Справа № 638/10799/21
Суддя: Латка І. П.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/452/21
РІШЕННЯ
Іменем України

26 липня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання Котельнікової А.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , до Харківського прикордонного загону про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
в с т а н о в и в:
У липні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Харківського прикордонного загону, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 152199 від 09 липня 2021 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказаною постановою начальника віпс (тип А) Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Харківського прикордонного загону ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. Вказана постанова протиправна та підлягає скасуванню, оскільки при складанні постанови про адміністративне правопорушення за № 152199 від 09 липня 2021 року начальник віпс (тип А) прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 капітан ОСОБА_3 не з`ясував обставини дій позивача щодо перетину державного кордону зі сторони РФ 09 липня 2021 року, не надав можливість позивачу надати пояснення щодо дій стосовно перетину державного кордону зі сторони РФ, які були викликані крайньою необхідністю. Таким чином, посадовою особою відповідача при складанні постанови про адміністративне правопорушення № 152199 від 09 липня 2021 року не враховано положення ст. 245, 280 КУпАП, чим допущено процесуальні порушення. Крім того, під час винесення постанови ОСОБА_1 заявляв усні клопотання про відкладення розгляду справи, зокрема для долучення доказів невинуватості, розгляду справи у Харківському прикордонному загоні, просив застосувати до нього усне попередження як менш суворе покарання, однак зазначені клопотання суб`єктом владних повноважень були проігноровані, що свідчить про порушення вимог ст. 283 КУпАП.
З огляду на викладені вище підстави позивач просив суд скасувати постанову начальника віпс (тип А) прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 капітана ОСОБА_3 № 152199 від 09 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУПАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Представник відповідача надав суду відзив з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки оскаржувана постанова законна та винесена з дотриманням вимог законодавства. На підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності долучено копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності № 152199 від 09 липня 2021 року, розписку про отримання ОСОБА_1 пам`ятки про процесуальні права, копію письмових пояснень ОСОБА_1 від 09 липня 2021 року, роздруківку з бази даних.
У судове засідання позивач, його представник а також відповідач не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення слухання справи суду не надходило.
Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено обставини про те, що постановою начальника віпс (тип А) Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 від 09 липня 2021 року №152199 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.
Фактичною підставою для притягнення ОСОБА_1 було те, що 09 липня 2021 року о 10:10 год в пункті пропуску через державний кордон «Гоптівка» виявлено порушення 08 липня 2021 року близько о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_1 порядку виїзду з тимчасово окупованої території України в районі пункту пропуску «Маринівка», рух через який припинено, поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду, чим порушив вимоги п. 3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товару на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 № 815, відповідно до якого в`їзд або виїзд до з ТОТ здійснюється виключно через КПВВ. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.
Частиною 1 статті 204-2 КУпАП передбачено відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.
Згідно зі статтею 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені зокрема ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.
Статтею 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, зокрема, що в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.
Так, порядком в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженим постановою КМУ №815 від 17.07.2019 року, визначено що контроль в`їзду/виїзду - комплекс заходів з перевірки осіб та транспортних засобів, що в`їжджають - виїжджають, а також товарів, що переміщуються на тимчасово окуповані території та з таких територій відповідно до вимог цього Порядку, що здійснюється уповноваженими службовими особами військових формувань, правоохоронних та інших державних органів, які залучені до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. В`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти в`їзду-виїзду відповідно до вимог цього Порядку. Контрольні пункти в`їзду-виїзду не призначені для перетинання державного кордону. Пунктом 4 вказаного Порядку визначено, що кількість контрольних пунктів в`їзду-виїзду, місцезнаходження і межі їх режимних та сервісних зон (у тому числі об`єктів сервісного обслуговування), дорожні коридори визначаються та затверджуються відповідно до пункту 9 Положення про облаштування контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та виїзду з них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2020 р. № 1368. Відповідна інформація розміщується на офіційних веб-сайтах Міноборони, Адміністрації Держприкордонслужби, ДФС.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.
Частиною першою ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених в постанові від 09 липня 2021 року.
Сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення під час розгляду справи не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 липня 2020 року у справі №177/525/17.
Долучену до відзиву на позовну заяву роздруківку з бази даних суд не враховує, оскільки зі змісту цієї роздруківки неможливо встановити її відповідність критеріям належності. Окрім того, невідомим також є джерело походження даного доказу, що позбавляє суд можливості оцінити даний доказ на відповідність вимогам допустимості доказів.
Окрім зазначених документів до відзиву на позовну заяву не долучено будь-якого іншого доказу.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.
Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн, підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем під час подання позову був сплачений судовий збір в сумі 454 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 12 липня 2021 року, який у зв`язку із задоволенням позовних вимог підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Харківського прикордонного загону.
Керуючись ст. 77, 139, 246, 286 КАС України, ст. 7, 247, 251, 280 КУпАП суд

в и р і ш и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , до Харківського прикордонного загону про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Скасувати постанову №152199 від 09 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн 00 коп.
Закрити провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) (, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.
Із урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України (в редакції, яка набула чинності з 15.12.2017) рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 26 липня 2021 року.

Суддя І.П. Латка