Справа № 420/7258/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7258/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, у порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Любашівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Любашівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України про:

визнання протиправною бездіяльність Любашівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Одеській області з анулювання біометричного закордонного паспорта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

визнання протиправною відмову Державної міграційної служби України у видаленні з Єдиного державного демографічного реєстру присвоєного унікального номера запису в реєстрі і знищенні анкети, на підставі якої він був присвоєний;

зобов`язання Любашівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Одеській області анулювати біометричний паспорт ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язання Державної міграційної служби України видалити з Єдиного державного демографічного реєстру присвоєний унікальний номер запису в Реєстрі та знищити анкету, на підставі якої він був присвоєний.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

ОСОБА_1 зазначила, що 18 травня 2020 року, згідно з положеннями Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», її син, неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав біометричний паспорт для виїзду за кордон.

При оформленні біометричного паспорту ОСОБА_2 було присвоєно унікальний номер запису в Єдиному демографічному реєстрі, який є незмінним.

Однак, у подальшому, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 прийняла рішення, що більше вона не надає згоду на обробку персональних даних її сина та її син не бажає мати унікальний номер запису в Єдиному демографічному реєстрі, у зв`язку з релігійними переконаннями.

На думку позивача, подальша відмова від згоди на обробку персональних даних її неповнолітнього сина є підставою для анулювання біометричного паспорту для виїзду за кордон та видалення усієї інформації про нього з Єдиного державного демографічного Реєстру.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021року, вищезгадану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

У встановлений судом строк, відповідачами надано відзиви (вх.№30913/21 від 14.06.2021р. та 30923/21 від 14.06.2021 р.) на позовну заяву (а.с.65-75, 79-85).

Відзив Державної міграційної служби України обґрунтований наступним.

Державна міграційна служба України зазначила, що згідно відомостей Єдиного державного демографічного реєстру, неповнолітній ОСОБА_2 значиться документованим паспортом громадянина України для виїзду за кордон у формі книжечки з безконтактним електронним носієм.

Державна міграційна служба України наголошувала, що збирання, обробка, внесення до Єдиного державного демографічного реєстру зафіксованих даних та присвоєння неповнолітньому ОСОБА_2 унікального номеру запису в Єдиному демографічному реєстрі під час оформлення паспорта для виїзду за кордон відбувалося за згодою позивача на обробку персональних даних.

У свою чергу, чинним законодавством не передбачено можливості та механізму знищення (видалення, анулювання) інформації (файлу/анкети) персональних даних, у тому числі унікального номеру запису в Єдиному демографічному реєстрі за відсутності помилок чи неточностей у внесеній щодо особи інформації.

Відзив Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області обґрунтований наступним.

Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області зазначено, що доводи позивача про порушення прав на свободу світогляду є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 при зверненні за отриманням біометричного закордонного паспорта вже було надано згоду на отримання, обробку та внесення інформації про дитину до безконтактного електронного носія.

Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області наголошувалося, що відкликання згоди на обробку персональних даних можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, а не тих даних, що вже були оброблені.

Щодо посилань позивача на зразкову справу Верховного Суду №806/3265/17 вказувалося, що питання видалення інформації з реєстру та/або знищення номеру УНЗР не були предметом розгляду вказаної зразкової справи.

У відповіді на відзив (вх№ЕП/17222/21 від 3.06.2021р. та вх.№34232/21 від 30.06.2021р.) ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 вказувала, що посилання відповідачів на відсутність правових підстав для видалення з Єдиного державного демографічного реєстру присвоєного Унікального номера запису в реєстрі і знищенні анкети, на підставі якої він був присвоєний, є нічим іншим, як способом ухилитися від обов`язків. ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 наголошувала на відповідності даної адміністративної справи ознакам типової справи та наполягала, що відповідач допускає невірне тлумачення Закону України про ЄДДР (а.с.114-115,118-120).

Станом на 23 липня 2021 року, інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

30.04.2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Любашівського РС ГУ ДМС України в Одеській області з заявою-анкетою №4668030 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.99-100).

У вищевказаній заяві-анкеті №4668030 від 30.04.2020 року, неповнолітній ОСОБА_2 просив внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію щодо нього у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон, про що свідчить його власноручний підпис.

05.06.2020 року, неповнолітньому ОСОБА_2 присвоєно унікальний номер запису в Єдиному демографічному реєстрі 004792727, про що також свідчить його власноручний підпис (а.с.99-100).

05.03.2021 року, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулась з заявою до Любашівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Державної міграційної служби України про відмову від біометричного закордонного паспорта громадянина України (а.с.92-94).

