Справа № 640/26894/20
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року м. Київ № 640/26894/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Рябого І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомГолови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_1
до треті особи про Національного агентства з питань запобігання корупції Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, Голова Національного агентства з питань запобігання корупції Новіков Олександр Федорович визнання протиправними та скасування припису,
за участю:

позивача - ОСОБА_1 ;

від третьої особи (ВКДКА) - Єфремов Є.О.;

від відповідача - Заінчковський Д.А., Богатов Є.Є.;

від третьої особи - не з`явився

В С Т А Н О В И В:

Голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати припис Національного агентства з питань запобігання корупції від 25.09.2020 № 23-07/45/20 про усунення порушень вимог частини третьої статті 53-4 Закону України "Про запобігання корупції".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що отриманий припис порушує законодавчі засади діяльності адвокатури, а вимоги, зазначені в ньому, свідчать про намагання протиправно втрутитись в роботу ВКДКА як незалежного колегіального органу адвокатського самоврядування та у поза правовий шлях вирішити питання щодо дисциплінарної відповідальності. Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" регламентовано порядок притягнення адвокатів до відповідальності, а ВКДКА по суті є апеляційним органом, до якого жодних скарг на рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 19.05.2020, яким ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, не надходило. Крім того, зазначена у приписі вимога суперечить рішенню Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі № 520/1285/2020, що свідчить про те, що сам ОСОБА_2 обрав спосіб захисту порушеного права, оскарживши рішення КДКА Харківської області не до ВКДКА, а до суду.

Ухвалою суду від 05.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/26894/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 16.02.2021.

29.01.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог. Зокрема, у відзиві зазначено, що припис Національного агентства з питань запобігання корупції від 25.09.2020 № 23-07/45/20 винесено у відповідності до повноважень відповідача, наділених Законом України "Про запобігання корупції". Оскільки ОСОБА_2 , за твердженням відповідача, набув статусу викривача та з метою усунення порушеного права звернувся до Національного агентства з питань запобігання корупції, у останнього був лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень, а необхідність внесення відповідного припису була імперативною.

08.02.2021 позивачем подано відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що позиція відповідача у переважній більшості зводиться до оцінки обґрунтованості рішення КДКА Харківської області, яким ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності. У той час, як зазначений спір розглядається судом і саме судом буде вирішено питання законності такого рішення. Норми Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не передбачають можливості перегляду одного і того ж рішення КДКА судом і ВКДКА.

У підготовчому судовому засіданні 16.02.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, на підставі частини третьої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про відвід від 10.02.2021, яка надійшла до суду засобами поштового зв`язку 12.02.2021.

Також у підготовчому судовому засіданні 16.02.2021 ухвалами суду, постановленими без виходу до нарадчої кімнати: задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, відмовлено у задоволенні клопотань позивача про залучення до участі у справі третіх осіб - ОСОБА_2 , Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області, Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України.

05.03.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач зазначив, що не внесення припису могло би стати підставою для звернення ОСОБА_2 до суду з вимогою про зобов`язання Національного агентства з питань запобігання корупції вчинити відповідні дії. А правомірність дій відповідача підтверджується постановою Верховного Суду від 11.06.2020 у справі № 816/1874/17, який зазначив, що застосування до особи, що набула статусу викривача в розумінні Закону, негативних заходів впливу є достатньою правовою підставою для вжиття відповідних заходів (внесення припису). І саме до повноважень ВКДКА статтею 52 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" належить скасування рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та ухвалення нового рішення.

09.03.2021 від третьої особи - Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури надійшли пояснення, у яких третя особа зазначила про підтримку позовних вимог позивача. Так, у поясненнях зазначено, що позивач не наділений повноваженнями в одноособовому порядку приймати жодне з рішень, визначених частиною п`ятою статті 52 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Разом з тим, 30.09.2020 позивач на засіданні Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури доповів, що 29.09.2020 надійшов припис про усунення порушень вимог частини третьої статті 53-4 Закону України "Про запобігання корупції". За результатами розгляду вказаного припису рекомендовано голові ВКДКА, зокрема, надати обґрунтовану відповідь на припис НАЗК. Отже, по суті припис було виконано позивачем. Також третя особа зазначила, що наразі триває апеляційне оскарження у справі № 520/1285/2020, а ВКДКА жодного рішення щодо притягнення ОСОБА_2 до відповідальності не приймала та до неї, як до апеляційного органу, особи, визначені Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", не звертались.

У підготовчому судовому засіданні 23.03.2021 ухвалами суду, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні заяв Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області та Ради адвокатів Харківської області про залучення останніх до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача, які надійшли до суду 25.02.2021 та 18.03.2021 відповідно.

Відповідно до ухвали суду від 23.03.2021 закрито підготовче провадження у справі № 640/26894/20. та призначено розгляд справи у судове засідання на 20.04.2021.

19.04.2021 до суду від третьої особи - Голови Національного агентства з питань запобігання корупції Новікова О.Ф. надійшло клопотання про розгляд справи без участі вказаної особи. Також у вказаному клопотанні зазначено про підтримку позиції відповідача та заперечення проти задоволення позову.

Призначене на 20.04.2021 судове засідання відкладено за клопотанням позивача.

У судовому засіданні 25.05.2021 оголошено перерву до 13.07.2021.

Позивач у судових засіданнях позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представники відповідачів у судових засіданнях заперечували проти позову та просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи - Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури у судових засіданнях просив суд позов задовольнити.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 13.07.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

14.07.2020 до Національного агентства з питань запобігання корупції надійшло звернення ОСОБА_2 , у якому останній повідомляв, що існуюють обставини порушення Закону України "Про запобігання корупції".

Вказане звернення зареєстровано у відповідача за № ПК/321/20.

Серед іншого у вказаному зверненні ОСОБА_2 повідомив, що є адвокатом та під час здійснення своєї діяльності став викривачем, проте рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 19.05.2020 його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю.

При цьому, за твердженням заявника, вказаною комісією грубо порушено Закон України "Про запобігання корупції", з огляду на що ОСОБА_2 просив:

прийняти невідкладні заходи щодо порушення з боку голови Харківської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_3 та інших членів Харківської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закону України "Про запобігання корупції";

притягнути винних осіб до відповідальності та прийняти заходи щодо відновлення негативних наслідків, які настали у нього внаслідок порушення Закону України "Про запобігання корупції" на підставі рішення голови Харківської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_3 та інших членів Харківської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

До вказаного звернення ОСОБА_2 зазначив, що додає: копію паспорта; копію рішення про порушення дисциплінарної справи від 14.01.2020; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 002290 від 21.11.2018; копію вимоги адвокату; копію рішення КДКА Харківської області щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності.

25.09.2020 Національним агентством з питань запобігання корупції голові Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури ОСОБА_1 внесено припис про усунення порушень вимог частини третьої статті 53-4 Закону України "Про запобігання корупції".

У вказаному приписі зазначено, що Національне агентство з питань запобігання корупції за скаргою ОСОБА_2 здійснило перевірку виконання вимог Закону України "Про запобігання корупції" щодо захисту викривачів кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Харківської області та встановило порушення частини третьої статті 53-4 Закону України "Про запобігання корупції", що полягало в піддані його як викривача негативному заходу впливу.

Відповідно до частини третьої статті 53-4 Закону України "Про запобігання корупції" забороняється створювати перешкоди викривачу у подальшому здійсненні ним професійної діяльності, а також вживати будь-яких дискримінаційних заходів у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень.

Однак рішенням КДКА від 19.05.2020 адвоката ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України за його участь в конфіденційному співробітництві з органами досудового розслідування. При цьому, згідно з відповідними матеріалами кримінального провадження, адвокат ОСОБА_2 фактично не залучався до конфіденційного співробітництва в порядку статті 275 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, вказане рішення КДКА є заходом негативного впливу до викривача у зв`язку з його заявою про кримінальне корупційне правопорушення. Прийняття КДКА такого рішення не тільки порушує права викривача, а також нівелює міжнародні зобов`язання, взяті на себе Україною, зокрема статтею 33 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції, згідно з якою кожна держава-учасниця повинна забезпечити належні заходи для забезпечення захисту будь-яких осіб, які добросовісно й на обґрунтованих підставах повідомляють компетентним органам про будь-які факти, пов`язані зі злочинами, від будь-якого несправедливого поводження.

У частині першій статті 52 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є колегіальним органом, завданням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність квалфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури. Згідно з частиною четвертою статті 52 цього Закону Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Керуючись пунктом 13 частини першої статті 11, пунктом 8 частини першої та частиною другою статті 12 Закону України "Про запобігання корупції" голова Національного агентства з питань запобігання корупції у вказаному приписі вимагає: усунути порушення частини третьої статті 53-4 Закону України "Про запобігання корупції" шляхом скасування рішення КДКА від 19.05.2020 про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності в порядку статті 52 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

У матеріалах справи міститься витяг з протоколу № 117 засідання Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 30.09.2020, згідно з яким відбулось обговорення надійшовшого до Голови вказаної Комісії 29.09.2020 припису, за результатами якого вирішено рекомендувати Голові ВКДКА надати обґрунтовану відповідь на припис НАЗК, звернутись до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, оскаржити припис до суду, повідомити Раду адвокатів України про даний факт.

Не погодившись з вказаним приписом та вважаючи його протиправним, голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначаються Законом України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно частини першої статті 4 Закону № 1700-VII Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Відповідно до частини першої статті 5 наведеного Закону керівництво діяльністю Національного агентства здійснює його Голова, який призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно пункту 13 частини першої статті 11 Закону № 1700-VII до повноважень Національного агентства належать отримання та розгляд повідомлень, здійснення співпраці з викривачами, забезпечення їх правового та іншого захисту, перевірка дотримання законодавства з питань захисту викривачів, внесення приписів з вимогою про усунення порушень трудових (звільнення, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) та інших прав викривачів і притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні їхніх прав, у зв`язку з такими повідомленнями.

Пунктом 8 частини першої статті 12 вказаного Закону Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право вносити приписи про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, захисту викривачів.

Частиною другою статті 12 Закону № 1700-VII визначено, що у випадках виявлення порушення вимог цього Закону щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, захисту викривачів або іншого порушення цього Закону Національне агентство вносить керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності. Припис Національного агентства є обов`язковим для виконання. Про результати виконання припису Національного агентства посадова особа, якій його адресовано, інформує Національне агентство упродовж десяти робочих днів з дня одержання припису.

Відповідно до частини першої статті 53-4 вказаного Закону викривачу, його близьким особам не може бути відмовлено у прийнятті на роботу, їх не може бути звільнено чи примушено до звільнення, притягнуто до дисциплінарної відповідальності чи піддано з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону.

Частиною третьою статті 53-4 Закону № 1700-VII визначено, що викривачу, його близьким особам не може бути відмовлено в укладенні чи продовженні договору, трудового договору (контракту), наданні адміністративних та інших послуг у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону. Забороняється створювати перешкоди викривачу, його близьким особам у подальшому здійсненні ними їх трудової, професійної, господарської, громадської, наукової або іншої діяльності, проходженні ними служби чи навчання, а також вживати будь-яких дискримінаційних заходів у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону.

Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 04.05.2020 № 167/20, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2020 за № 450/34733, затверджено Порядок внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції (був чинним станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 Розділу І вказаного Порядку припис є письмовою вимогою щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері запобігання корупції та обов`язковим для виконання керівником відповідного органу, підприємства, установи, організації, політичної партії. Припис вноситься щодо усунення порушень вимог законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності. Про результати виконання Припису особа, якій його адресовано, інформує Національне агентство упродовж десяти робочих днів з дня одержання Припису.

Припис підписує Голова Національного агентства, заступник Голови Національного агентства відповідно до розподілу обов`язків або керівник відповідного самостійного структурного підрозділу апарату Національного агентства, якому згідно з положенням про самостійний структурний підрозділ надано право вносити Приписи (пункт 3 Розділу І Порядку).

Пунктом 1 Розділу ІІ вказаного Порядку передбачено, що у випадках виявлення порушення вимог Закону щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, захисту викривачів, іншого порушення Закону з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення або невиконанню вимог Закону в інший спосіб, Національне агентство вносить Припис керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації.

У разі, якщо особа, стосовно якої вноситься Припис, займає посаду, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або посаду в колегіальному органі, Припис вноситься керівнику органу, до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади такої особи.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Пунктом 3 частини першої статті 31 Закону № 5076-VI визначено, що право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до частини третьої статті 31 наведеного Закону право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється, зокрема: з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої цієї статті, - з дня прийняття кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури відповідного рішення.

Копія рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, передбаченого пунктом 3 цієї частини, у триденний строк з дня його прийняття надсилається адвокату та відповідній раді адвокатів регіону. Рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження такого рішення не зупиняє його дії.

Частиною четвертою статті 31 вказаного Закону визначено, що у разі зупинення права на заняття адвокатською діяльністю з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої цієї статті, таке право також поновлюється з дня набрання законної сили відповідним рішенням суду або з дня прийняття відповідного рішення Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури.

Статтею 42 Закону № 5076-VI визначено, що адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії.

Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури протягом десяти днів з дня отримання заяви (скарги) витребовує матеріали дисциплінарної справи у відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та забезпечує розгляд скарги на рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня одержання матеріалів дисциплінарної справи.

І частиною восьмою статті 50 зазначеного Закону встановлено, що рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону № 5076-VI Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є колегіальним органом, завданням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури підконтрольна і підзвітна з`їзду адвокатів України та Раді адвокатів України.

Пунктом 1 частини четвертої статті 52 вказаного Закону визначено, що Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Згідно частини п`ятої статті 52 наведеного Закону Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право: 1) залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін; 2) змінити рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; 3) скасувати рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та ухвалити нове рішення; 4) направити справу для нового розгляду до відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури вчинити певні дії.

Рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено до суду протягом тридцяти днів з дня його прийняття (ч. 7 ст. 52 Закону).

Відповідно до частини восьмої статті 52 Закону № 5076-VI Голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури представляє Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях, перед громадянами.

Голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури забезпечує скликання та проведення засідань Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, розподіляє обов`язки між своїми заступниками, організовує і забезпечує ведення діловодства у Вищій кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури, розпоряджається коштами і майном Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури відповідно до затвердженого кошторису, вчиняє інші дії, передбачені цим Законом, положенням про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, рішеннями Ради адвокатів України і з`їзду адвокатів України.

За наведеного вище правового регулювання, суд дійшов висновку, що припис Національного агентства з питань запобігання корупції від 25.09.2020 № 23-07/45/20 про усунення порушень вимог частини третьої статті 53-4 Закону України "Про запобігання корупції" винесено у відповідності до вимог Закону № 1700-VII та в межах повноважень відповідача.

Посилання позивача на чітке визначення суб`єктів, які можуть звернутись з оскарженням рішення кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури судом до уваги не приймаються, оскільки не стосуються предмету спору та суд звертає увагу, що позивачем у даній справі не є Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури та спір не є компетенційним.

Разом з тим, як вбачається зі звернення ОСОБА_2 до Національного агентства з питань запобігання корупції, заявником зазначено про оскарження рішення до Харківського окружного адміністративного суду та зазначено номер справи № 520/1285/2020.

Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Частинами першою - другою статті 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

І відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

А відповідно до частини сьомої статті 13 наведеного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі № 520/1285/2020 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , у тому числі, в частині скасування рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 19.05.2020 відмовлено.

Таким чином, будучи обізнаним про наявність спору з приводу рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 19.05.2020 у суді, відповідачем внесено припис голові Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури з приводу скасування такого рішення.

Наведене свідчить про порушення відповідачем принципу юридичної визначеності, позаяк обов`язковість виконання припису у даному випадку призводить до ситуації, коли законність рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 19.05.2020 може бути підтверджена судом, а у разі його скасування судом нівелюється обов`язковість виконання такого припису.

Відповідно до положень статті 9 Конституції України та статей 17, 19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що "принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії". З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_1 (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 3, 2-й поверх, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Національного агентства з питань запобігання корупції від 25.09.2020 № 23-07/45/20 про усунення порушень вимог частини третьої статті 53-4 Закону України "Про запобігання корупції".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національного агентства з питань запобігання корупції (01103, м. Київ, б-р Дружби Народів, 28, ідентифікаційний номер 40381452) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 2102,00 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко

Повний текст рішення складено та підписано 23 липня 2021 року.