Справа № 120/4128/21-а
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 липня 2021 р. Справа № 120/4128/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Олійника Олександра Леонідовича до Оратівської селищної ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Олійник Олександр Леонідович з адміністративним позовом до Оратівської селищної ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю відмови Оратівської селищної ради у наданні інформації на запити про отримання публічної інформації.

Ухвалою від 05.05.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

27.05.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки депутат місцевої ради, як повноважний її член, наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів. Повноваження депутата не можуть бути припинені тимчасово, у окремих випадках, у окремому проміжку часу, чи з підстав не передбачених законодавством, тому ОСОБА_1 у відносинах з Оратівською селищною радою з питань, не пов`язаних із особистими правами, свободами та інтересами виступає як депутат Оратівської селищної ради.

Відсутність у запитах посилань на те, що ОСОБА_1 є депутатом (як зазначається у позовній заяві), не означає, що ці повноваження припинені, чи те, що він не є депутатом.

Отже, запитувана інформація безпосередньо пов`язана з депутатською діяльністю депутата цієї ради, що, в свою чергу, породжує передбачене статтею 13 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" право такого депутата на направлення до органу місцевого самоврядування депутатського звернення з відповідного питання.

02.06.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив у якій останній вказав, що запити на отримання публічної інформації були подані від громадянина України, якому отримання публічної інформації від розпорядника гарантується Законом та Конституцією України.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є депутатом Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області 8 скликання, що підтверджується рішенням 1 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області №1 "Про початок повноважень депутатів Оратівської селищної ради".

01.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Оратівської селищної ради, як розпорядника інформації, в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації", із запитом про отримання публічної інформації, у якому просив надати наступну інформацію:

1. Яким автомобілем користується Оратівський селищний голова?

2. Яким автомобілем користується секретар Оратівської селищної ради?

3. Яким автомобілем користується керуючій справами виконавчого комітету Оратівської селищної ради?

4. Яким автомобілем користуються кожен з заступників Оратівського селищного голови?

5. Чи виділяється паливо (бензин, газ, дизельне паливо) на користування транспортними засобами, якими користуються Оратівський селищний голова, секретар Оратівської селищної ради, керуючий справами виконавчого комітету Оратівської селищної ради, заступники Оратівського селищного голови? Якщо так - в яких кількостях та на які потреби? Надати підтверджуючі документи.

Крім того, 01.04.2021 року ОСОБА_1 скеровано до відповідача інший запит про отримання публічної інформації у якому просив надати інформацію:

1. Щодо розміру нарахованої та виплаченої заробітної плати всіх посадових осіб Оратівської селищної ради з зазначенням посади, ПІБ, в розрізі відділів та управлінь апарату селищної ради.

2. Щодо розміру нарахованих премій та надбавок в розрізі їх видів по кожному працівнику, розміру і виду матеріальних допомог.

3. Аналогічну інформацію щодо працівників управлінь та відділів, що мають статус юридичної особи:

- Відділу освіти, молоді та спорту;

- Відділу культури та туризму;

- Служби у справах дітей;

- Управління фінансів;

- Відділу житлово-комунального господарства, екології, архітектури, та містобудування;

- Відділу соціального забезпечення та охорони здоров`я;

- Оратівського селищного центру соціальних служб;

- Оратівського центру професійного розвитку педагогічних працівників;

- Оратівського центру культури та дозвілля.

Зазначену інформацію надати за період - з 01.11.2020 року по 31.03.2021 року по кожному працівнику.

У листі Оратівської селищної ради від 07.04.2021 року №644/02-18 "Про розгляд запитів на публічну інформацію" посилаючись на пункт 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" зазначено, що депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади чи виборців свого виборчого округу, від яких його обрано.

Вважаючи відмову Оратівської селищної ради у наданні інформації на запити про отримання публічної інформації протиправно, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з положеннями статті 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Статтею 4 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Згідно із статтею 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом: систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено обов`язки розпорядника інформації, серед яких обов`язок оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньо-організаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Положеннями статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно із частиною четвертою цієї статті, у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (частина друга статті 22).

Частиною першою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Згідно із частиною п`ятою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач листом від 07.04.2021 №644/02-18 з посиланням на норми Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" повідомлено про права та обов`язки депутата місцевої ради.

При цьому, відповідачем не надано інформації, що знаходиться у його володінні та яка запитувалась позивачем у запитах. Також, в листі не надано позивачу і мотивованої відмови у наданні публічної інформації.

Посилання представника відповідача на пункт 3.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" від 29.09.2016 року №10 відповідно до якого народні депутати України, депутати місцевих рад при виконанні ними депутатських повноважень не можуть бути суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації, а тому до відносин зі збирання ними інформації, у тому числі надсилання та розгляду депутатських запитів, депутатських звернень, необхідно застосовувати відповідні положення Закону України від 17 листопада 1992 року № 2790-XII "Про статус народного депутата України" та Закону України від 11 липня 2002 року № 93-IV "Про статус депутатів місцевих рад", а не законодавство про доступ до публічної інформації, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Позивач звернувся до Оратівської селищної ради, як розпорядника інформації, із запитами про отримання публічної інформації в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації", як фізична особа, а не як депутат селищної ради.

Таким чином, Закон України "Про статус народного депутата України" та Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" у даному випадку застосуванню не підлягає.

Статус позивача, як депутата Оратівської селищної ради не обмежує його в діях та правах, як фізичної особи-громадянина на отримання публічної інформації в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідь, яка викладена в листі відповідача, не стосується суті запитів позивача, що є підставою для визнання відмови у наданні інформації на запити позивача протиправною.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Оратівської селищної ради надати повну, достовірну та об`єктивну інформацію згідно з його запитами, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом в рішенні.

З огляду на вищевикладені положення, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути запити ОСОБА_1 від 01.04.2021 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом в рішенні.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Окрім того, позивач в прохальній частині позовної заяви просить суд вирішити процесуальне питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі - шляхом зобов`язання його подати у встановлений судом строк звіт про його виконання є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

В даному ж випадку, суд не вбачає підстав для окремого встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, наголошуючи при цьому, що, відповідно до частин 2-3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 908 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 454 грн.

Що стосується відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини 9 статті 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Суд звертає увагу, що клопотання про розрахунок судових витрат (вх.№33438) не містить доказів направлення його відповідачу.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до приписів статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, з огляду на встановлені обставини справи та зазначені норми процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що не дотримання представником позивача вимог частини 9 статті 79 КАС України фактично позбавило права відповідача на звернення до суду з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Таким чином, суд не бере до уваги клопотання представника позивача про розрахунок судових витрат, оскільки таке подано із не дотриманням вимог частини 9 статті 79 КАС України.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову у Оратівської селищної ради у наданні інформації від 07.04.2021 року згідно із запитами ОСОБА_1 від 01.04.2021 року.

Зобов`язати Оратівську селищну раду повторно розглянути запити ОСОБА_1 від 01.04.2021 року, із урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Оратівської селищної ради.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Оратівська селищна рада (вул. Паркова, 14, смт. Оратів, Вінницька область, 22600, ).

Суддя Свентух Віталій Михайлович