Справа № 344/3546/21
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2021 р. справа № 344/3546/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панікара І.В.,

при секретарі Подольській Т.М.,

представника позивача - Комарницького Е.Г.,

представника третьої особи - Коваль Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.10.2020 № 45789082, -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2021 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (надалі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.10.2020 № 45789082.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.10.2020 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Пищ М.С. протиправно, в порушення положень Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 45789082. Позивач вважає постанову про закінчення виконавчого провадження незаконною, оскільки боржником судове рішення не виконане в повному обсязі, внаслідок чого, просить визнати таку постанову протиправною та скасувати.

По справі здійснювався ряд наступних процесуальних дій.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.03.2021 року відкрито провадження у справі № 344/3546/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (т.1, а.с.80).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.04.2021 року до участі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.10.2020 №45789082, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (т.1, а.с.89-90).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.05.2021 року вирішено передати справу № 344/3546/21 за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.10.2020 №45789082 на розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду за підсудністю (т.1, а.с.108-109).

Вказана адміністративна справа надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 08.06.2021 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року прийнято до провадження Івано-Франківського окружного адміністративного суду справу № 344/3546/21 за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.10.2020 №45789082. Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.10.2020 №45789082 - залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення вказаних недоліків шляхом подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду: копій доданих до позовної заяви документів належним чином засвідчених у відповідності до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України (т.1, а.с.118-120).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 року призначено судовий розгляд справи на 15.07.2021 року о 09:30 год. (т.1, а.с.130-131).

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Згідно вимог частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

11.05.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на адресу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області подано письмові пояснення по справі. Представник третьої особи зазначив, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 року апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську та ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.02.2012 року у справі № 0907/2-а-3859/11 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Вимоги в частині нарахування та виплати додаткової пенсії за шкоду заподіяну в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 22.05.2008 року по 01.06.2010 року залишено без розгляду. Зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до положень статті 51 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 07.01.2011 року із врахуванням статті 28 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплачених сум. Провести перерахунок та виплату пенсії на користь ОСОБА_1 відповідно до частини 2 статті 56 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, починаючи з 08.06.2011 року. На підставі даної постанови суду головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.12.2014 року ВП № 45879082 та направлено до виконання управлінню ПФУ в м. Івано-Франківську. Управлінням ПФУ в м. Івано-Франківську неодноразово направлялись листи до відділу примусового виконання рішень про виконання рішення суду, зокрема, листом від 04.11.2015 року № 5944/06, листом від 22.03.2018 року № 2160/06 та на вимогу державного виконавця від 12.06.2020 року надано відповідь головному державному виконавцю Пищ М.С. про те, що на виконання рішення суду № 0907/2-а-3859/11 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області у вересні 2019 року здійснено виплату заборгованості по пенсії ОСОБА_1 за період з 07.01.2011 року по 22.07.2011 року в сумі 73,28 грн. через відділення поштового зв`язку (76006). Дана сума була включена в реєстр судових рішень відповідно до постанови КМУ № 649 від 21.08.2018 року. Окрім того, представник третьої особи зазначив, що згідно розпорядження від 26.12.2014 року управлінням проведено перерахунок ОСОБА_1 за період з 08.06.2011 року по 15.09.2014 року державної пенсії відповідно до частини 2 статті 56 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку. Кошти у загальній сумі 14952,62 грн. виплачено основними виплатними відомостями у вересні 2015 року. Таким чином, представник третьої особи вказав на те, що Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області виконано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 року (т.1, а.с.97-101).

Суд зазначає, що судове засідання 15.07.2021 року відкладено на 20.07.2021 року, у зв`язку із заявленим відповідачем клопотанням (т.1, а.с.145).

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав наведених ним у позовній заяві.

Представник третьої особи щодо можливості задоволення адміністративного позову заперечила.

20.07.2021 року представник відповідача в судове засідання не з`явився. Водночас, 20.07.2021 року на адресу суду надійшло клопотання щодо розгляду справи за відсутності представника відповідача. Водночас, у вказаному клопотанні представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечив та зазначив, що дії державного виконавця є правомірними, оскільки боржником повідомлено про повне фактичне виконання рішення суду, внаслідок чого, державний виконавець діяв в межах наданих йому законом повноважень (т.1, а.с.155).

Частиною 3 статті 268 КАС України визначено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначених статтями 268, 269, 271, 287 КАС України, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши письмові докази, встановив наступне.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 24.02.2012 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання неправомірними дії, зобов`язання провести перерахунок і виплату додаткової пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням положень ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 22 травня 2008 року, та зобов`язання призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 08.06.2011 року задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особі, віднесеній до категорії 2, відповідно до ч.1 ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не в повному розмірі. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську провести ОСОБА_1 перерахунок додаткової пенсії за період з 02.06.2010 року по 22.07.2011 року відповідно до ч.1 ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст.28 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому Законом України про Державний бюджет України на відповідні роки та виплатити недоплачену суму пенсійних виплат за вказаний період з урахуванням виплачених сум. В решті вимог в позові відмовлено (т.1, а.с.27-28).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 року апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську та ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.02.2012 року у справі № 0907/2-а-3859/11 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Вимоги в частині нарахування та виплати додаткової пенсії за шкоду заподіяну в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 22.05.2008 року по 01.06.2010 року залишено без розгляду. Зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до положень статті 51 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 07.01.2011 року із врахуванням статті 28 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплачених сум. Провести перерахунок та виплату пенсії на користь ОСОБА_1 відповідно до частини 2 статті 56 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, починаючи з 08.06.2011 року. На підставі пункту 1 частини 1 статті 256 КАС України допустити вищезазначену постанову до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць (т.1, а.с.30-34).

11.11.2014 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист № 0907/2-а-3859/2011 на виконання рішення суду про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську провести перерахунок та виплату пенсії на користь ОСОБА_1 відповідно до частини 2 статті 56 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, починаючи з 08.06.2011 року (т.1, а.с.160).

27.11.2014 року позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Івано-Франківській області із заявою про відкриття виконавчого провадження та здійснення примусового виконання судового рішення на підставі виконавчого листа від 11.11.2014 року у справі № 0907/2-а-3859/2011 (т.1, а.с. 159).

11.12.2014 року, розглянувши заяву ОСОБА_1 , головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Івано-Франківській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 45789082 про примусове виконання виконавчого листа № 0907/2-а-3859/2011, виданого 11.11.2014 року Івано-Франківським міським судом (т.1, а.с. 164).

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пищ М.С., 13.10.2020 року прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 45789082 (т.1, а.с.262-263).

Вважаючи постанову про закінчення виконавчого провадження протиправною, такою, що винесена передчасно, не за наслідками повного виконання рішення суду, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, серед іншого, перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частин 1-2 статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно положень частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Із матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що 09.07.2020 року на адресу Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 03.07.2020 року № 0900-0406-8/11718 "Про виконання рішення суду", яким повідомлено відповідача, що на виконання рішення суду № 9104/154602/12 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у вересні 2019 року здійснено виплату заборгованості по пенсії ОСОБА_1 за період з 07.01.2011 року по 22.07.2011 року в сумі 673,28 грн. через відділення поштового зв`язку (76006). Дана сума була включена в реєстр судових рішень відповідно до постанови КМУ № 649 від 21.08.2018 року та виплачена згідно Протоколу від 29.08.2019 року № 12 засідання комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. Доплата за період з 08.06.2011 року по 15.09.2014 року (до дати винесення рішення суду) в сумі 14952,62 грн. виплачена в жовтні 2015 року. До вказано листа долучено довідку від 26.06.2020 року № 618 (т.1, а.с.258-259).

Окрім того, зі змісту довідки від 26.06.2020 року № 618 вбачається, що згідно з рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 року, ОСОБА_1 нараховано та виплачено пенсію за період з 08.06.2011 року по 15.09.2014 року (до дати винесення рішення) в сумі 14952,62 грн. в жовтні 2015 року та за період з 07.01.2011 року по 22.07.2011 року в сумі 673,28 грн. у вересні 2019 року (т.1, а.с.260).

Наведені обставини дають суду підстави до висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про факт виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 року в належний спосіб повідомлено орган примусового виконання.

Як наслідок, за умов надходження відповідної інформації з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), останній, в силу специфіки викладу резолютивної частині рішення, тобто враховуючи його немайновий характер та особливості його виконання, на думку суду, об`єктивно врахував зазначене повідомлення саме як обставину, що засвідчує виконання судового рішення, оскільки підстав не враховувати подані докази не було.

З огляду на наведене, суд вважає безпідставним посилання позивача на неправомірність постанови від 13.10.2020 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 45789082.

Водночас, вказує на наступне.

Приписами статті 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Згідно зі сатттею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України брав до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 року у справі № 9104/154602/12 є обов`язковим до виконання.

Згідно із положеннями частин 1, 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (ч. 8 ст 382 КАС України).

Відповідно до частини 1 статтті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України ( ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що фактичною підставою для звернення до суду із даними вимогами, слугувала незгода позивача із рішенням відповідача під час виконання рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 року у справі № 9104/154602/12.

Тобто, заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем (Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області) на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваної постанови від 13.10.2020 № 45789082 та відсутність підстав для її скасування, внаслідок чого, даний адміністративний позов не підлягає до задоволення.

З огляду на висновок суду про відмову у задоволенні позову, підстав для розподілу судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, суд не вбачає.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.10.2020 № 45789082 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач - відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), , вул. Галицька, буд. 45, м. Івано-Франківськ, 76018;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 26 липня 2021 р.