Справа № 200/5283/21
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 р. Справа№200/5283/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці № 39 від 03.02.2021 року; зобов`язати Бахмутсько-Лиманського об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці.

24 травня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02 липня 2021 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, в якому заявлено клопотання про заміну сторони по справі.

05 липня 2021 року ухвалою суду в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про заміну відповідача по справі відмовлено

12 липня 2021 року до суду від представника позивача засобами поштового зв`язку надійшло клопотання про виклик свідків в адміністративній справі для надання відомостей щодо обставин роботи ОСОБА_1 в період з 11.01.2001 р по 01.03.2003р. на підприємстві - Артемівський філіал № 2 АТЗТ «Агроспецмонтаж», гр. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 телефон НОМЕР_1 ) та гр. ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 телефон НОМЕР_2 ).

12 липня 2021 року ухвалою суду в задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідків відмовлено.

Від Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відзив на адміністративний позов не надходив.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_4 .

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначив, що 28.01.2021 року позивач звернувся до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі в ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 39 від 03.02.2021р. у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу було відмовлено оскільки на титульній сторінці трудової книжки розмита печатка підприємства, яку неможливо ідентифікувати, а також відсутні відомості, зокрема довідки пільгового характеру, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Представник позивача на підтвердження наявності трудового стажу, страхового/робочого стажу на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджує той факт, що відомості, дати, записи, підприємства, які зазначені у довідці з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) № 9338 1133 4666 4315 від 02.02.2021р. повністю відповідають відомостям, датам та записам, які зазначені у трудової книжці НОМЕР_5 .

З огляду на що, весь стаж позивача підтверджується записами в його трудовій книжці та показаннями свідків гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які працювали разом з позивачем на підприємстві - Артемівський філіал № 2 АТЗТ «Агроспецмонтаж».

Представник на позивача також зазначає, що на позивача не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудової книжці, а відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу, у трудовій книжці у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки позивача, як працівник підприємства не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, представник позивача посилається на правову позицію викладену Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.

З позиції представника позивача, його довіритель не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенси.

Представник позивача також вказує на те, що додаткові дані для підтвердження трудового стажу вимагаються лише у випадках, коли трудова книжка відсутня, або в ній відсутній запис, або записи про періоди роботи є неправильними або неточними.

Враховуючи викладене, представника позивача вважає рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, просить відновити його порушені права шляхом зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком №2.

Відповідач Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 84511, Донецька обл., місто Бахмут, вул. Миру, будинок 35, організаційно-правова форма орган державної влади, з 10.11.2020 року перебуває в стані припинення.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, тож суд вирішив розглянути справи за наявними в ній матеріалами.

Для повного та всебічного з`ясування обставин справи суд вважає за необхідне дослідити зміст наданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькі області відзиву та доданих до нього документів, з яких встановив наступне.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькі області проти задоволення позову заперечує з огляду на те, що за наслідками розгляду заяви позивача від 28.01.2021 року прийнято рішення від 03.02.2020 року № 39 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Оскаржуваним рішенням не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 01.12.1983 серії НОМЕР_6 : з 01.09.1983 року по 23.08.1984 року, з 27.04.1985 року по 24.07.1988 року, з 24.08.1988 року по 12.02.1990 року, з 26.03.1990 року по 01.10.1990 року, з 15.10.1990 року по 14.12.1990 року з 28.01.1991 року по 23.04.1993 року, з 26.05.1993 року по 18.08.1993 року, 30.08.1993 року по 21.09.1995 року, 18.03.1997 року по 10.04.1998 року, з 14.04.1998 року по 27.03.2000 року, оскільки на титульній сторінці розмита печатка підприємства, яку не можливо ідентифікувати, що є порушенням інструкції «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженої Постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 № 162.

Тож позивачу рекомендовано надати довідки, що підтверджують перелічені періоди.

