Справа № 320/1864/21
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року справа № 320/1864/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Коздровської К.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за участю представників сторін:

від позивача - адвокат Буняк Ю.І.,

від відповідача: Малай В.С., в порядку самопредставництва юридичної особи

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви (т.1, а.с.49-54) позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області №2945/0901 від 12.11.2020.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України було проведено фактичну перевірку ТОВ «НЛТ Техніка», результати якої оформлені у вигляді акту від 09.10.2020 №27/10-36-09-00-10/42798837 про результати фактичної перевірки ТОВ «НЛТ Техніка».

Не погоджуючись з висновками перевірки та вважаючи її такою, що проведена з порушенням вимог чинного законодавства України, з метою реалізації прав, наданих позивачеві, останній подав свої заперечення до акту перевірки, проте рішенням «Про результати розгляду заперечень» №246/12/10-36-09-00-10 від 12.11.2020 висновки акту перевірки були залишені без змін.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №2945/0901 від 12.11.2020, яким до позивача було застосовано штрафні санкції у розмірі 500000,00 грн. за порушення ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Позивач оскаржив рішення №2945/0901 в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, однак рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 28.01.2021 №2195/6/99-00-06-03-02-06 рішення №2945/0901 було залишено без змін, а скаргу Позивача - без задоволення.

Позивач не погоджується із рішенням №2945/0901, вважає його протиправним і таким, що підлягає скасуванню, ґрунтуючись на тому, що перевірка була проведена із порушенням норм чинного законодавства України.

Посилаючись на висновок Верховного Суду у постанові від 21.02.2020 по справі №826/17123/18, вважає, що суд в першу чергу повинен надавати оцінку процедурним порушенням під час проведення перевірки.

Так, вважає, що наказ про проведення перевірки було оформлено з порушенням вимог ст.81 ПК України, а саме не зазначено конкретної підстави для проведення перевірки. Зазначає, що у наказі «Про проведення фактичних перевірок» №1483 від 02.10.2020 вказано, що перевірка здійснюється на підставі пп.80.2.5. п.80.2 ст.80 ПК України, проте стверджує, що відповідачем не доведено наявності передумов проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, якими є отримання контролюючими органами в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби, про що має бути зазначено в наказі про проведення такої перевірки.

Однак, у наказі №1483 від 02.10.2020 року, всупереч вимогам абз.3 п.81.1 ст.81 ПК України відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення фактичної перевірки позивача; не відображено: в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти порушення вимог законодавства у сфері виробництва і обігу пального; сумнівність яких саме дій позивача (дата вчинення дії, характер та наслідки вчинення такої дії та інші докази вчинення таких дій, показання свідків, працівників) була встановлена контролюючим органом.

Також звертає увагу, що у наказі про проведення перевірки, всупереч вимогам ст.81 ПК України, не зазначено чіткого періоду діяльності позивача, який буде перевірятися.

Позивач посилається на те, що перевірка була здійснена з порушенням вимог, встановлених п.80.7 ст.80 ПК України, а саме фактична перевірка позивача була здійснена не двома посадовими особами контролюючого органу, про яких зазначено у витягу з додатку №1 до наказу, а лише ГДРІ ОСОБА_1 відповідно до направлення №887 від 02.10.2020 року, про що свідчить запис на зворотному боці направлення; у присутності особи, яка працює у позивача на посаді начальника дільниці та не належить до посадових осіб позивача, не є представником останнього та не є тією особою, що фактично здійснює розрахункові операції.

Крім того, серед процедурних порушень порядку проведення перевірки зазначає, що порушення, виявлені відповідачем в процесі здійснення перевірки не могли бути встановлені під час проведення фактичної перевірки.

Із висновків Акту перевірки слідує, що позивач порушив ч.1 ст.15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» шляхом нібито зберігання дизельного пального, отриманого 15.04.2020 року та 06.05.2020 року, тобто до моменту отримання ліцензії на таке зберігання.

Проте з огляду на предмет фактичної перевірки та порядок її проведення, позивач вважає, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), що корелюється із правом контролюючого органу прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка підприємця. Натомість, перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Звертає увагу на те, що в акті перевірки зазначено про обставини квітня та травня 2020 року, в той час фактичну перевірку позивача було проведено лише у жовтні 2020 року, з огляду на що слідує, що в рамках проведення 05 жовтня 2020 року фактичної перевірки контролюючий орган не міг встановити порушення позивачем вимог ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», про які відповідачем зазначається у акті перевірки.

Щодо суті виявлених перевіркою порушень, позивач вважає висновки перевірки безпідставними та такими, що не підтверджуються матеріалами перевірки.

Зокрема, суперечить приписам чинного законодавства України та не підтверджується матеріалами перевірки висновок про порушення позивачем ч.1 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» у вигляді здійснення зберігання пального без наявності ліцензії.

Позивач вказує, що такий висновок відповідачем було зроблено на підставі аналізу Єдиного реєстру акцизних накладних та виявлення там акцизних накладних №31 від 15.04.2020 та №1057 від 06.05.2020 року, в яких отримувачем пального було вказано позивача.

Однак, за твердженням позивача акцизна накладна відповідно до положень ст.231 ПК України може свідчити про факт ввезення пального на митну територію України чи його реалізації. Натомість, вважає, що жодним чином на підставі такого документу неможливо встановити факт зберігання пального.

