Справа № 640/20945/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року м. Київ № 640/20945/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю БІ СІ СЕРВІС - ІНТЕРНЕШНЛ",

Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю БІ СІ СЕРВІС - ІНТЕРНЕШНЛ" Зрібняка Дмитра Вікторовича,

Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк"

до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

треті особи Міністерство юстиції України,

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ю БІ СІ СЕРВІС - ІНТЕРНЕШНЛ" (далі по тексту - позивач 1), Генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю БІ СІ СЕРВІС - ІНТЕРНЕШНЛ" ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач 2), Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" (далі по тексту - позивач 3) звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі по тексту - відповідач), третя особа - Міністерство юстиції України, в якому, з урахуванням позову у новій редакції, просять:

- скасувати постанову про опис та арешт майна боржника від 01 листопада 2018 року, винесену державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області Марченко Яною Володимирівною у виконавчому провадженні №57221426;

- скасувати постанову про опис та арешт майна боржника від 04 грудня 2018 року, винесену державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області Марченко Яною Володимирівною у виконавчому провадженні №57753837;

- визнати незаконними та протиправними дії державного виконавця Броварського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Марченко Яни Володимирівни у виконавчому провадженні №57221426 та у виконавчому провадженні №57753837 щодо вчинення всіх виконавчих дій у цих виконавчих провадженнях після їх відкриття, при наявності зведеного виконавчого провадження №49176475 щодо боржниці ОСОБА_1 , яке перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у виконавчому провадженні №25886852 було накладено арешт та передано на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю "Ю БІ СІ СЕРВІС - ІНТЕРНЕШНЛ" цілісний майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 , іпотекодержателем якого є

Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк".

В подальшому, у виконавчому провадженні №5722142 було прийнято постанову від 01 листопада 2018 року, якою також накладено арешт на цілісний майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 .

Позивачі вказують, що оскільки на цілісний майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 станом на час прийняття оскаржуваної постанови вже було накладено арешт та такий цілісний майновий комплекс передано на відповідальне зберігання, отже відповідач мав передати виконавче провадження №5722142 до виконавчого провадження, яке було відкрито раніше. Вказане, на думку позивачів, свідчить про протиправність як оскаржуваної постанови від 01 листопада 2018 року так і дій відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Відповідач у відзиві на позов заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що вчиняючи виконавчі дії в рамках виконавчих проваджень №50149136, №57221426, №57753837 відповідач діяв відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», оскільки судові рішення набрали законної сили та підлягали примусовому виконанню. Після надходження постанови во директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про передачу виконавчих проваджень, боржником за якими є ОСОБА_1 , до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України згадувані виконавчі провадження було передано до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

В підготовчому засіданні 12 лютого 2019 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та оголошено перерву.

ОСОБА_2 у відзиві на позов заперечував проти задоволення позовних вимог та вказав, що виконавчі дії вчинені відповідачем відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» та наголосив на тому, що ним як стягувачем у виконавчих провадженнях було зроблено вибір щодо пред`явлення виконавчих документів до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року зупинено провадження у справі №640/20945/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю БІ СІ СЕРВІС - ІНТЕРНЕШНЛ", Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю БІ СІ СЕРВІС - ІНТЕРНЕШНЛ" Зрібняка Дмитра Вікторовича, Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, треті особи - Міністерство юстиції України, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії до розгляду Шостим апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 січня 2019 року про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 20019 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 січня 2019 року про відкриття провадження у справі.

Супровідним листом Шостого апеляційного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року матеріали справи №640/20945/18 повернуто до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2019 року зупинено провадження у справі №640/20945/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю БІ СІ СЕРВІС - ІНТЕРНЕШНЛ", Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю БІ СІ СЕРВІС - ІНТЕРНЕШНЛ" Зрібняка Дмитра Вікторовича, Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, треті особи - Міністерство юстиції України, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії до розгляду Верховним Судом касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року.

Постановою Верховного Суду від 11 липня 2019 року скасовано ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 20019 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 повернуто без розгляду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року другу апеляційну скаргу ОСОБА_2 повернуто без розгляду.

Ухвалою Верховного Суду 13 лютого 2020 року ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_2 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві від 30 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні 18 травня 2021 року без виходу до нарадчої кімнати ухвалено про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про заміну позивачів.

Також, в судовому засіданні 18 травня 2021 року без виходу до нарадчої кімнати ухвалено про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду.

Представник Міністерства юстиції України у письмових поясненнях залишив розгляд справи на розсуд суду та клопотав про розгляд справи за відсутності представника Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні 08 червня 2021 року представник позивачів наполягала на задоволенні позову та клопотала про розгляд справи у письмовому провадженні.

Інші сторони явку представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового розгляду справи.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

14 вересня 2018 року державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57221426 з примусового виконання виконавчого напису державного нотаріуса Першої Харківського району державної нотаріальної контори про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 суму основного боргу за простим векселем серія АА №2820421 у розмірі 6200000,00грн.

Також, 14 вересня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

Крім того, 14 вересня 2018 року до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшла заява представника ОСОБА_2 про долучення до матеріалів справи, зокрема, договору дарування нежитлового приміщення та витягу з реєстру прав власності.

29 жовтня 2018 року державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про призначення виконавчих дій для перевірки майнового стану боржника на 01 листопада 2018 року о 14.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 .

01 листопада 2018 року державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області здійснено опис майна боржника за адресою: АДРЕСА_1 .

26 листопада 2018 року до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшла заява представника стягувача про призначення виконавчих дій для огляду переданого на зберігання арештованого майна та для виставлення охорони з метою збереження майна.

28 листопада 2018 року винесено постанову про призначення виконавчих дій із залучення працівників поліції на 28 листопада 2018 року о 17.30 год.