Згідно даних персоніфікаційного обліку про застраховану особу (код ) наявні відомості про періоди роботи позивача на посадах зі шкідливими умовами праці: з 2003 року по 2005 року (код підприємства 31534814) з 2012 року по 2016 року (код підприємства 40448794) з 2016 року по 2019 року (код підприємства 00195452) та з 2019 року по 2020 року (код підприємства 40753878).

Довідки пільговою характеру за період робот на «Укрелектромережбуд» з 29.10.2003 року по 15.07.2005 року, на ТОВ «Завод кольорових металів» з 11.04.2012 року по 04.01.2019 року та на ТОВ «Будівельно-монтажний трест «Донбасдомнаремонт» з 01.02.2019 року по 30.04.2020 року.

На підставі наданих документів та отриманих даних системи персоніфікованого обліку страховий стаж Позивача склав 16 років 10 місяців.

Дослідивши надані сторонами письмові докази суд встановив, що трудовий стаж позивача підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_7 , виданої 01.12.1983 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якої суд встановив, що позивач:

- навчався на денному відділені Технічного училища № 3 м. Артемівська Донецької області з01.09.1981р. по 20.07.1983р.-запис № 1;

- працював з 01.09.1983р. (наказ про прийняття № 55к від 01.09.1983р.) у «УКРПРОМСТРОЙРЕМОНТ» Донецьке спеціалізоване ремонтно-будівельне управління по 23.08.1984р. (наказ про звільнення № 68 від 12.09.1984р.) записи №2, № 3;

- навчався з 01.09.1984р. (наказ про прийняття № 592 від 01.09.1984р.) у 42 школа СРП ВМФ по 19.04.1985р. (наказ про звільнення № 017 від 19.04.1985р.) - записи № 4, № 5;

- працював з 27.04.1985р. (наказ про прийняття № 79 від 27.04.1985р.) у військовій частині НОМЕР_8 м. Мурманськ по 24.07.1988р. (наказ про звільнення № 144к від 22.07.1988р.) - записи № 6 - № 9;

- працював з 24.08.1988р. (наказ про прийняття № 166к від 24.08.1988р.) в Донецькій мехколоні № 25 тресту «Полтавасельэлектромережбуд» по 12.02.1990р. (наказ про звільнення № 26к від 07.02.1990р.) - записи № 10- № 13;

- працював з 26.03.1990р. (наказ про прийняття № 18к від 28.03.1990р.) в Артемівській дільниці цех № 2 Ворошиловоградського ремонтного підприємства по 01.10.1990р. (наказ про звільнення № 62к від 01.12.1990р.) - записи № 14, № 15;

- працював з 15.10.1990р. (наказ про прийняття № 312к від 12.10.1990р.) в Ростовському спецуправлінні «Трест «Спецзалізобетонбуд» по 14.12.1990р. (наказ про звільнення № 414к від 21.12.1990р.) - записи № 16, № 17;

- працював з 28.01.1991р. (наказ про прийняття № 12 від 28.01.1991р.) в Артемівському кераміко-трубному комбінаті по 23.04.1993р. (наказ про звільнення № 31 к від 27.04.1993р.) - записи № 18, № 19;

- працював з 26.05.1993р. (наказ про прийняття № 40 від 26.05.1993р.) в Виробничому ремонтно-житловому управлінні Артемівського міськвиконкому по 18.08.1993р. (наказ про звільнення № 67 від 16.08.1993р.) - записи № 20, № 21;

- працював з 30.08.1993р. (наказ про прийняття № 67к від 30.08.1993р.) в Артемівському структурному спецуправлінні № 262 по 21.09.1995р. (наказ про звільнення № бік від 18.09.1995р.) - записи № 22 - № 24;

- працював з 18.03.1997р. (наказ про прийняття № 113 від 17.03.1997р.) в ВАТ «Скляний завод ім. Артема по 10.04.1998р. (наказ про звільнення № 113 від 02.04.1998р.) - записи № 25, № 26;

- працював з 14.04.1998р. (наказ про прийняття № 31а від 13.04.1998р.) в Артемівському психоневрологічному будинку-інтернаті по 27.03.2000р. (наказ про звільнення № 52 від 27.03.2000р.) - записи № 27 - № 30.

