Справа № 380/7757/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/7757/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідачів, а саме Львівський обласний військовий комісаріат та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо недоплати щомісяця пенсії за бойові заслуги в розмірі 1320,00 грн.;

- визнати бездіяльність вищевказаних відповідачів щодо недоплати щомісяця пенсії за бойові заслуги в розмірі 1320,00 грн.;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити пенсію з індексацією, корегуванням, а також з трьохпроцентною сумою простроченого боргу недорахованої пенсії з 06 січня 2018 року по 06 червня 2021 року, яка становить 1320,00 грн. х 42 місяці = 55440,00 грн. + 1637,46 грн. (індексація боргу) + сума трьохпроцентної заборгованості (1712,32 грн.). Загальна сума боргу становить 58789,78 грн. (п`ятдесят вісім тисяч сімсот вісімдесят дев`ять гривень 78 копійок);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію щомісяця в сумі 7620,00 грн. з корегуванням та з індексом інфляції до кінця його життя.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що, починаючи з січня 2018 року, і до сьогодні відповідач-2 недоплачує йому пенсію у розмірі 1320,00 грн. щомісяця. Такий висновок позивача ґрунтується на тому, що згідно відповіді Львівського обласного військового комісаріату його посадовий оклад становить 3810,00 грн., оклад за військове звання 1270,00 грн., відсоткова надбавка за вислугу років (50%) 2540,00 грн., що разом складає 7620,00 грн. Натомість розмір виплачуваної пенсії становить 6300,00 грн. За таких обставин позивач уважає, що має право на виплату недоплаченої пенсії з індексацією, корегуванням, а також з трьохпроцентною сумою простроченого боргу з 06 січня 2018 року по 06 червня 2021 року, яка становить 55440,00 грн. (1320,00 грн. х 42 місяці) + 1637,46 грн. (індексація боргу) + сума трьохпроцентної заборгованості (1712,32 грн.). Загальна сума боргу складає 58789,78 грн.

Як на правову підставу своїх доводів позивач посилається на норми Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а також на рішення Верховного Суду від 03 травня 2018 року у зразковій справі № 805/402/18.

Враховуючи викладене, просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача-1 викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач-1 вказує, що на виконання норм постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103), постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704) та Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок № 45) оформив довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу з 01 січня 2018 року з урахуванням трьох складових грошового забезпечення, а саме посадового окладу, окладу за військовим званням та набавки за вислугу років. Врахування будь-яких інших складових грошового забезпечення, крім зазначених вище не передбачено, у зв`язку з чим відсутні підстави для оформлення нової довідки про розмір грошового забезпечення позивача.

Вказує, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, на якому ґрунтується позиція Верховного Суду у зразковій справі № 160/8324/19, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і Додатку 2 Порядку № 45, якими були визначені порядок та умови проведення перерахунку пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, а отже на сьогодні відсутні умови та розміри перерахунку пенсій, які повинен визначати Кабінет Міністрів України. Зауважує, що після 01 січня 2018 року рішення про збільшення розмірів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців Урядом на приймалося та відповідні зміни до Порядку № 45 не вносились.

Також відповідач-1 звертає увагу на те, що відповідно до вимог чинного законодавства України він уповноважений на складання довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, проте питання призначення, нарахування та виплати інших надбавок до пенсії, зокрема таких як підвищення в розмірі 25% прожиткового мінімуму учасникам бойових дій, які втратили працездатність, індексації, компенсації втрати частини доходів не належить до його компетенції.

У зв`язку з викладеним просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог до Львівського обласного військового комісаріату.

Позиція відповідача-2 викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач-2 вказує, що позивачу з 17 квітня 1986 року призначена та виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Тому вважає безпідставними обґрунтування позивачем пред`явлених позовних вимог нормами Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», з посиланням на рішення Верховного Суду від 03 травня 2018 року у зразковій справі № 805/402/18.

Також відповідач-2 зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 01 січня 2018 року провело перерахунок пенсії позивачу за вислугу років відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, чинній на момент проведення перерахунку пенсії. Після проведеного перерахунку розмір пенсії позивача становить 70% сум грошового забезпечення.

Щодо компенсації втрати частини доходів відповідач-2 зазначає, що така вимога є безпідставною та необґрунтованою, оскільки за змістом Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація втрати частини доходів здійснюється тільки у випадку, якщо такі доходи були нараховані громадянам, але строки їх виплати порушені. Крім того, на думку відповідача-2, вимога позивача в частині зобов`язання виплачувати йому пенсію щомісяця в сумі 7620,00 грн. з корегуванням та індексом інфляції до кінця життя є передчасною та такою, що заявлена на майбутнє.