Того ж дня, 28 листопада 2018 року державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області здійснено виїзд за місцем знаходження майна боржника та складено акт державного виконавця про те, що майно перевірено та надано змогу зберігачу майна виставити охорону для збереження майна.

29 листопада 2018 року державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності.

27 грудня 2018 року державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про арешт коштів.

04 січня 2019 року до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшла постанова в.о. директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20 грудня 2018року про передачу виконавчих проваджень, боржником за якими є ОСОБА_1 , з Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

08 січня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Також з матеріалів справи вбачається, що 21 листопада 2018 року державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57753837 з примусового виконання ухвали Червонозаводського районного суду міста Харкова від 20 листопада 2018 року №646/6461/17 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 реєстраційний номер 3710232 тип майна - комплекс, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна у будь-який спосіб, зокрема шляхом проведення відкритих, публічних, електронних торгів та передати нерухоме майно на зберігання.

04 грудня 2018 року державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, яким описано та накладено арешт на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 05 грудня 2018 року закінчено виконавче провадження №57753837.

Незгода позивачів із постановами від 01 листопада 2018 року та від 04 грудня 2018 року про арешт майна зумовила звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року (тут і далі в редакції чинній станом на час прийняття оскаржуваних постанов).

В силу положень статті 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Згідно частин 3, 4 статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Отже, складові елементи арешту майна, визначені в Законі України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року як опис, оголошення заборони розпоряджатися майном, обмеження в праві користування ним або його вилучення у боржника та передача на зберігання іншим особам.

Суд наголошує, що положення про пріоритет першого арешту в Законі України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року відсутні. Відповідні положення наявні лише в Законі «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (стаття 14 - пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації), в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (стаття 18 - заяви розглядаються в порядку черговості їх надходження). Тобто, чинне законодавство обумовлює можливість накладення кількох арештів (обтяжень) на визначене майно боржника в порядку їх надходження.

Так, судом встановлено, що на примусовому виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження №49176475 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, в рамках якого було накладено арешт на цілісний майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває в іпотеці Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк».

Відповідно до статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Згідно частини 4 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Пунктом 14 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №515/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року №489/20802 (далі - Інструкція) визначено, що у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.

У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.

Постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження).

У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, зокрема, якщо боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць, при об`єднанні виконавчих проваджень у зведене в установленому розділом IV цієї Інструкції порядку можуть утворюватись виконавчі групи.

Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження.

У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції. У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби або відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавче провадження передається на виконання до цих відділів.

Суд наголошує, що відповідно до пункту 1 розділу 5 Інструкції питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня (про передачу виконавчого документа з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - директором цього Департаменту), про що виноситься відповідна постанова (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 6 цього розділу).

Як зазначено вище, 04 січня 2019 року до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшла постанова в.о. директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20 грудня 2018 року про передачу виконавчих проваджень, боржником за якими є ОСОБА_1 , з Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

08 січня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що при вчиненні виконавчих дій в рамках виконавчого провадження №57221426 та при прийнятті оскаржуваної постанови від 01 листопада 2018 року відповідач дія відповідно до згадуваних норм Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Щодо постанови про опис та арешт майна боржника від 04 грудня 2018 року, винесену державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області Марченко Яною Володимирівною у виконавчому провадженні №57753837, суд наголошу, що згадуване виконавче провадження відкрито з примусового виконання ухвали Червонозаводського районного суду міста Харкова від 20 листопада 2018 року №646/6461/17 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 реєстраційний номер 3710232 тип майна - комплекс, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії спрямовані на відчуження нерухомого майна у будь-який спосіб, зокрема шляхом проведення відкритих, публічних, електронних торгів та передати нерухоме майно на зберігання.

Станом на час прийняття оскаржуваної постанови від 04 грудня 2018 року ухвала Червонозаводського районного суду міста Харкова від 20 листопада 2018 року №646/6461/17 про забезпечення позову була чинною та її дію зупинено не було.

Так, частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

На важливість належного виконання судового рішення неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України.

Так, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Крім того, у Рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини 2 статті 17, пункту 8 частини 1 статті 26, частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

За позицією Конституційного Суду України, висловленою у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України (абзац 15 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац 8 підпункт 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого ст. 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року № 1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, ст. 129-1, ч. 2 якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Також, Конституційний Суд України, взявши до уваги статті 3, 8, частини 1, 2 статті 55, частини 1, 2 статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Конституційний Суд України наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України», заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia», заява № 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин 1, 2 статті 55, статті 129, частин 1, 2 статті 129-1 Конституції України у їх системному зв`язку, Конституційний Суд України у Рішенні від 15 травня 2019 р. № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

З огляду на те, що ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 20 листопада 2018 року №646/6461/17 прямо зобов`язано шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 реєстраційний номер 3710232 тип майна - комплекс, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії спрямовані на відчуження нерухомого майна у будь-який спосіб, зокрема шляхом проведення відкритих, публічних, електронних торгів та передати нерухоме майно на зберігання, суд дійшов висновку, що відповідач при вчиненні виконавчих дій в рамках виконавчого провадження №57753837, в тому числі винесенні оскаржуваної постанови від 04 грудня 2018 року, діяв відповідно до норм Закону України Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачами не доведено наявність правових підстав для скасування оскаржуваних постанов, в той час, як відповідач, як суб`єкти владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виконали, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правих підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх розподілу, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-243, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю БІ СІ СЕРВІС - ІНТЕРНЕШНЛ", Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю БІ СІ СЕРВІС - ІНТЕРНЕШНЛ" Зрібняка Дмитра Вікторовича, Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко