Справа № 640/15938/20
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 липня 2021 року

Київ

справа №640/15938/20

адміністративне провадження №К/9901/25467/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Калашнікової О.В.,

суддів: Губської О.А., Жука А.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року

у справі №640/15938/20

за позовом ОСОБА_1

до Державного бюро розслідувань

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

У липні 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Державного бюро розслідувань (надалі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків Директора Державного бюро розслідувань Соколова Олександра від 22 червня 2020 року №390-ос про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника другого слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Державного бюро розслідувань 22 червня 2020 року у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису з припиненням державної служби на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу";

- поновити ОСОБА_1 на посаді, що є рівнозначною посаді начальника другого слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Державного бюро розслідувань в Головному слідчому управлінні Державного бюро розслідувань;

- стягнути з Державного бюро розслідувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ виконувача обов`язків Директора Державного бюро розслідувань Соколова Олександра від 22 червня 2020 року №390-ос про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника другого слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Державного бюро розслідувань.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді, що є рівнозначною посаді начальника другого слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Державного бюро розслідувань в Головному слідчому управлінні Державного бюро розслідувань.

Стягнуто з Державного бюро розслідувань (01032, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 червня 2020 року по 28 вересня 2020 року у розмірі 297 319,80 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року апеляційну скаргу Державного бюро розслідувань задоволено. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням апеляційної інстанції позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статті 330 КАС України, суд дійшов висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

З матеріалів касаційної скарги слідує, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 27 січня 2021 року повний текст, якої складено 01 лютого 2021 року, а касаційну скаргу подано 12 серпня 2021 року, тобто з пропуском передбаченого статтею 329 КАС України тридцятиденного строку на касаційне оскарження.

Одночасно з касаційною скаргою скаржник порушує питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження. Скаржник просить суд касаційної інстанції про можливість поновлення процесуального строку на подання касаційної скарги, що як зазначає скаржник, буде відповідати завданню адміністративного судочинства та конституційним принципам щодо судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод

Проте, в зазначеному клопотанні скаржником не наведено жодних доводів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Як вбачається із доданих до касаційної скарги матеріалів, скаржник вже звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою. Проте ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2021 року вказану касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала оскільки, заявником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку.

Копію зазначеної ухвали Верховного Суду від 05 квітня 2021 року скаржник отримав 14 квітня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повторно з касаційною скаргою скаржник звернувся 12 липня 2021 року, тобто майже через три місяці після отримання копії ухвали Верховного Суду про повернення касаційної скарги.

Проаналізувавши клопотання скаржника про поновлення строку, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що посилання заявника на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та на практику Європейського Суду без обґрунтування поважності причин пропуску строку та без надання відповідних доказів не може бути підставою для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини 1 статті 44 України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Частина 2 статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 17 квітня 2018 року у справі № 9901/473/18, від 11 березня 2019 року у справі № 9901/95/19, від 08 квітня 2019 року у справі № 9901/138/19 та від 03 червня 2019 року у справі № 640/3940/19.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною 1 статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Водночас, зазначене клопотання не містить обґрунтувань об`єктивної неможливості звернення до суду касаційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, вказані скаржником обставини не можуть бути визнані поважними причинами неможливості своєчасного оскарження судового рішення.

За таких обставин, відповідно до правил статті 332 КАС України, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для подання заяви із зазначенням підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів.

Керуючись статтями 248, 329-332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у справі №640/15938/20.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у справі №640/15938/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити діїї- залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині невиконання вимог статті 332 КАС України у відкритті касаційної скарги буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова

О.А. Губська

А.В. Жук ,

Судді Верховного Суду