У зв`язку з наведеним, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Позивач подав заперечення на відзиви відповідача-1 та відповідача-2, в яких зазначає, що саме через те, що Львівський обласний військовий комісаріат не надав правильний розрахунок до пенсійного органу, він як учасник бойових дій та ветеран військової служби не отримує надбавок з 01 січня 2018 року. Стверджує, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області неправомірно не виплачує йому пенсію у розмірі 100% грошового забезпечення, безпідставно посилаючись на те, що він має право на отримання пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення. Вважає, що таким чином відповідач-2 протиправно зменшив розмір його пенсії. Просить відзиви відповідача-1 та відповідача-2 відхилити, а справу розглядати згідно поданої позовної заяви та пред`явлених позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 18 травня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 10 червня 2014 року Львівським облвійськкоматом, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.15).

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 90% грошового забезпечення (вислуга років 40), що підтверджується перерахунком пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 грудня 2016 року (пенсійна справа № ХВ34370 Міноборони).

З 01 січня 2018 року відповідач-2 здійснив перерахунок пенсії позивача за вислугу років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (грошове забезпечення згідно Постанови № 704). Основний розмір пенсії позивача після її перерахунку становить 70% грошового забезпечення (вислуга років 40).

Перерахунок пенсії здійснено з таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад 3810,00 грн., оклад за військове звання 1270,00 грн., процентна надбавка за вислугу років (50%) 2540,00 грн., всього 7620,00 грн. Зазначені види грошового забезпечення вказані у довідці Львівського обласного військового комісаріату від 09 листопада 2018 року № ХВ34370 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними на 01 березня 2018 року.

Крім того, до суми пенсії позивача включені такі надбавки (доплати): підвищення учаснику бойових дій відповідно до Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 442,25 грн.; цільова допомога на прожиття відповідно до Закону України від 16 березня 2004 року № 1603-ІV «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни»; щомісячна компенсаційна виплата відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2020 року № 849 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат для окремих категорій осіб у 2021 році та в подальшому».

Позивач, уважаючи, що відповідачі протиправно з 01 січня 2018 року не доплачують йому пенсію у розмірі 1320,00 грн. щомісяця, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-ХІІ).

Згідно з преамбулою Закону № 2262-ХІІ держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі Закон № 2262-ХІІ), у редакції, чинній на час встановлення пенсії позивачу у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

08 липня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри « 90» замінено цифрами « 80».

27 березня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон № 1166-VII), який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри « 80» замінено цифрами « 70». Ці зміни набрали чинності з 01 травня 2014 року.

Статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.

Згідно з цією статтею перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постанова Кабінету Міністрів України № 704 набрала чинності з 01 березня 2018 року.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103), відповідно до пункту 1 якої (чинного на час здійснення перерахунку пенсії) постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

13 лютого 2008 року постановою Кабінету Міністрів України № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45), відповідно до пункту 3 якого (у редакції, чинній на час здійснення перерахунку) на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України.

Пунктом 4 Порядку № 45 (у редакції, чинній на час здійснення перерахунку) перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Аналіз вищенаведених норм права вказує, що стаття 13 Закону № 2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку. Внесені Законом № 3668-VІ та Законом № 1166-VII зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка не зазнала змін у зв`язку з прийняттям Закону № 3668-VІ та Закону № 1166-VII.

Судом встановив, що розмір пенсії позивача за вислугу років, призначеної згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до проведення її перерахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» становив 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. На момент обчислення пенсії позивача у вказаному розмірі діяла норма частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка визначала, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, з огляду на наведене, при здійсненні перерахунку пенсії позивача за вислугу років, розмір якої до проведення такого перерахунку становив 90 відсотків сум грошового забезпечення, у відповідача-2, починаючи з 01 січня 2018 року були відсутні правові підстави для обмеження її розміру 70 відсотками грошового забезпечення, з посиланням на частину 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, чинній на час проведення такого перерахунку, оскільки встановлене цією нормою обмеження, на переконання суду, не має зворотної сили, стосується лише обчислення максимального розміру пенсії, призначеної на час дії цієї ж норми (в редакції на момент існування спірних правовідносин), і не може обмежувати право позивача на отримання пенсії за вислугу років у розмірі 90 відсотків грошового забезпечення.

За таких обставин, суд доходить висновку, що дії відповідача-2 щодо зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії позивача з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01 січня 2018 року є протиправними, оскільки порушують право позивача на належне пенсійне забезпечення відповідно до вимог, установлених чинним законодавством.