Зазначає, що під час проведення фактичної перевірки позивача, відповідачем не перевірялась наявність пального, отриманого 15.04.2020 та 06.05.2020, не було встановлено моменту вчинення подальших дій із пальним, у зв`язку із чим в акті перевірки не було зазначено періоду зберігання такого пального, що своєю чергою свідчить про невстановлення відповідачем факту зберігання позивачем пального до отримання ліцензії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання на 20.04.2021, витребувано докази від сторін.

06.04.2021 на адресу суду від представника позивача надійшли витребувані судом докази.

16.04.2021 на офіційну електронну адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив та клопотання про залишення відзиву ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 43141377) без розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження по справі на 30 календарних днів. Відкладено підготовче судове засідання на 25.05.2021.

21.04.2021 на електронну адресу суду від ГУ ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 43141377) надійшов відзив на позовну заяву б/н б/д, підписаний представником ГУ ДПС у Київській області Олександром Якимчуком.

23.04.2021 на адресу суду від ГУ ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 43141377) надійшов відзив на позовну заяву б/н б/д, підписаний представником ГУ ДПС у Київській області Олександром Якимчуком.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 відзив на позовну заяву б/н б/д Головного управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 43141377), що надійшов на адресу суду 23.04.2021, - повернуто Головному управлінню ГУ ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 43141377) без розгляду. Повторно витребувано докази у справі від відповідача. Відкладено підготовче засідання на 03.06.2021.

01.06.2021 на адресу суду від ГУ ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 44096797) надійшов відзив на позовну заяву б/н б/д, підписаний представником ГУ ДПС у Київській області Олександром Якимчуком із клопотанням про продовження Головному управлінню ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 44096797) процесуального строку на подання відзиву на адміністративний позов.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 підготовче засідання відкладено на 10.06.2021.

10.06.2021 у судовому засіданні було долучено до матеріалів справи відповідь на відзив.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 продовжено Головному управлінню ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 44096797) процесуальний строк на подання відзиву на адміністративний позов б/н б/д, який надійшов на адресу суду 01.06.2021. Прийнято до розгляду відзив Головного управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 44096797) на адміністративний позов б/н б/д, який надійшов на адресу суду 01.06.2021. Підготовче судове засідання відкладено у зв`язку продовженням процесуального строку на подання відзиву на адміністративний позов на 01.07.2021.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 закрито підготовче провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13.07.2021 о 14:00 год.

Відповідач проти позову заперечує, у відзиві на позовну заяву щодо порядку проведення фактичних перевірок зазначає, що на підставі на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України згідно з наказом ГУ ДПС у Київській області від 02.10.2020 №1483 та направленнями на перевірку від 02.10.2020 №886, 887 посадовими особами ГУ ДПС у Київській області з 05.10.2020 по 08.10.2020 проведено фактичну перевірку ТОВ «НЛТ Техніка» за адресою: Київська область, Макарівський район, с.Бишів, вул. Київська, 1-Б.

Щодо підстав проведення фактичної перевірки зазначає, що такою підставою в даному випадку є здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Зазначену у позовній заяві інформацію позивача щодо проведення перевірки уповноваженою особою ГУ ДПС у Київській області одноособово вважає надуманою та такою, що не має юридичних підстав.

Вказує, що перед початком перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Київській області пред`явлені документи, визначені п.81.1 ст.81 ПК України, начальнику дільниці ТОВ «НЛТ Техніка» ОСОБА_2 . Вказана особа, ознайомившись з направленнями на перевірку, отримала копію наказу про проведення фактичної перевірки з витягом з додатку до нього, про що власноручно зробила відмітку в направленнях на перевірку, а саме від 02.10.2020 №886, 887.

В ході проведення фактичної перевірки встановлено факт реалізації пального за відсутності діючої ліцензії на право зберігання пального, чим порушено ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Зокрема, згідно акцизних накладних від 15.04.2020 №31 та від 06.05.2020 №1057 ТОВ «Євродизель» () і ТОВ «Сейтлімс» () відповідно на адресу позивача: АДРЕСА_1 , реалізовано та відвантажено автотранспортними засобами (номер державної реєстрації НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ) дизельне паливо (важкі дистиляти) в кількості 7568 літрів та 18070 літрів відповідно. Однак ТОВ «НЛТ Техніка» за зазначеною вище адресою отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 08.05.2020 №2001222 терміном дії з 08.05.2020 по 08.05.2025.

Таким чином, на думку відповідача, позивачем здійснювалось зберігання пального за відсутності діючої ліцензії на право зберігання пального, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Також відповідач зауважує, що акцизні накладні, які надаються до суду, підтверджують, що позивачем здійснюється зберігання пального.

А отже, вважає, що суб`єкти господарювання всіх форм власності, які отримують пальне для власних потреб та здійснюють діяльність з його зберігання, повинні отримати відповідну ліцензію в органах ДПС.

Звертає увагу суду, що за результатами проведеної фактичної перевірки посадовими особами відповідача складено акт від 09.10.2020 № 27/10-36-09-00-10/42798837 про результати фактичної перевірки ТОВ «НЛТ Техніка», від підписання та отримання другого примірника начальник дільниці ТОВ «НЛТ Техніка» ОСОБА_2 відмовився, про що складені відповідні акти.

У відповіді на відзив від 09.06.2021 позивач зазначає, що відзив не містить заперечень всіх обставин та правових підстав, вказаних у позовній заяві на підтвердження протиправності податкового повідомлення-рішення №2945/0901 від 12.11.2020, у зв`язку з чим зробив висновок, що відповідачем не заперечуються, зокрема такі обставини та правові підстави позову: 1) у наказі про проведення перевірки, всупереч вимогам ст.81 ПК України, не зазначено чіткого періоду діяльності позивача, який буде перевірятися; 2) порушення, вказані відповідачем в акті перевірки, могли бути виявлені лише в ході проведення документальної перевірки, в той час як відповідачем було проведено фактичну перевірку; 3) на підставі аналізу лише акцизної накладної неможливо встановити факт зберігання пального - як період у часі.

Позивач аргументує свою відповідь на відзив тим, що у відзиві відповідач хибно посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 25.01.2019 року по справі № 812/1112/16. При цьому стверджує, що на даний момент наявні інші правові позиції Верховного Суду, викладені ним у постановах від 05.03.2019 року по справі №820/4893/18 та від 08.09.2020 у справі № 640/21536/19 щодо застосування спірної норми права у подібних правовідносинах, які є більш новими, по відношенню до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду, на яку посилається відповідач.

Відповідач правом подати заперечення на відповідь на відзив не скористався.

Представник позивача у судовому засіданні 13.07.2021 адміністративний позов підтримав у повному обсязі з підстав, вказаних у позові та у відповіді на відзив, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.07.2021 проти позову заперечував з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" (ідентифікаційний код юридичної особи 42798837, місцезнаходження: 08072, Київська обл., Макарівський район, село Бишів, вул. Київська, будинок 1-Б) зареєстровано в якості юридичної особи 06.02.2019, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1, а.с.97-101).

Видами економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" є: 45.19 Торгівля іншими автотранспортними засобами (основний); 33.19 Ремонт і технічне обслуговування інших машин і устаткування; 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, що підтверджує витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1, а.с.97-101).

З метою розміщення офісу та здійснення господарської діяльності, в орендному користуванні позивача перебуває нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 101,00 кв.м., відповідно до Договору оренди №0702 від 07.02.2019, укладеного позивачем з ТОВ «Спец-Електро» (т.1, а.с.102-107). Строк оренди складає 24 місяці з дати підписання Акту приймання-передачі в орендне користування.

Згідно з Актом приймання-передачі об`єкта оренди згідно Договору оренди №0702 від 07.02.2019 ТОВ «НЛТ Техніка» прийняло в тимчасове платне користування об`єкт оренди за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.108).

Судом встановлено, що позивач має ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), видану Головним управлінням ДПС у Київській області, реєстраційний номер 2001222, дата реєстрації: 08.05.2020, з терміном дії з 08.05.2020 до 08.05.2025 (т.1, а.с. 110).

Відповідно до вказаної ліцензії адресою місця зберігання зазначено: АДРЕСА_2 , загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального - 7500 літрів.

Головним управлінням ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 43141377) з 05.10.2020 по 08.10.2020 проведено фактичну перевірку місця зберігання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та належить суб`єкту господарювання Товариству з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" ().

Перевірку проведено на підставі пп. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України згідно з наказом Головного управління ДПС у Київській області № 1483 від 02.10.2020 та направленнями на перевірку від 02.10.2020 № 886, 887 (т.1, а.с. 212, 216-217).

За результатами фактичної перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Київській області складено акт про результати фактичної перевірки від 09.10.2020 №27/10-36-09-00-10/42798837 (далі - акт перевірки), в якому посадовими особами контролюючого органу встановлені порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" положень ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Так, перевіркою встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 здійснює діяльність ТОВ "НЛТ Техніка". Основний вид діяльності - торгівля іншими автотранспортними засобами. За зазначеною адресою суб`єктом господарювання зберігається пальне для власних потреб. На території розміщений 1 резервуар загальною місткістю 7500 л. Відповідно до ліцензійного реєстру ТОВ "НЛТ Техніка" отримало ліцензію на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 08.05.2020 №2001222 терміном дії з 08.05.2020 по 08.05.2025 за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, згідно Єдиного реєстру акцизних накладних ТОВ "НЛТ Техніка" отримало дизельне пальне УКТЗЕД важкі дистиляти (газойли) відповідно до акцизних накладних від 15.04.2020 №31 та від 06.05.2020 №1057 на загальний об`єм 25638,07 літрів. Таким чином ТОВ "НЛТ Техніка" здійснювалось зберігання пального за відсутності діючої ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки).

Не погодившись з висновками акта перевірки, 30.10.2020 позивач направив відповідачу заперечення на акт перевірки вих. №30/10 (т.1, а.с. 13-16).

За результатами розгляду заперечень на акт перевірки, Головне управління ДПС у Київській області з розгляду заперечень залишило без змін висновки фактичної перевірки, про що викладено у листі № 246/12/10-36-09-00-10 від 12.11.2020 (т.1, а.с.17-20).

12.11.2020 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 2945/0901, на підставі якого до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 500000,00 грн. за порушення ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (т.1, а.с. 21).

26.11.2020 року позивач подав на адресу Державної податкової служби скаргу вих. №26/11 на податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 12.11.2020 року №2945/0901 (т.1, а.с. 22-27).

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 28.01.2021 №2195/6/99-00-06-03-02-06 податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 12.11.2020 №2945/0901 залишено без змін, а скарга - без задоволення (т.1, а.с. 28-32).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до положень частини першої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 № 481/95-BP (далі - Закон № 481/95-BP) імпорт, експорт алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності без наявності ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Згідно з частиною восьмою статті 15 Закону № 481/95-BP суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років (частина десята статті 15 Закону № 481/95-BP).