Вищезазначені періоди не зараховані до страхового стажу позивача через нечіткий та нечитабельний відбиток печатки підприємства, яким вперше оформлено трудову книжку.

Крім того, з записів трудової книжки встановлено, що позивач працював:

- на «Укрелектромережбуд» з 29.10.2003 року по 15.07.2005 року електрогазозварювальником 5 розряду дільниці №5 з випробувальним терміном 1 місяць записи №№40-41;

- на ТОВ «Завод по обробці кольорових металів» з 11.04.2012 року по 30.04.2013 року електрогазозварювальником 5 розряду ремонтного цеху. Список № 2, розділ ХХХІІІ записи №№56-57;

- на ТОВ «Завод по обробці кольорових металів», ТОВ «Завод кольорових металів» з 12.08.2014 року по 09.01.2019 року електрогазозварювальником 5, 6 розряду ремонтного цеху. Список № 2, розділ ХХХІІІ записи №№61-70;

- на ТОВ «Будівельно-монтажний трест «Донбасдомнаремонт» з 04.02.2019 року по 19.05.2020 року елекрогазозварювальником ручного зварювання 6 розряду на виробничу дільницю №3. Згідно наказу № 6 від 01.06.2017 року відповідно до результатів атестації робочих місць за умовами праці дана професія дає право на пільгове пенсійне забезпечення за списиком № 2 (копія вказаного наказу містить в матеріалах справи) - записи №№71-73.

Дослідивши записи трудової книжки суд встановив, що назви підприємств та дати періодів роботи зазначені відповідачем не збігаються з відомостями трудової книжки.

Згідно довідки Приватного акціонерного товариства «Завод по обробці кольорових металів» від 14.04.2021 року №16-38/12 позивач в періоди з 11.04.2012 по 30.04.2013, 12.08.2014 по 13.06.2016 працював з повним робочим днем електрогазозварювальник, що передбачена Списком №2.

Згідно довідки ТОВ «Завод кольорових металів» від 07.04.2021 №16-38/3 позивач в періоди з 14.06.2016 по 09.01.2019 працював з повним робочим днем електрогазозварювальником ручного зварювання, що передбачена Списком №2.

Згідно Наказу ВАТ «Артемівській завод по обробці кольорових металів» від 15.09.2009 року №284, професія електрогазозварювальник атестована за Списком №2, розділ ХХХІІІ.

Згідно Наказу ПАТ «Артемівській завод по обробці кольорових металів» від 15.09.2014 року №468, професія електрогазозварювальник атестована за Списком №2, розділ ХХХІІІ.

Згідно Наказу Артемівського кераміко-трубного комбінату від 25.10.1994 року №179, професія електрогазозварювальник атестована за Списком №2.

Згідно ТОВ «Завод кольорових металів» від 30.05.2017 року №125, професія електрогазозварювальник атестована за Списком №2.

Згідно Наказів ТОВ «Укрелектромережбуд» від 15.02.2002 року №17, від 12.02.2007 №91, професія електрогазозварювальник ручного зварювання атестована за Списком №2.

Згідно Індивідуальним страховим відомостям про застраховану особу Форма ОК-5 ОСОБА_1 в 2012 році 9 місяців, в 2013 - 4 місяці, в 2015 8 місяців, 2016, 2017, 2018, 2019, та 4 місяці в 2020 році працював на посаді, що обліковується в розділі спеціального стажу за кодом ЗПЗ013Б1, за яким обліковується стаж працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць, відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини та підстави винесення оскаржуваного рішення відповідачем не спростовано, та підтверджуються відповідними доказами, а тому не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція № 58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п. 2.4. Інструкція № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку № 637).