В той же час, суд погоджується з доводами відповідача-1 про те, що відповідно до вимог чинного законодавства України саме він є уповноваженим органом на складання довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії та надання таких довідок до відповідного пенсійного органу, проте питання призначення, обчислення, перерахунку пенсій не належить до його компетенції.

Тому, виходячи з предмета та підстав позову, суд вважає, що відповідач-1 у межах спірних правовідносин, які виникли між сторонами, жодних протиправних дій чи бездіяльності у відношенні до позивача не вчиняв, будь-яких протиправних рішень не приймав, тому й підстави для визнання таких дій (бездіяльності) чи рішень протиправними у суду відсутні.

Щодо посилань відповідача-2 у відзиві на позовну заяву на те, що позивачу з 17 квітня 1986 року призначена та виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому безпідставними є обґрунтування позивачем пред`явлених позовних вимог нормами Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» суд враховує таке.

У постанові від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що «обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови в позові, оскільки згідно з принципом jura novit curia неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини».

Таким чином, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відтак, помилкове посилання позивачем у межах спірних правовідносин на норми законодавчих актів, які ці правовідносини регулюють, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Адже відмова в задоволенні позову через помилкове правове обґрунтування позовних вимог є перешкодою в доступі до правосуддя, та як наслідок порушенням статті 6 Конвенції та статей 55, 124 Конституції України.

В той же час, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) та від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) зроблено правовий висновок про те, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені в позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог.

У зв`язку із цим суд, з`ясувавши при розгляді цієї справи, що позивач послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснив їх правильну правову кваліфікацію та застосував у рішенні саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Суд також відзначає, що позивач у позовній заяві помилково посилається на рішення Верховного Суду від 03 травня 2018 року у зразковій справі № 805/402/18. Натомість до спірних правовідносин релевантним є рішення Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 240/5401/18, провадження № Пз/9901/58/18 від 04 лютого 2019 року, залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року.

Тому суд відповідно до вимог частини третьої статті 291 КАС України при ухваленні рішення у цій справі враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 04 лютого 2019 року за результатами розгляду зразкової справи № 240/5401/18.

У позовній заяві позивач просить суд «визнати протиправними дії відповідачів, а саме Львівський обласний військовий комісаріат та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо недоплати щомісяця пенсії за бойові заслуги в розмірі 1320,00 грн.» та «визнати бездіяльність вищевказаних відповідачів щодо недоплати щомісяця пенсії за бойові заслуги в розмірі 1320,00 грн.».

Беручи до уваги фактичні обставини справи та, враховуючи рішення Верховного Суду від 04 лютого 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18, суд вважає за необхідне задовольнити указані вище позовні вимоги у такий спосіб: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення.

Разом з тим суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. За таких обставин, суд уважає, що в цьому випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язання відповідача-2 здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 відсотків сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідачів виплатити пенсію з індексацією, корегуванням, а також з трьохпроцентною сумою простроченого боргу недорахованої пенсії з 06 січня 2018 року по 06 червня 2021 року, яка становить 1320,00 грн. х 42 місяці = 55440,00 грн. + 1637,46 грн. (індексація боргу) + сума трьохпроцентної заборгованості (1712,32 грн.) суд вважає, що така вимога є передчасною, адже в цій частині права позивача ще не порушені. Саме на виконання цього рішення суду відповідач-2 зобов`язаний здійснити нарахування та виплату позивачу недоплачених сум пенсії, починаючи 01 січня 2018 року, і наразі відсутні підстави вважати, що при виплаті таких сум відповідач-2 не виконає свій обов`язок щодо нарахування та виплати разом з такими сумами тих гарантій та компенсацій, які передбачені чинним законодавством України.

Тому в цій частині позовних вимог належить відмовити.

Крім того, суд зазначає, що в порядку адміністративного судочинства здійснюється захист уже порушених прав особи (при цьому, між сторонами уже виникли правовідносини, з яких у свою чергу виник публічно-правовий спір), а не захист від можливих порушень прав у майбутньому.

Таким чином, вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію щомісяця в сумі 7620,00 грн. з корегуванням та з індексом інфляції до кінця його життя заявлена на майбутнє та не підлягає задоволенню, оскільки суд у рішенні не може прогнозувати можливі порушення прав позивача з боку відповідача у майбутньому та не може зобов`язати відповідача вчиняти дії на майбутнє.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та при зверненні до суду з цим адміністративним позовом його не сплачував, а тому розподіл судового збору на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівського обласного військового комісаріату ( АДРЕСА_2 ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 22 липня 2021 року.

Суддя Клименко О.М.