Згідно з частиною шістнадцятою статті 15 Закону № 481/95-BP суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

При цьому, нормами частини першої статті 17 Закону № 481/95-BP визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону № 481/95-BP до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Щодо процедурних порушень, зазначених позивачем у позові, суд вказує на таке.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пп. 80.2.5. п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Перевіряючи дотримання відповідачем норм чинного законодавства щодо порядку та підстав проведення перевірки суд зазначає, що у своїй постанові від 21 лютого 2020 року по справі №826/17123/18 Верховний Суд сформував наступний правовий висновок: «Незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.».

Отже, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкового повідомлення-рішення, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність такого податкового повідомлення-рішення, а суди таким підставам позову повинні надавати правову оцінку в першу чергу.

Щодо доводів позивача про відсутність зазначення у наказі про проведення перевірки конкретної підстави для проведення перевірки, суд зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що фактична перевірка позивача проведена на підставі наказу відповідача №1483 від 02 жовтня 2020 року «Про проведення фактичних перевірок», в якому зазначено, що відповідно до вимог ст.ст. 20, 75, 80 Податкового кодексу України та з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання норм законодавства щодо виробництва та обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального наказано начальнику управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів у жовтні 2020 року організувати проведення фактичних перевірок (п.1 наказу). Працівникам управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів на підставі пп. 80.2.5. п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України провести фактичні перевірки суб`єктів господарювання (об`єктів) згідно з додатком №1 (п.2 наказу) (т.1, а.с.212).

Відповідно до витягу з додатку №1 до зазначеного наказу у переліку суб`єктів господарювання зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" (, адреса об`єкта перевірки: Макарівський район, село Бишів, вул. Київська, будинок 1-Б, дата початку і тривалість перевірки 05.10.2020 - 10 діб, посада та П.І.Б. перевіряючих - ГДРІ ОСОБА_3 , ГДРІ ОСОБА_1 (т.1, а.с.213).

Суд зазначає, що єдиним посиланням на підставу проведення перевірки у наказі «Про проведення фактичних перевірок» №1483 від 02.10.2020 вказано, що перевірка здійснюється на підставі пп.80.2.5. п.80.2 ст.80 ПК України.

Як вже зазначено судом, відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

В свою чергу, відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявність та/або отримання контролюючими органами в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби, про що має бути зазначено в наказі про проведення такої перевірки.

Однак, у наказі №1483 від 02.10.2020 всупереч вимогам абз.3 пп.81.1 ст.81 ПК України відсутні будь-які посилання на конкретні та фактичні підстави призначення фактичної перевірки позивача.

Також у наказі №1483 від 02.10.2020 не відображено, в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти порушення вимог законодавства у сфері виробництва і обігу пального; сумнівність яких саме дій позивача (дата вчинення дії, характер та наслідки вчинення такої дії та інші докази вчинення таких дій, показання свідків, працівників) була встановлена контролюючим органом.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що при оформленні наказу у контролюючого органу відсутні визначені нормами ПК України підстави для проведення фактичної перевірки позивача, що не спростовано відповідачем під час розгляду справи в суді.

Посилання відповідача на те, що згідно з пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України достатньою самостійною підставою для проведення фактичної перевірки є здійснення відповідачем функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів, суд вважає помилковим, оскільки таке тлумачення цієї норми повністю нівелює необхідність існування інших передбачених у п. 80.2 ст. 80 ПК України підстав для проведення фактичних перевірок дотримання вимог законодавства в цій сфері, адже такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі.

Суд зазначає, що до відзиву на позовну заяву відповідачем на підтвердження наявності підстав для проведення фактичної перевірки надано копію доповідної записки начальника управління контролю за підакцизними товарами на адресу в.о. начальника ГУ ДПС у Київській області від 02.10.2020 №45/10-36-09-00-10, в якій зазначено, що з метою здійснення функцій, закріплених за управлінням контролю за підакцизними товарами в частині контролю за дотриманням норм законодавства суб`єктами господарювання, які здійснюють торгівлю підакцизними товарами, проведено доперевірочний аналіз інформації щодо платників податків, які мають діючі ліцензії або які здійснюють придбання/продаж підакцизної продукції без наявності відповідних ліцензій, не подали в установлений законом строк обов`язкову звітність або подали їх із нульовими показниками, тощо, та визначено перелік суб`єктів господарювання, по яких необхідно провести фактичні перевірки (додаток №1) (т.1, а.с.214).

Суд зазначає, що вказана доповідна записка не може бути обґрунтованою причиною правомірності видання наказу від 02.10.2020 №1483, оскільки податковим органом не доведено, що саме ця доповідна записка та наявна в ній інформація слугували підставою для прийняття спірного наказу.

Також суд зазначає, що у доповідній записці від 02.10.2020 №45/10-36-09-00-10 відсутня будь-яка інформація, що вказує на порушення вимог законодавства платником податків і що в даному випадку податковий контроль необхідно було здійснювати саме в формі фактичної перевірки.

Крім того, суд зазначає, що доповідна записка, як підстава, яка підпадає під дію підпункту 80.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи, натомість ніяких конкретних фактів та обставин порушення платником вимог законодавства в частині зберігання пального доповідна записка не містить.

Суд вважає помилковим посилання відповідача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 25.01.2019 у справі № 812/1112/16, де стверджується, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Так, на час розгляду даної справи наявні інші правові висновки Верховного Суду, викладені ним у постановах від 19.11.2020 у справі № 160/7971/19 та від 08.09.2020 у справі №640/21536/19 щодо застосування спірної норми права (пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПКУ) у подібних правовідносинах, які є більш новими по відношенню до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25.01.2019 у справі № 812/1112/16, на яку посилається Відповідач.

