Національного банку У країни 21.01.2004 за №22.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).
Крім того, згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 КАС України).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які не підтверджені в процесі розгляду справи, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог, а отже, дії відповідача щодо виконання рішення ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 07.11.2018 за №2751/09-19-51-17-21 про стягнення з позивача податкового боргу в порядку пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України є правомірними.
З огляду на викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат, понесених позивачем, відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.