У заяві від 05.03.2021 року, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 просила знищити його біометричний закордонний паспорт громадянина України; видалити з Єдиного державного демографічного реєстру присвоєний унікальний номер запису в реєстрі та знищити анкету, на підставі якої він був присвоєний; проводити подальший його облік без внесення інформації про нього до будь-яких інших автоматизованих систем і без автоматизованої обробки персональних даних.

Листом №Б-1/6/5138-21/5138/71-21 віл 13.03.2021 року, Любашівський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області повідомив ОСОБА_1 , що паспорт громадянина України для виїзду за кордон неповнолітнього ОСОБА_2 є діючим та зазначив про відсутність в Законі України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус`підстав вимагати видалення даних з реєстру, оскільки УНЗР не може бути видалено з реєстру якщо особа отримувала документи, що посвідчують особу чи її спеціальний статус із застосуванням засобів реєстру. Таким чином, відсутні підстави у особи, яка отримала паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм для повернення дійсного та придатного до використання паспорта (а.с.95-98).

Листом №Б-2426-21/6.1/1286-21 від 08.04.2021 року, Державна міграційна служба України повідомила позивача про наявність законодавчо визначених підстав для визнання недійсним, вилучення, анулювання та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон та видалення або знищення персональних даних про особу. У свою чергу, законна і добровільна видача паспорта громадянина України для виїзду за кордон та внесення інформації щодо нього до реєстру не суперечить нормам Конституції України та Закону України «Про збір персональних даних», а особа при цьому фактично має право на поновлення або виправлення цієї інформації, але ніяк не вилучення її у зв`язку з релігійними переконаннями (а.с.11-12).

Не погоджуючись з відмовою у видаленні з Єдиного державного демографічного реєстру присвоєного Унікального номера запису в реєстрі і знищенні анкети, на підставі якої він був присвоєний та вважаючи бездіяльність з анулювання біометричного закордонного паспорта протиправною, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-V від 20.11.2012 року (далі Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»); Законом України «Про захист персональних даних» №2297-VІ від 01.06.2010 року (далі Закон України «Про захист персональних даних»); Постановою Кабінету Міністрів України №784 від 18.10.2017 року, якою затверджено «Порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації» (далі - Порядок); Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №152 від 07 травня 2014 року (далі - Порядок №152).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», єдиний державний демографічний реєстр (далі - Реєстр) - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі (далі - УНЗР) та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі).

Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним (ч. 1 ст. 10 Закону №5492-V).

Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», для внесення інформації до Реєстру та для оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених), обміну документів за зверненням заявника формується заява-анкета, зразок якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що здійснює формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, в установленому порядку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються, зокрема, на паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Зокрема, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон містять безконтактний електронний носій. Особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб`єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія.

Оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом (ч. 1 ст. 16 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»).

Постановою Кабінету Міністрів України №784 від 18.10.2017 року затверджено Порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації.

Метою ведення Реєстру є ідентифікація особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення документів, а також у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, ведення обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування особи (п. 3 Порядку).

Внесення до Реєстру інформації про особу та видані їй документи здійснюється уповноваженими суб`єктами у разі: оформлення документів, якщо на цей час зазначена інформація не внесена до Реєстру або змінилася; реєстрації місця проживання чи місця перебування; реєстрації актів цивільного стану; за бажанням особи, якщо інформація про неї не внесена до Реєстру (п. 8 Порядку).

Пунктами 9, 10, 11 Порядку встановлено, що у разі коли інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі).

Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

Заявник для внесення інформації до Реєстру за власним бажанням звертається до територіального органу/територіального підрозділу розпорядника Реєстру за зареєстрованим місцем проживання.

Інформація про особу, зміни і доповнення вносяться до Реєстру в хронологічному порядку окремими записами за унікальним номером запису в Реєстрі.

У внесенні інформації до Реєстру може бути відмовлено у випадках, визначених Законом. Відмова у внесенні інформації до Реєстру, в тому числі у виправленні, поновленні та анулюванні внесеної інформації, може бути оскаржена у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. Знеособлення персональних даних - вилучення відомостей, які дають змогу прямо чи опосередковано ідентифікувати особу. Обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем. Персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних»).

Згідно із ст. 15 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані видаляються або знищуються у порядку, встановленому відповідно до вимог закону.

Персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі:

- закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб`єкта персональних даних на обробку цих даних або законом;

- припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом;

- видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого;

- набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних.

Суд зазначає, що організаційні засади створення і функціонування Єдиного державного демографічного реєстру, види персональних даних, які підлягають обробці засобами Реєстру і мета цієї обробки визначені на законодавчому рівні, оскільки сфера цих суспільних відносин, за статтею 92 Конституції України, є предметом винятково законодавчого регулювання.

Судом встановлено, що при зверненні до органів міграційної служби з заявою-анкетою для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон згідно з положеннями Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», ОСОБА_2 надано згоду на обробку персональних даних, шляхом підписання відповідної заяви.

Також, судом встановлено, що оскільки інформація про ОСОБА_2 вносилася до Реєстру вперше, то відповідними органами здійснено ідентифікацію особи, після завершення якої в автоматичному режимі сформовано УНЗР та зафіксовано відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі).

Доказів, що у внесеній відносно позивача інформації наявні помилки чи неточності - матеріали справи не містять.

Таким чином, оскільки інформація про позивача отримана з дозволу останнього та без порушень вимог Законів України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» і «Про захист персональних даних», та є достовірною, то відсутні підстави для видалення УНЗР, а також даних щодо особи позивача.

До того ж, Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та Порядком ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації - не передбачено можливості та механізму скасування, видалення та знищення УНЗР.

Статтею 8 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачено гарантії захисту і безпеки інформації Реєстру, що унеможливлює вчинення будь-яких незаконних дій з персональними даними осіб, інформація щодо яких внесена до Реєстру.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховним Судом у постанові по справі №260/99/19 від 21 серпня 2020 року.

Стосовно посилань позивача на власні релігійні переконання, яким суперечить присвоєння номера УНЗР, суд зазначає, що вказані посилання не стосуються предмету розгляду даної адміністративної справи, оскільки присвоєння УНЗР було передбачене порядком виготовлення паспорта для виїзду за кордон, оформлення та видача якого були можливими лише за самостійним зверненням позивача, який підписуючи відповідну заяву надав згоду на обробку персональних даних. УНЗР був сформований в автоматичному режимі та є результатом проведення ідентифікації особи позивача при оформленні паспорта для виїзду за кордон.

У свою чергу, посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17 від 19.09.2018 року щодо відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки не є релевантними до даної адміністративної справи, оскільки стосуються справ щодо вимог осіб до територіальних органів ДМС видати паспорт громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992 року.

У справі №806/3265/17 від 19.09.2018 року Великою Палатою Верховного Суду питання видалення даних з Реєстру не розглядалося, а тому її висновки не можуть бути застосовані у даному випадку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстав для знищення номера УНЗР, який не являє собою персональні дані, а є цифровим ідентифікатором особи, що був присвоєний неповнолітньому ОСОБА_2 під час оформлення біометричного паспорта для виїзду за кордон - відсутні, а тому, позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про визнання протиправною відмову Державної міграційної служби України у видаленні з Єдиного державного демографічного реєстру присвоєного Унікального номера запису в реєстрі і знищенні анкети, на підставі якої він був присвоєний задоволенню не підлягають.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність Любашівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Одеській області з анулювання біометричного закордонного паспорта, суд зазначає наступне.

Згідно пунктів 50 та 55 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №152від 07 травня 2014 року, паспорт для виїзду за кордон визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується у разі:1) коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта для виїзду за кордон;2) закінчення строку його дії або прийняття рішення про його обмін до закінчення строку його дії;3) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта;4) непридатності паспорта для виїзду за кордон для подальшого використання;5) припинення особою громадянства України;6) коли паспорт заявлений як втрачений або викрадений;7) смерті особи, якій було видано такий паспорт;8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства;9) неотримання заявником паспорта протягом року.

Таким чином, Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №152 від 07 травня 2014 року не передбачено анулювання паспорта громадянина України для виїзду за кордон, у зв`язку з небажанням особи через релігійні переконання мати УНЗР, а тому, суд не вбачає протиправної бездіяльності Любашівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо анулювання біометричного закордонного паспорта неповнолітнього ОСОБА_2 з вищевказаних підстав.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Достатніх доказів на спростування позиції відповідачів, позивачем під час розгляду справи не надано.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Любашівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (66502, смт. Любашівка, вул. Володимира Князя 150), Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирська 9, ) про визнання протиправною бездіяльність Любашівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Одеській області з анулювання біометричного закордонного паспорта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнання протиправною відмову Державної міграційної служби України у видаленні з Єдиного державного демографічного реєстру присвоєного унікального номера запису в реєстрі і знищенні анкети, на підставі якої він був присвоєний; зобов`язання Любашівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Одеській області анулювати біометричний паспорт ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язання Державної міграційної служби України видалити з Єдиного державного демографічного реєстру присвоєний унікальний номер запису в Реєстрі та знищити анкету, на підставі якої він був присвоєний відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Балан Я.В.

.