В свою чергу, з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, звернуто увагу судів на те, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

У зв`язку із чим, при розгляді даної справи суд має враховувати саме правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 19.11.2020 у справі № 160/7971/19 та від 08.09.2020 у справі № 640/21536/19 про те, що підставою проведення фактичної перевірки, визначеної підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, тобто інформації про конкретний факт недотримання платником податків вимог законодавства щодо виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відтак суд у розглядуваній справі виходить з того, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального, не є окремою, самостійною та достатньою підставою для проведення фактичної перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, оскільки у такому випадку всі інші підстави для проведення фактичної перевірки, передбачені пункту 80.2 статті 80 ПК України, втрачають своє юридичне значення, у зв`язку з наданням контролюючому органу права без настання будь-яких юридичних фактів та у будь-який час проводити фактичні перевірки платників податків з питань виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 08.09.2020 у справі № 640/21536/19 вказує на те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав письмових та належним чином оформлених доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугувала інформація про порушення Товариством вимог законодавства. Як у листі, який відповідач визначає як підставу для проведення перевірки, так і у самому наказі про призначення перевірки, податковий орган не конкретизує суть порушення. У спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності Товариства вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом.

Аналіз наданих відповідачем доказів, як підставу для видання наказу від 02.10.2020 №1483 "Про проведення фактичних перевірок" у сукупності не доводить наявність визначених у пп. 80.2.5. п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України підстав для проведення фактичної перевірки, оскільки не містить інформації про порушення вимог законодавства в частині здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відтак, суд погоджується із доводами позивача про відсутність підстав для проведення спірної фактичної перевірки, а саме реальних подій та обставин, з настанням яких законодавець пов`язує виникнення у контролюючого органу права на призначення фактичної перевірки, що є самостійною правовою підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами фактичної перевірки.

Щодо доводів позивача про те, що у Наказі про проведення фактичної перевірки, всупереч вимогам ст.81 ПК України, не зазначено чіткого періоду діяльності Позивача, який буде перевірятися, суд зазначає таке.

Суд зазначає, що в силу пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, аналіз положень пункту 81.1 статті 81 ПК України свідчить, що до умов допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок є наявність наказу про проведення перевірки, в якому, серед іншого, має бути зазначений період діяльності, який буде перевірятися.

Вказана вимога покликана на встановлення конкретного періоду діяльності платника податків, який буде перевірятися.

Судом встановлено, що в наказі відповідача «Про проведення фактичних перевірок» №1483 від 02.10.2020 період діяльності, який буде перевірятися, не визначений.

Суд зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач не висловив заперечень стосовно даного аргументу позивача. В судовому засіданні представник відповідача не зміг назвати причин не зазначення у наказі «Про проведення фактичних перевірок» №1483 від 02.10.2020 періоду діяльності, який буде перевірятися.

Відтак, відсутність у наказі про проведення перевірки №1483 від 02.10.2020 періоду діяльності, який буде перевірятися, робить не визначеними коло повноважень податкового органу та свідчить про не обмеження такого періоду, що є порушенням вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України.

Щодо посилання позивача на порушення відповідачем п.80.7 ст.80 ПК України, а саме здійснення фактичної перевірки не двома посадовими особами контролюючого органу, про яких зазначено у Витягу з додатку №1 до Наказу, а лише ГДРІ ОСОБА_1 відповідно до направлення №887 від 02.10.2020 року, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 80.7 статті 80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Судом встановлено, що перевірку позивача проведено на підставі пп. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України згідно з наказом Головного управління ДПС у Київській області № 1483 від 02.10.2020, в якому вказано: працівникам управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів на підставі пп. 80.2.5. п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України провести фактичні перевірки суб`єктів господарювання (об`єктів) згідно з додатком №1 (п.2 наказу) (т.1, а.с.212).

Відповідно до витягу з додатку №1 до зазначеного наказу у переліку суб`єктів господарювання зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" (, адреса об`єкта перевірки: АДРЕСА_1 , дата початку і тривалість перевірки 05.10.2020 - 10 діб, посада та П.І.Б. перевіряючих - ГДРІ ОСОБА_3 , ГДРІ ОСОБА_1 (т.1, а.с.213).

Згідно з направленням на перевірку від 02.10.2020 № 886 визначено посадову особу органу державної податкової служби, що здійснює перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка", зокрема ОСОБА_3 , головного державного ревізора-інспектора (т.1, а.с.216-219).

На звороті направлення на перевірку від 02.10.2020 № 886 зазначено, що вказане направлення пред`явлено ОСОБА_2 , начальнику дільниці, 05.10.2020 о 14:03 год. та вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки 05.10.2020 о 14:03 год.

Згідно з направленням на перевірку від 02.10.2020 № 887 визначено посадову особу органу державної податкової служби, що здійснює перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка", зокрема ОСОБА_1 , головного державного ревізора-інспектора (т.1, а.с.217-218).

На звороті направлення на перевірку від 02.10.2020 № 887 зазначено, що вказане направлення пред`явлено ОСОБА_2 , начальнику дільниці, 05.10.2020 о 14:03 год. та вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки 05.10.2020 о 14:03 год.

Судом встановлено, що акт перевірки підписаний головними державними ревізорами-інспекторами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Отже, доводи позивача про проведення фактичної перевірки менше ніж двома посадовими особами контролюючого органу не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються матеріалами перевірки, наданими відповідачем.

