Справа № 420/14319/20
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/14319/20
Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року (суддя Цховребова М.Г., м. Одеса, повний текст рішення складений 17 лютого 2021 року) по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Ексім» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2020 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Ексім» (далі ТОВ «Агро Ексім»), в якому позивач просив підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ТОВ «Агро Ексім», , згідно рішення позивача від 11.11.2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у задоволенні адміністративного позову ГУ ДПС в Одеській області відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що положення статті 94 ПК України та частини 7 статті 283 КАС України щодо необхідності перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків протягом 96 годин стосуються виключно особливого провадження за заявою податкового органу, в той час як перевірка обґрунтованості адміністративного арешту майна в порядку позовного провадження здійснюється в загальному порядку без обмеження вказаним строком та без можливості негайного виконання рішення суду у разі підтвердження обґрунтованості арешту до набрання рішенням законної сили у встановленому нормами КАС України порядку.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Наказом позивача від 04.11.2020 року №5416-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «АГРО ЕКСІМ» (код 41510496) (а.с. 9) на підставі пп. 19-1.1.4 п. 19-1.1, ст. 19-1, пп. 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1, ст. 20, пп. 80.2.5, п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами), наказано, зокрема:

- провести з 05.11.2020 року фактичну перевірку ТОВ «АГРО ЕКСІМ» (код 41510496) за податковою адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, буд. 47/3, адреса господарської одиниці: Одеська область, Овідіопольський район, с. Прилиманське, вул. Оборонна, 44 (склад), тривалістю 10 днів, перевіряємий період з 01.07.2019 року - по дату закінчення фактичної перевірки, за участю головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеській області Чичоти Андрія Теодоровича, головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеській області Новіцького Олега Олександровича, головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеській області Алаликіна Сергія Ігоровича, головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами головного державного ревізора-інспектора відділу ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДПС в Одеській області Ворнікової Юлії Володимирівни, головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеській області Худика Валерія Романовича, головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеській області Чорного Владислава Миколайовича, головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПСв Одеській області Химича Володимира Васильовича, головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за обігом марок акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеській області Матвійчука Олександра Васильовича .

10.11.2020 року посадовими особами позивача складено акт «Про відмову до допуску до фактичної перевірки». (а.с. 14)

Начальник управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеській області, керуючись ст. 94 ПКУ, звернувся до заступника начальника ГУ ДПС в Одеській області із зверненням від « » листопада 2020 року (а.с. 12-13), в якому просив застосувати умовний адміністративний арешт майна відповідача з тих підстав, що в процесі здійснення контрольно-перевірочних заходів працівники управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеській області не змогли реалізувати надані їм повноваження щодо проведення фактичної перевірки за наявності обставин згідно пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 розд. ІІ Кодексу, так як не були допущені до перевірки, у зв`язку з тим, що наказ не містить чітких підстав для проведення перевірки, крім посилань на норми Податкового кодексу України, що регулюють питання проведення перевірки.

Згідно з зазначеним зверненням до нього додано копії: акту про не допуск до фактичної перевірки; акту про неотримання направлень та наказу на проведення фактичної перевірки; наказу про проведення фактичної перевірки; направлень на проведення фактичної перевірки.

11 листопада 2020 року о 10 год. 45 хв. заступником начальника ГУ ДПС в Одеській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (а.с. 8), відповідно до змісту якого, заступник начальника ГУ ДПС в Одеській області Купка Іван Павлович, розглянувши доповідну записку про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків та додані до нього матеріали управлінням контролю за підакцизними товарами ГУ ДФС в Одеській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «АГРО ЕКСІМ» (), на підставі яких були з`ясовані обставини, передбачені пунктом 94.2 статті 94 розділу ІІ Податкового кодексу України: пп. 94.2.3 «платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу», призначеної на підставі пп. 19-1.1.4 п. 19-1.1, ст. 19-1, п.п. 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1, ст. 20, пп. 80.2.5, п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, керуючись ст. 94 розділу ІІ Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), вирішив:

- застосувати умовний адміністративний арешт майна ТОВ «АГРО ЕКСІМ» (), який знаходиться за податковою адресою: Одеса, пр-т Небесної Сотні, буд. 47/3, та здійснює господарську діяльність за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н, с.Прилиманське, вул. Оборонна, 44;

