Справа № 280/370/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року Справа № 280/370/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява, передана відділенню поштового зв`язку для надіслання до суду 02.01.2020, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС в Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій позивач просить: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 31.10.2019 відповідача в повному обсязі; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасне нарахування єдиного внеску № від 31.10.2019 відповідача в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що як вбачається з Акту перевірки, на думку відповідача, об`єкт оподаткування ПДФО занижений на суму витрат розвантажувальних робіт, які неможливо ідентифікувати та віднести до відповідного товару, що був у подальшому реалізований. Проте, позивач вважає, що ним були надані всі первинні документи на підтвердження фактів розвантажувався та завантажувався у відповідних періодах, проте зазначені документи не були взяті податковим органом до уваги. Факт придбання товарів підтверджено належними чином оформленими видатковими накладними, перевезення - залізничними накладними. Фактично висновок про невідповідність ґрунтується не на первинному документі, яким є залізнична накладна, а на внутрішньому документі перевізника «наряді на підрядні роботи», який не передбачено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» в якості первинного документу. А отже певні недоліки в оформленні нарядів на підрядні роботи не можуть слугувати підставами для висновку щодо заниження ПДФО та винесення спірних рішень.

Ухвалою від 20.01.2020 у справі було відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене на 13.02.2020.

11.02.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позов. У відзиві ГУ ДПС у Запорізькій області посилається на те, що до перевірки не надано документів, які б підтверджували який саме товар розвантажувався та завантажувався на вантажному пункті ст. Мелітополь у відповідної кількості та періодах, а отже витрати на послуги залізниці з навантажувально-розвантажувальних робіт неможливо ідентифікувати та віднести до відповідного товару який би у подальшому був реалізований. В зв`язку з чим вважає, що спірні рішення були винесені обґрунтовано. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Протокольною ухвалою від 13.02.2020 судове засідання було відкладене на 05.03.2020.

05.03.2020 від представника позивача до суду надійшло клопотання, погоджене представником відповідача, про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/743/20.

Ухвалою від 05.03.2020 провадження у справі №280/370/20 було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/743/20.

Ухвалою від 16.01.2021 провадження у справі було поновлено, судове засідання призначено на 01.02.2021.

01.02.2021 від відповідача надійшло клопотання (вих.№3960/6/08-01-20-03 від 01.02.2021) про заміну сторони з ГУ ДФС у Запорізькій області на ГУ ДПС у Запорізькій області.

01.02.2021 від відповідача надійшло клопотання в якому він просить клопотання за №3960/6/08-01-20-03 від 01.02.2021 залишити без розгляду, як подане помилково. Проти задоволення позовних вимог заперечує. Просить розглянути справу в порядку письмового провадження.

01.02.2021 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. На задоволенні позовних вимог наполягає.

З урахуванням вимог ст.ст.205, 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ГУ ДПС у Запорізький області була проведена планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. За результатами перевірки складено Акт від 09.07.2019 №572/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .

Позивачем 06.08.2019 були подані заперечення, за результатами розгляду яких була призначена документальна позапланова виїзна перевірка з метою з`ясування питань, що викладені у запереченнях, та складено Акт від 28.10.2019 №76/08-01-33-05/ НОМЕР_1 .

Актом від 28.10.2019 встановлено:

- заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 26698,54 грн., у тому числі за 2017 рік - 13257,56 грн, за 2018 рік - 13440,98 грн;

- заниження позивачем військового збору на суму 2224,9 грн, у тому числі за 2017 рік - 1104,80 грн, за 2018 рік - 1120,10 грн;

- заниження позивачем єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 32631,55 грн., у тому числі за 2017 рік - 16203,66 грн., за 2018 рік - 16427,89 грн.

- заниження позивачем податку на додану вартість за 2017-2018 роки в сумі 93857,00 грн.

В Акті від 28.10.2019 контролюючий орган зазначає про заниження позивачем об`єкта оподаткування ПДФО на суму витрат розвантажувальних робіт, які неможливо ідентифікувати та віднести до відповідного товару, що був у подальшому реалізований на загальну суму 128304,22 грн, у тому числі за 2017 рік - 64598,97 грн та за 2018 рік - 63705,25 грн. Порушення податкового законодавства є результатом не надання до перевірки документів, які б підтверджували, який саме товар розвантажувався та завантажувався у відповідній кількості та періодах. Порівняльний аналіз наданих та відсутніх документів наведено в таблиці на стор. 17-34 Акту від 28.10.2019. В окремих випадках така неможливість пов`язана з ненаданням накладної на перевезення залізничним транспортом, в інших є невідповідність за первинними документами товару, який придбавався та розвантажувався.

31.10.2019 ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято, в тому числі, податкове повідомлення-рішення № від 31.10.2019, яким донараховано грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб (далі ПДФО) в сумі 40047,81 грн., у тому числі основного платежу - 26698,54 грн. та штрафних санкцій - 13349,27 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 31.10.2019, яким донараховано грошове зобов`язання з військового збору в сумі 3337,55 грн., у тому числі основного платежу - 2224,90 грн та штрафних санкцій - 1112,45 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 31.10.2019, яким донараховано грошове зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 140785,50 грн., у тому числі основного платежу - 93857,00 грн та штрафних санкцій - 46928,5 грн.; вимога про сплату боргу (недоїмки) № від 31.10.2019 на суму 32631,55 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасне нарахування єдиного внеску № від 31.10.2019, яким донараховано штрафну санкцію з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 4883,53 грн.