Щодо посадової особи суб`єкта господарювання або його представника, у присутності якої проведено фактичну перевірку суд зазначає таке.

В акті перевірки вказано, що фактичну перевірку здійснено у присутності ОСОБА_2 , начальника дільниці, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Як вже встановлено судом, на звороті направлень на перевірку від 02.10.2020 № 886, 887 наявна розписка про те, що вказані направлення на перевірку пред`явлено ОСОБА_2 , начальнику дільниці, 05.10.2020 о 14:03 год. та вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки 05.10.2020 о 14:03 год.

Суд зазначає, що підпис особи, у присутності якої проведено фактичну перевірку, про ознайомлення з актом перевірки та отримання примірнику акту перевірки в акті перевірки відсутній.

Суд зазначає, що посадовими особами контролюючого органу у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 , начальника дільниці, від підписання акту перевірки та від отримання акту перевірки складені відповідні акти від 08.10.2020 (т.1, а.с.224, 225).

Факт проведення фактичної перевірки саме у присутності ОСОБА_2 , начальника дільниці, позивачем не заперечується, проте позивач стверджує, що дана особа не належить до посадових осіб позивача, не є представником останнього та не є тією особою, що фактично здійснює розрахункові операції, а отже перевірка проведена у присутності не уповноваженої на то особи.

Відповідно до п.86.5 ст.86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

З аналізу вищевикладених норм чинного законодавства вбачається, що при проведенні перевірки та оформленні її матеріалів можуть бути присутні посадова особа платника податків, законний представник платника податків або особа, яка здійснювала розрахункові операції.

Згідно Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка", затвердженого Рішенням Учасника №01/2021 від 26.03.2021, виконавчим і розпорядчим органом Товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю та несе відповідальність за виконання покладених на Товариство завдань, є Директор (т.1, а.с.74-95).

Згідно з рішенням Засновника №01/2019 Товариства з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" від 04.02.2019 обрано Директором Товариства з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" ОСОБА_4 (т.1, а.с.96).

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" є ОСОБА_4 , відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні (т.1, а.с.97-101).

Відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" від 18.06.2019 №22-НЛТ «Про прийняття на роботу» ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду начальника дільниці з місячним посадовим окладом 8000,00 грн. з 19.06.2019 (т.1, а.с.109).

Виходячи з положень п.80.7 ст.80 та п.86.5 ст.86 ПК України, ОСОБА_2 , начальник дільниці Товариства з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка", не є посадовою особою Товариства з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка", не є уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" та не є особою, яка проводить розрахункові операції, а отже у посадових осіб контролюючого органу не було підстав для вручення такій особі копії наказу на проведення перевірки, пред`явлення такій особі направлень на перевірку, як і не було підстав для проведення фактичної перевірки у присутності такої особи.

Факт вручення 05.10.2020 ОСОБА_2 , начальнику дільниці, копії наказу про проведення фактичної перевірки від 02.10.2020 №1483 та пред`явлення вказаній особі направлень на перевірку від 02.10.2020 № 886, 887 не змінює висновків суду про відсутність у ОСОБА_2 права представляти інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" під час спірної перевірки.

Отже, відповідачем не спростовано доводів позивача про те, що фактична перевірка Позивача була здійснена за відсутності будь-якої уповноваженої особи підприємства, в присутності якої вона могла бути проведена відповідно до вимог п.80.7 ст.80 ПК України.

Щодо доводів позивача про те, що порушення, виявлені Відповідачем в процесі здійснення фактичної перевірки не могли бути встановлені під час проведення фактичної перевірки, оскільки є предметом документальної перевірки, суд зазначає таке.

Аргументуючи вказані доводи позивач вказує на те, що із висновків Акту перевірки слідує, що Позивач порушив ч.1 ст.15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» шляхом нібито зберігання дизельного пального, отриманого 15.04.2020 року та 06.05.2020 року, тобто до моменту отримання ліцензії на таке зберігання.

Проте з огляду на предмет фактичної перевірки та порядок її проведення, позивач вважає, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), що корелюється із правом контролюючого органу прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка підприємця. Натомість, перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Звертає увагу на те, що в акті перевірки зазначено про обставини квітня та травня 2020 року, в той час як фактичну перевірку позивача було проведено лише у жовтні 2020 року, з огляду на що слідує, що в рамках проведення 05 жовтня 2020 року фактичної перевірки контролюючий орган не міг встановити порушення Позивачем вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», про які Відповідачем зазначається у Акті перевірки.

Наявність викладених процедурних порушень, як наполягає позивач, свідчить про те, що невиконання вимог до порядку проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії у вигляді податкового повідомлення-рішення.

Як наслідок, акт такої перевірки з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, а тому прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення не може бути визнано правомірним.

Будь-яких заперечень, окрім цитування положень Податкового кодексу України, відзив відповідача з приводу даного аргументу позивача не містить.

Як слідує з акту перевірки від 09.10.2020 №27/10-36-09-00-10/42798837, перевіркою встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 здійснює діяльність ТОВ "НЛТ Техніка". Основний вид діяльності - торгівля іншими автотранспортними засобами. За зазначеною адресою суб`єктом господарювання зберігається пальне для власних потреб. На території розміщений 1 резервуар загальною місткістю 7500 л. Відповідно до ліцензійного реєстру ТОВ "НЛТ Техніка" отримало ліцензію на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 08.05.2020 №2001222 терміном дії з 08.05.2020 по 08.05.2025 за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, згідно Єдиного реєстру акцизних накладних ТОВ "НЛТ Техніка" отримало дизельне пальне УКТЗЕД важкі дистиляти (газойли) відповідно до акцизних накладних від 15.04.2020 №31 та від 06.05.2020 №1057 на загальний об`єм 25638,07 літрів. Таким чином ТОВ "НЛТ Техніка" здійснювалось зберігання пального за відсутності діючої ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки).

