Справа № 320/11460/20
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог

26 липня 2021 року м. Київ Справа № 320/11460/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області
провизнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виявилась у ненарахуванні та невиплаті позивачу за періоди з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018 підвищення до пенсії у розмірі, визначеному положеннями статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виявилась у ненарахуванні та невиплаті позивачу за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі, визначеному положеннями статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу за періоди з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до положень статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 нарахування та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно до положень статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 відкрито провадження в адміністративній справі № 320/11460/20 та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Під час розгляду даної адміністративної справи судом з`ясовано, що позовну заяву подано позивачем з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Так, згідно з приписами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено протиправною, на його думку, бездіяльністю відповідача, що виявилась у ненарахуванні та невиплаті позивачу за періоди з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018 пенсійних виплат у належному розмірі.

Водночас з наведеною вище позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду лише 04.11.2020 (відбиток календарного штемпеля підприємства поштового зв`язку на конверті від 04.11.2020), тобто з порушенням строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому у позовній заяві позивач стверджує, що строк звернення до суду з даним позовом ним не пропущено.

Так, позивач наголошує на наявності у нього права на звернення до суду з даним позовом без обмеження будь-яким строком, що підтверджується, на його думку, висновками, викладеними Верховним Судом у постанові 29.11.2019 в адміністративній справі № 608/957/16-а та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.05.2020 в адміністративній справі № 815/1226/18.

Проте, не зважаючи на наведені вище твердження, позивачем в прохальній частині позовної заяви заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в обґрунтування якого він посилається на свою необізнаність в особливостях пенсійного законодавства, похилий вік та хворобу.

Вирішуючи питання щодо визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, суд враховує наступне.

Поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

При цьому слід враховувати, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини від 21.02.1986 справа «Стаббігс та інші проти Великобританії»).

Як вже зазначалось судом вище, в обґрунтування пропуску строку звернення з даним позовом позивач посилається на необізнаність в особливостях пенсійного законодавства, похилий вік та хворобу.

Разом з тим судом встановлено, що жодних документальних свідоцтв на підтвердження обставин постійного лікування позивачем до позовної заяви приєднано не було.

У свою чергу необізнаність в особливостях пенсійного законодавства та похилий вік не є об`єктивними обставинами, які заважали позивачу реалізувати своє право на звернення до суду з даним позовом.

Посилання позивача на правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 29.11.2019 в адміністративній справі № 608/957/16-а та постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 в адміністративній справі № 815/1226/18, також не приймаються судом до уваги, оскільки дані судові рішення прийняті за інших фактичних обставин справи.

У свою чергу суд звертає увагу позивача на те, що пенсійні платежі є періодичними та виплачуються щомісяця, а відтак позивач з січня 2014 року та липня 2018 року знав або повинен був дізнатися про невиплату йому територіальним органом Пенсійного фонду України пенсійних виплат у належному розмірі.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 31.03.2021 в адміністративній справі № 240/12017/19.

Так, у вказаному вище судовому рішенні Верховний Суд відступив від попередніх висновків з питань застосування строку звернення до суду у соціальних спорах та зазначив, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому суд касаційної інстанції наголосив, що отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

За наведених обставин Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, у спорах цієї категорії.

Відтак шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом слід відраховувати з дати отримання позивачем пенсійних виплат, розрахунок яких, на його думку, зроблено територіальним органом Пенсійного фонду України невірно.

З огляду на викладене твердження позивача про наявність у нього права на звернення до суду з даним позовом без обмеження будь-яким строком суд вважає необґрунтованими.

У свою чергу жодних належних та достатніх пояснень та/або доказів на підтвердження обставин неможливості своєчасного звернення до суду з даним позовом позивачем суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача, що виявились у відмові здійснити позивачу перерахунок та виплату за періоди з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018 по 03.05.2020 (останній день, що передує шести місяцям до дня звернення до суду) державної пенсії по інвалідності у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, а також доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до положень статей 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

В силу положень частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними.

Беручи до уваги ту обставину, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали йому звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а судом з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача, що виявились у відмові здійснити позивачу за періоди з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018 по 03.05.2020 перерахунок та виплату вказаних вище пенсійних виплат, суд дійшов висновку, що адміністративний позов в цій частині підлягає залишенню без розгляду.

У свою чергу вимога позивача про зобов`язання відповідача вчинити такі дії у зазначений вище період є похідною від вимоги, строк звернення до суду з якою позивачем пропущено.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 122, 123, 161, 171, 240, 243 та 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без розгляду в частині:

- позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що виявилась у ненарахуванні та невиплаті позивачу за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 підвищення до пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах, визначених положеннями статей 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII;

- позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити позивачу за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 нарахування та виплату підвищення до пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах, визначених положеннями статей 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII;

- позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що виявилась у ненарахуванні та невиплаті позивачу за період з 17.07.2018 по 03.05.2020 підвищення до пенсії у розмірі, визначеному положеннями статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII;

- позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити позивачу за період з 17.07.2018 по 03.05.2020 нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі, визначеному положеннями статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати (видати) сторонам (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Харченко С.В.