Справа № 540/269/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/269/21
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2021 року ТОВ «Строй Мир» звернулося до суду першої інстанції з позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від №UA508040/2020/000323/2 від 29 грудня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у суб`єкта владних повноважень законодавчо визначених підстав для застосування, при розмитненні товару, резервного методу, оскільки обставини, що містяться у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, не впливають на ціноутворення та не спростовують реальну вартість товару, яка зазначена у контракті та інвойсі.

Товариство пояснило, що надані митному органу документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містили всі відомості, що підтверджують числові значення її складових та відомості щодо ціни, яка підлягала сплаті за ці товари. На думку позивача, митний орган дійшов неправильного висновку про неможливість застосувати метод визначення митної вартості товарів за ціною контракту та необґрунтовано вимагав від декларанта додаткові документи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року позов ТОВ "Строй Мир" задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Чорноморської митниці Держмитслужби №UA508040/2020/000323/2 від 29 грудня 2020 року про коригування митної вартості товарів.

Стягнуто з Чорноморської митниці Держмитслужби на користь ТОВ "Строй Мир" сплачений судовий збір у сумі 2270 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не довів суду наявність правових підстав для коригування митної вартості товару, не обґрунтував правомірність застосування резервного методу, тому позов належить задоволенню.

При цьому, суд першої інстанції зазначив про надання позивачем митному органу для митного оформлення імпортованих товарів всі документи, які передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту №TR-UA-19/10/15 від 15 жовтня 2019 року, згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, Чорноморська митниця Держмитслужби просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що подані документи містять розбіжності, неточності та не містять інформації щодо складових митної вартості товару.

Так, скаржник наголошує на тому, що відповідно умов поставки EXW до митної вартості товару включаються витрати на навантаження товару, зокрема на судно, втім, жоден з наданих позивачем документів не містить таких відомостей.

Також скаржник наполягає на відсутність документів щодо страхування товару, що може свідчити про приховування такої інформації.

ТОВ "Строй Мир" не скористалося процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

15 жовтня 2019 року між ТОВ "Строй Мир" та компанією GEMON GIDA IC VE DIS SNAYI TICARET LIMITED SIRKETI, Туреччина укладено контракт №TR-UA-19/10/15 (далі-Контракт) на поставку товару меблі в асортименті, кількості та якості згідно супровідних документів на умовах FOB ISTANBUL/TURKEY відповідно до правил Інкотермс 2010.

05 листопада 2020 року між ТОВ "Строй Мир" та компанією GEMON GIDA IC VE DIS SNAYI TICARET LIMITED SIRKETI, Туреччина укладено додаткову угоду про внесення змін до контракту №TR-UA-19/10/15, за якою поставка товару здійснюватиметься на умовах FOB ISTANBUL/TURKEY, FCA ISTANBUL/TURKEY, EXW ISTANBUL/TURKEY відповідно до правил Інкотермс 2010.

Відповідно до умов указаного контракту, специфікації від 17 грудня 2020 року №17122020-1, пакувального листа від 17 грудня 2020 року, рахунку-фактури (комерційного інвойсу) №GMN123 від 17 грудня 2020 року та транспортних документів на адресу ТОВ "Строй Мир" була здійснена поставка відповідного товару.

Для проведення митного оформлення товару декларант, в особі позивача, 29 грудня 2020 року подав до митного органу митну декларацію №UA508040/2020/012001, де митна вартість товару визначена за ціною контракту в сумі - 26 089,06 доларів США.

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення подано наступні документи:

пакувальний лист б/н від 17 грудня 2020 року;

рахунок-проформа (проформа інвойс) №GMN101 від 19 жовтня 2020 року;

рахунок-проформа (проформа інвойс) №GMN102 від 19 жовтня 2020 року;

рахунок-фактура (комерційний інвойс) №GMN123 від 17 грудня 2020 року;

домашній коносамент №MLE2977 від 19 грудня 2020 року;

автотранспортну накладну №0625 від 27 грудня 2020 року;

автотранспортну накладну №0625/1 від 27 грудня 2020 року;

сертифікат про походження товару форми А №D0301189 від 17 грудня 2020 року;

акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду) №UA500040/2020/4464 від 28 грудня 2020 року;

банківські платіжні документи №2 від 19 листопада 2020 року, №49 від 29 жовтня 2020 року, №5 від 03 грудня 2020 року;

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №1264 від 21 грудня 2020 року;

документ, що підтверджує вартість перевезення товару №2112/20-1 від 21 грудня 2020 року;

зовнішньоекономічний договір (контракт) №TR-UA-19/10/15 від 15 жовтня 2019 року;

доповнення до зовнішньоекономічного договору №17122020-1 від 17 грудня 2020 року, без номера від 19 жовтня 2020 року, без номера від 02 листопада 2020 року, без номера від 05 листопада 2020 року, без номера від 16 листопада 2020 року;

договір про надання послуг митного брокера №01/12/20 від 01 грудня 2020 року;

договір (контракт) на перевезення №02012020-2 від 02 січня 2020 року, інші некласифіковані документи.