Отже, порушення позивачем ч.1 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» у вигляді здійснення зберігання пального без наявності ліцензії зафіксовано актом перевірки, складеним 09.10.2020, проте самі порушення, що полягають у зберіганні пального за відсутності діючої ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) мали місце 15.04.2020 та 06.05.2020.

Відповідно до положень п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки", крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно з пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 80.2.6 п.80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп.80.2.7 п. 80.2 ст. 80).

Відповідно до пп. 1.2.2 п. 1.2 розділу I Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС від 31.07.2014 № 22 (зі змінами, у редакції, чинній на час проведення перевірки), зазначено, що при організації проведення документальної позапланової (крім перевірок, визначених у підпункті 1.2.3 цього пункту) або фактичної перевірки обґрунтовані пропозиції щодо необхідності її проведення оформлюються доповідною запискою (висновком) за підписом керівника відповідного структурного підрозділу, який має інформацію, що може слугувати підставою для проведення документальної позапланової або фактичної перевірки відповідно до чинного законодавства.

Суд зазначає, що доповідна записка начальника управління контролю за підакцизними товарами на адресу в.о. начальника ГУ ДПС у Київській області від 02.10.2020 №45/10-36-09-00-10, в якій зазначено, що з метою здійснення функцій, закріплених за управлінням контролю за підакцизними товарами в частині контролю за дотриманням норм законодавства суб`єктами господарювання, які здійснюють торгівлю підакцизними товарами, проведено доперевірочний аналіз інформації щодо платників податків, які мають діючі ліцензії або які здійснюють придбання/продаж підакцизної продукції без наявності відповідних ліцензій, не подали в установлений законом строк обов`язкову звітність або подали їх із нульовими показниками, тощо, та визначено перелік суб`єктів господарювання, по яких необхідно провести фактичні перевірки (додаток №1) (т.1, а.с.214), не містить обґрунтованих пропозицій щодо необхідності проведення податкового контролю саме в формі фактичної перевірки.

Аналізуючи положення ст.ст.75, 80 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), це корелюється із правом податкового органу прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка суб`єкта господарювання.

Однак, перевірка дотримання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування до платника податків штрафних санкцій.

Також звертає на себе увагу той факт, що правопорушення, на яке посилається податковий орган, мало місце 15.04.2020 та 06.05.2020 року, а фактична перевірка призначена 02.10.2020 та проведена в період з 05.10.2020 по 08.10.2020, що безпосередньо свідчить про те, що під час фактичної перевірки бралися до уваги обставини та факти, які мали місце не на момент проведення фактичної перевірки, а в минулому.

Отже, оскільки фактична перевірка відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК здійснюється щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у т. ч. про виробництво та обіг підакцизних товарів, пального, та її тривалість не повинна перевищувати 10 діб із можливістю продовження строку на 5 діб відповідно до п. 82.3 ст. 82 ПК України, то комплексне дослідження дотримання порядку здійснення ліцензованого виду діяльності платника податків, який не охоплено фактичною перевіркою (передує або понад вказаних 10 - 15 діб), може бути здійснене у ході невиїзних документальних, а також планових/позапланових виїзних перевірок, за наявності підстав для їх проведення.

Враховуючи виявлені судом та не спростовані відповідачем процедурні порушення щодо проведення спірної фактичної перевірки, а саме: 1) проведення перевірки без наявності конкретних підстав для її проведення; 2) не зазначення у наказі про проведення перевірки чіткого періоду діяльності позивача, який буде перевірятися; 3) проведення фактичної перевірки за відсутності будь-якої уповноваженої особи підприємства; 4) виявлені порушення є предметом проведення документальної, а не фактичної перевірки, суд приходить до висновку про те, що така перевірка проведена незаконно.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16 лютого 2016 року (справа № 826/12651/14), від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2018 року (справа № 1570/7146/12), від 24 жовтня 2018 року (справа № 808/1746/15) та від 04 лютого 2019 року (справа № 807/242/14).

Щодо суті виявлених перевіркою порушень, суд зазначає наступне.

Позивач вказує, що висновок про порушення Позивачем ч.1 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» у вигляді здійснення зберігання пального без наявності ліцензії відповідачем було зроблено на підставі аналізу Єдиного реєстру акцизних накладних та виявлення там акцизних накладних №31 від 15.04.2020 та №1057 від 06.05.2020 року, в яких отримувачем пального було вказано позивача.

Однак, за твердженням позивача акцизна накладна відповідно до положень ст.231 ПК України може свідчити про факт ввезення пального на митну територію України чи його реалізації, про що прямо зазначено у рішенні «Про результати розгляду заперечень». Натомість, вважає, що жодним чином на підставі такого документу неможливо встановити факт зберігання пального.

Зазначає, що під час проведення фактичної перевірки позивача, відповідачем не перевірялась наявність пального, отриманого 15.04.2020 та 06.05.2020, не було встановлено моменту вчинення подальших дій із пальним, у зв`язку із чим в Акті перевірки не було зазначено періоду зберігання такого пального, що своєю чергою свідчить про невстановлення відповідачем факту зберігання Позивачем пального до отримання ліцензії.