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

У пункті 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

У даному адміністративному спорі відповідач піддав сумніву достовірність записів у трудовій книжці щодо низки періодів роботи позивача.

Суд наголошує, що однією з підстав для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Тож, право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 307/541/17 року, який виклав у постанові від 19.12.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, обставини спірних правовідносин, доводи сторін, надавши оцінку наданих доказів, суд дійшов висновку, що недоліки записів трудової книжки, а саме нечіткий відбиток печатки на титульній сторінці трудової книжки, не є таким, через який неможливо встановити факт роботи позивача на відповідних посадах у відповідний спірний період часу.

Крім того, суд звертає увагу, що приписи п. 3 Порядку №637 застосовується тільки у разі відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи , що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 08.11.2005 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1451/11731 від 01.12.2005 року, при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці на час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими и належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказ Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з. Мінсоцполітики та Мінфіном.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи трудовій книжці та коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Таким чином, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими

умовами праці позивачу необхідно подати тільки трудову книжку із оформленими

належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 року по справі № 360/1624/19.

Щодо атестації робочих місць суд зазначає, що з оскаржуваного рішення встановлено, що позивачем надавались відповідачу виписки з наказів про атестацію робочих місць, поряд з цим, яких періодів роботи вони стосуються відповідачем не конкретизовано, копії вказаних виписок з наказів сторонами суду не надано.

При цьому, суд вважає за необхідне застосувати правову позицію, викладену в постанові Верховного суду від 19.02.2020 року по справі № 520/15025/16-а, відповідно до якої особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Тож, Верховний Суд зробив висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-XII.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.

За приписами ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд звертає увагу, що саме відповідачу Законом надано право щодо отримання відповідних документів від підприємств, організацій і окремих осіб (у тому числі позивача, але не виключно), видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевірка обґрунтованості їх видачі, достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо.

За правилами пункту 4.7 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Дослідивши матеріали справи, обставини спірних правовідносин, доводи сторін, надавши оцінку наданих доказів, суд дійшов висновку, що записами трудової в повній мірі підтверджується трудовий стаж позивача в спірні періоди, натомість відповідачем не надано доказів та не заявлено доводів щодо вжиття ним будь-яких заходів для витребування у підприємств-роботодавців документів на підтвердження стажу роботи позивача.

Крім того, суд встановив, що підчас прийняття оскаржуваного рішення реалізуючи свої дискреційні повноваження відповідач обрав несприятливий для позивача варіант поведінки, не скориставшись своїм правом на перевірку наданих позивачем документів.

Суд звертає увагу відповідача, що надання йому права вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб не надає йому можливості обирати на власний розсуд варіант поведінки в такому випадку, скористатися таким правом або ні. У даному випадку це право встановлює для підприємств, організацій і окремих осіб обов`язок надати необхідні документи органу ПФУ.

Дискреційні повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для виплати пенсії документами, - зарахування стажу, що свідчить про те, що за законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Поряд з цим, суд вбачає, що правову оцінку не зарахованим періодам відповідач в оскаржуваному рішенні не надав, крім того відповідачем не досліджувались документи на підтвердження спірних періодів та пільгового характеру роботи, які були зібрані позивачем самостійно до та після прийняття оскаржуваного рішення, тож страховий та пільговий стаж підлягають повторному розрахунку.

Враховуючи викладене, суд вирішив задовольнити адміністративний позов частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці № 39 від 03.02.2021 року та зобов`язання Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці, викладених в рішенні суду.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку, що обраний спосіб захисту порушеного права позивача є ефективним.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що даний адміністративний позов позивачем було подано до суду у зв`язку з діями відповідача, які судом визнано неправомірними, суд дійшов висновку щодо стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_4 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці № 39 від 03.02.2021 року.

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 908 (Дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 22 липня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.М. Кониченко