На виконання п.5 статті 54 Митного кодексу України у відповідності п.3 ст.53 даного Кодексу, для підтвердження заявленої митної вартості митний орган просив надати наступні відомості:

1) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

2) банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг

3) якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування та вартість навантаження;

4) висновки про якісні або вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертним організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, позивачем додатково були надані наступні документи:

прайс-лист від постачальника (продавця);

комерційну пропозицію.

29 грудня 2020 року Чорноморською митницею Держмитслужби прийнято рішення №UA508040/2020/000323/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якої митна вартість товарів відкоригована у бік збільшення:

- товару №1 до загальної суми 17967,22 дол. США.

- товару №3 до загальної суми 6740,16 дол. США.

- товару №6 до загальної суми 3504,19 дол. США.

- товару №8 до загальної суми 2718,03 дол. США.

У цьому рішенні, серед іншого, зазначено, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовується у зв`язку з тим, що декларантом неподані усі необхідні документи:

страхові документи та вартість навантаження.

Наголошено, що митна вартість товару скоригована та визначена за резервним методом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги митного органу, з огляду на таке.

Частина 1 статті 49 Митного кодексу України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст. 52 Митного кодексу України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 Митного кодексу України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Митного кодексу України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини(ч.3 ст.53 Митного кодексу України).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 Митного кодексу України).

Стаття 58 Митного кодексу України унормовує визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Зокрема, частина 1 даної статті встановлює, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується, зокрема, у разі, якщо немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів.

Далі, частини з 2 по 5 даної статті встановлюють, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частина 10 статті 58 Митного кодексу України встановлює, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

витрати, понесені покупцем, зокрема:

вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на страхування цих товарів.

Частина 11 Митного кодексу України забороняє при визначенні митної вартості включати до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, ніякі інші витрати, крім тих, що передбачені у цій статті.

Досліджуючи обставини, які стали підставами для коригування митної вартості товарів, суд апеляційної інстанції встановив таке.

Відповідно до митною декларацією від 29 грудня 2020 року №UA508040/2020/012001 поставка товару здійснювалась на умовах EXW ISTANBUL/TURKEY.(а.с.13)

Згідно Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) термін умови поставки EXW, англ. Ex Works, або «Франко завод» (…назва місця) - означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства продавця до пункту призначення, включаючи вантаження, отримати експортні ліцензії, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника.

Згідно умов наявного в матеріалах справи договору транспортного експедирування №020/2020-2 від 02 січня 2020 року укладеного між ТОВ «Лімертін Карго Делівері» і ТОВ "Строй Мир", експедитор надає позивачу послуги пов`язані з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів, а також додаткових послуг необхідних для поставки товару.(а.с.37)

Пунктом 2.2 договору №020/2020-2 від 02 січня 2020 року визначено обов`язок експедитора залучати транспортні засоби та забезпечувати їх подачу в порти, станції, склади, термінали та інші об`єкти для своєчасного відвантаження/доставки вантажів.

Пунктами 2.3 та 2.8 вказаного договору також визначено обов`язок експедитора надавати послуги пов`язанні з прийманням, накопиченням, сортуванням, складуванням, навантаженням, розвантаженням, зберіганням та перевезенням вантажів; здійснювати розрахунки з портами, транспортними та іншими організаціями за перевезення, перевалку та зберігання вантажів.

Відповідно платіжного доручення (рахунку на оплату) №1264 від 21 грудня 2020 року та довідки про транспортні затрати від 21 грудня 2020 року вих.№2112/20-1 вартість перевезення вантажу, виконаного нерезидентом по маршруту Ambarli-Istambul-Odessa становила 44 524,80 грн.(а.с.35-36). Указано, що вантаж не був застрахованим.

Ураховуючи те, що витрати на перевезення товару були покладені на декларанта, останній, в п.12 декларації від 29 грудня 2020 року №UA508040/2020/012001 зазначив відомості про вартість товару, з урахуванням затрат на транспортування яка загалом склала 784 587,95 грн. Так, до загальної суми вартості товару 740063,147 грн. (26089,06 дол. США * 28,3368 (курс валют) додано вартість перевезення у сумі 44524,80 грн.

Отже, товариством включено до митної вартості документально підтверджені витрати на транспортування товару до митної території України в розмірі 44 524,80 грн., а тому доводи відповідача на недоведеність витрат на транспортно-експедиційні послуги та на відсутність в матеріалах справи відомостей про вартість навантаження товару на приймаюче судно, є помилковим.

Важливо також звернути увагу на те, що згідно з умовами поставки EXW ні продавець ні покупець не мають обов`язку на укладення договору страхування, а тому аргументи митного органу на обов`язковість страхування товару є недоречними.

Також, суд вважає безпідставним посилання відповідача на положення ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, оскільки ним не наведено обставини та докази того, яким чином документи, надані позивачем, порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті Угоди.

Понад те, відповідно до положень Митного кодексу України застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст.58-63 цього Кодексу.

Отже, заявлена ТОВ "Строй Мир" митна вартість товару відповідає ціні господарської операції та є сплаченою у повному обсязі.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач для митного оформлення надав усі документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів та які містили необхідні числові показники митної вартості.

При цьому, згідно висновків щодо застосування норм права, викладених зокрема у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року (справа №814/2659/16), однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції переглянуто рішення суду першої інстанції, ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його касаційного оскарження.

Керуючись статтями 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 22.07.2021 року.