Відповідно до термінів, визначення яких наведено у статті 1 Закону №481/95-ВР:

місце виробництва пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для виробництва та/або зберігання пального на праві власності або користування;

місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;

місце оптової торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для здійснення оптової торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування;

місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування;

виробництво пального - діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, в результаті якої отримується пальне або інші продукти переробки;

зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Згідно положень п.231.1 ст.231 ПК України платник податку при ввезенні на митну територію України пального або спирту етилового, з якого сплачено акцизний податок, або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу, або реалізації пального або спирту етилового зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального або спирту етилового та зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

Платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального або спирту етилового, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; втраченого у межах та/або понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування у процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального або спирту етилового, а також при здійсненні операцій, які не підлягають оподаткуванню або звільняються від оподаткування.

В ході проведення фактичної перевірки встановлено факт зберігання пального за відсутності ліцензії на право зберігання пального, чим порушено ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Вказані висновки були зроблені податковим органом, виходячи з відомостей, які містяться в акцизній накладній від 15.04.2020 №31, яка складена ТОВ «Євродизель» () та акцизній накладній від 06.05.2020 №1057, яка складена ТОВ «Сейтлімс» (), відповідно до яких на адресу позивача: АДРЕСА_1 , реалізовано та відвантажено автотранспортними засобами (номер державної реєстрації НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відповідно) дизельне паливо (важкі дистиляти) в кількості 7568 літрів та 18070 літрів відповідно.

Так, перевіркою встановлено, що за адресою: Київська обл., Макарівський район, село Бишів, вул. Київська, будинок 1-Б здійснює діяльність ТОВ "НЛТ Техніка". Основний вид діяльності - торгівля іншими автотранспортними засобами. За зазначеною адресою суб`єктом господарювання зберігається пальне для власних потреб. На території розміщений 1 резервуар загальною місткістю 7500 л. Відповідно до ліцензійного реєстру ТОВ "НЛТ Техніка" отримало ліцензію на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 08.05.2020 №2001222 терміном дії з 08.05.2020 по 08.05.2025 за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, згідно Єдиного реєстру акцизних накладних ТОВ "НЛТ Техніка" отримало дизельне пальне УКТЗЕД важкі дистиляти (газойли) відповідно до акцизних накладних від 15.04.2020 №31 та від 06.05.2020 №1057 на загальний об`єм 25638,07 літрів. Таким чином ТОВ "НЛТ Техніка" здійснювалось зберігання пального за відсутності діючої ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки).

Аналізуючи встановлені перевіркою обставини, суд вважає, що на момент проведення фактичної перевірки та оформлення її результатів 09.10.2020 відповідач не встановив обставин фактичного зберігання пального, а лише констатував факт його отримання позивачем в певний період часу, а саме 15.04.2020 від ТОВ «Євродизель» () отримано дизельне паливо у кількості 7568 літрів та 06.05.2020 від ТОВ «Сейтлімс» () отримано дизельне паливо у кількості 18070 літрів.

Натомість, суд вважає, що факту проведення позивачем діяльності із зберігання пального на момент перевірки відповідачем не встановлено. Вказане підтверджується також самим актом перевірки, з якого слідує, що на території розміщений 1 резервуар загальною місткістю 7500 літрів, у той час як позивачем отримано відповідно до акцизних накладних від 15.04.2020 №31 та від 06.05.2020 №1057 у загальній кількості 25638,07 літрів пального.

Відповідач не заперечує того факту, що висновок про порушення позивачем вимог ч. 1 ст.15 Закону № 481/95-BP зроблений виключно на підставі аналізу акцизних накладних від 15.04.2020 №31 та від 06.05.2020 №1057 згідно Єдиного реєстру акцизних накладних.

Проте, самі по собі акцизні накладні не доводять факту зберігання пального в певний момент часу, як і не визначають конкретного місця зберігання та кількість пального у конкретному місці зберігання.

Так, актом перевірки лише визначений факт розміщення на території 1 резервуару загальною місткістю 7500 л, без зазначення кількості пального у такому резервуарі на момент перевірки.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що отримання позивачем пального відповідно до акцизних накладних не є доказом того, що позивач фактично зберігав отримане пальне в певних ємностях.

Отже, аналізуючи наведені в акті перевірки обставини, суд констатує, що перевірку зберігання пального здійснено відповідачем на підставі документів, без реального встановлення факту такого зберігання та без визначення конкретного місця зберігання, а отже факт зберігання пального позивачем перевіркою не встановлений.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідачем оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято неправомірно, за відсутності законодавчо визначених підстав для цього, без врахування фактичних обставин та без надання оцінки запереченням позивача на предмет їх обґрунтованості.

Отже, суд дійшов висновку щодо правомірності позовних вимог позивача та наявності підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 12.11.2020 № 2945/0901.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 7500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3466 від 09.02.2021 (т.1, а.с.7).

Враховуючи задоволення позовних вимог, судовий збір у сумі 7500,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області.

В судовому засіданні 13.07.2021 проголошено вступну та резолютивну частину рішення, повний текст судового рішення складено 23.07.2021.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Київській області від 12.11.2020 №2945/0901.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 44096797; місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-а) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" (ідентифікаційний код 42798837, місцезнаходження: 08072, Київська обл., Макарівський район, с. Бишів, вул. Київська, буд. 1б) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 7500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот грн. 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Кушнова А.О.