Позивачем 15.11.2019 була подана адміністративна скарга до ДПС України.

Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 15.01.2020 №814/6/99-00-08-05-04-06 скарга задоволена частково, скасовано податкове повідомлення-рішення № від 31.10.2019, решта податкових повідомлень - рішень, вимога та рішення про застосування штрафних санкцій залишені без змін, а скарга в цієї частині без задоволення.

Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) № від 31.10.2019 та рішенням про застосування штрафних санкцій за несвоєчасне нарахування єдиного внеску № від 31.10.2019 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

У відповідності до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Тобто первинні документи є матеріалами, які є підставами для висновків під час проведення перевірок, у тому числі позапланових.

Податковий орган згідно з п/п. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України має право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки (п. 85.2 ст. 85 ПК України).

Платник податків у відповідності до п/п. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок проведення перевірок та оформлення їх результатів наведено в ст. 86 ПК України. Так за приписами п. 86.3 ПК України: Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Вимоги до оформлення результатів перевірок викладені в Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 26.10.2015 за №1300/27745 (далі - Порядок №727).

Зокрема п.п. 2 п. 4 розділу ІІІ Порядку №727 передбачено, що:

у разі відмови посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акту відображається в акті (довідці) документальної перевірки;

у разі надання посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки.

Як встановлено матеріалами адміністративної справи, Акт від 28.10.2019 №76/08-01-33-05/ не містить інформації про відмову позивача надати первинні документи на підтвердження відображених в податковому обліку витрат та пояснень стосовно порушень встановлених перевіркою.

Надані до позовної заяви докази здійснення перевізником послуг з розвантаження повністю ідентифікуються та підтверджуються видатковими накладними постачальників, залізничними накладними та нарядами на підрядні роботи.

Ці документи повністю спростовують висновок Акту від 28.10.2019 про не підтвердження товару, який розвантажувався та завантажувався у відповідній кількості та періодах.

Відповідач в відзиві на позовну заяву обмежується лише вказівкою про те, що первинні документи не були надані в ході перевірки, при цьому не надає зауважень щодо змісту первинних документів наданих до позовної заяви та їх класифікації як витрат у податковому обліку.

З матеріалів справи судом також встановлено, що підставною для прийняття відповідачем оскаржуваної вимоги та рішення є викладені в зазначеному акті перевірки висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства, внаслідок чого, як зазначено в акті перевірки, занижено оподатковуваний дохід на який відповідачем нарахований єдиний внесок та штрафні санкцій за несвоєчасну сплату такого внеску.

Судом встановлено, що на підставі зазначеного акту перевірки відповідачем, окрім оскаржуваних у цій справі вимоги та рішення, були прийняті податкові повідомлення-рішення від 31.10.2019 № про донарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 40047,81 грн., у тому числі основного платежу 26698,54 грн. та штрафних санкцій 13349,27 грн., № про донарахування грошового зобов`язання з військового збору на суму 3337,55 грн., у т.ч. 2224,90 грн. основного платежу та 1112,45 грн. штрафних санкцій та № про донарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 140785,50 грн., з яких 93857 грн. основного платежу та 46928,50 грн. штрафних санкцій.

Позивачем було оскаржено, крім іншого, податкове повідомлення-рішення відповідача від 31.10.2019 №.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі №280/743/20 позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 були задоволені. Визнані протиправними та скасовані: податкове повідомлення-рішення № від 31.10.2019 та податкове повідомлення-рішення № від 31.10.2019.

Зазначеним рішенням було встановлено, що «….відповідачем зайво нарахований ПДФО в сумі 22491,15 грн., у тому числі за 2017 р. - 11024,20 грн. та за 2018 р. - 11466,95 грн., за податковим повідомленням-рішенням № від 31.10.2019.».

Рішенням від 23.06.2020 у справі №280/743/20 набрало законної сили - 11.11.2020.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, в силу вимог ст.78 КАС України, вищезазначені факти не потребують доказування.

Отже, зазначеним рішенням встановлено відсутність заниження позивачем оподатковуваного доходу, внаслідок чого відсутні підстави для нарахування єдиного внеску та штрафних санкцій, за несвоєчасну сплату такого внеску.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи, відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті спірних рішень дотримано не було.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАС України).

У свою чергу податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (ст. 4 ПК України).

Зазначене в сукупності обумовлює покладення обов`язку доказування в податкових спорах на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття своїх рішень.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що обставини, на які посилається відповідач, як на підстави для винесення спірних рішень, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст. 139 КАС України.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) № від 31.10.2019.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій за несвоєчасне нарахування єдиного внеску № від 31.10.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривна 00 копійок.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 27.07.2021.

Суддя Р.В. Кисіль