- надіслати рішення з вимогою заборони реалізації прав власності на майно ТОВ «АГРО ЕКСІМ» () без обов`язкового попереднього отриманого дозволу керівника (заступника або уповноваженої особи) ГУ ДПС в Одеській області на здійснення будь-якої операції з таким майном, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відмовляючи у адміністративному позові Головного управління ДПС в Одеській області суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з моменту прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна відповідача вже минуло 96 годин, встановлених законом для його перевірки, то застосований адміністративний арешт є припиненим, відповідно до вимог підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, а тому позовні вимоги податкового органу є такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За визначенням пункту 94.1 статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Пунктом 94.2 цієї статті передбачено підстави для застосування адміністративного арешту майна, серед яких, зокрема, відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу (підпункт 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України). Перелік таких підстав є вичерпним.

Згідно з підпунктом 94.6.1 пункту 94.6 статті 94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна.

При цьому, відповідно до положень пункту 94.10 статті 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

За правилами підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 вказаного Кодексу припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для такого висновку, що за наявності відповідних умов, визначених у пункті 94.2 статті 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого має бути перевірена судом в обов`язковому порядку протягом 96 годин. Відсутність протягом вказаного строку відповідного рішення суду про визнання арешту обґрунтованим зумовлює звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків та унеможливлює його повторне накладення з тих саме підстав.

Отже, при встановленні обґрунтованості накладення адміністративного арешту на майно платника податків перевірці підлягає накладення арешту саме в межах вказаного 96-ти годинного строку та у випадку його пропуску арешт вважається припиненим.

Аналогічне положення містить і Кодекс адміністративного судочинства України.

Так, згідно частини 1 статті 283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів, зокрема, щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Частиною 7 статті 283 КАС України передбачено, що у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що законодавець при прийнятті норми щодо можливості застосування адміністративного арешту майна платника податків (зокрема, у разі не допуску такою особою працівників податкових органів до проведення перевірки), виходив з того, що застосування арешту є особливим видом забезпечення повноти та об`єктивності проведення податкової перевірки, оскільки ухилення платника податків від проведення перевірки може вказувати на його бажання приховати певні докази, що вказують на його недобросовісність.

В свою чергу запровадження судової перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків вказує на необхідність судового контролю за діями податкового органу та захист прав платника податків від можливих зловживань з боку податкового органу.

Специфіка виконання податковими органами своїх повноважень та особливості ведення господарської діяльності окремих платників податків викликають необхідність у оперативності застосування адміністративного арешту майна та перевірки його обґрунтованості.

Отже, саме з метою оперативної перевірки наявності підстав для застосування адміністративного арешту і гарантування як прав та охоронюваних законом інтересів платника податків, так і належного здійснення повноважень податковим органом, законодавцем передбачено право податкових органів звертатись до суду із заявами про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. Саме тому стаття 283 КАС України встановлює особливий (оперативний) порядок розгляду такої заяви та імперативно приписує необхідність негайного виконання судового рішення за результатами такого розгляду.

Суд при розгляді вказаної заяви здійснює функцію контролю за правомірністю дій податкового органу щодо застосування арешту, в той час як при розгляді позовні вимоги податкового органу щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків суд розглядає публічно-правовий спір в загальному порядку.

Разом з тим, у положенні пп. 94.19.1 п. 94.19 ст. 94 Податкового кодексу України чітко визначено, що припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10 цієї статті, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Таким чином, проаналізувавши норми вищеозначених законодавчих приписів, колегія суддів дійшла висновку, що згідно з пунктом 2 частини 4 статті 283 КАС України відмова у відкритті провадження за заявою податкового органу, зокрема, у зв`язку з тим, що із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право, унеможливлює повторне звернення позивача з аналогічною заявою, та позивач у даному випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку, шляхом подачі позовної заяви щодо накладання умовного адміністративного арешту майна. При цьому вимогами пп. 94.19.1 п. 94.19 ст. 94 Податкового кодексу України встановлено, що припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10 цієї статті, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Фактично законодавець, надавши податковому органу право на звернення до суду в порядку позовного провадження стосовно підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, не врахував вимоги Податкового кодексу України, яким визначено граничний термін 96 годин на підтвердження такого адміністративного арешту, який не може бути продовженим на час розгляду справи у суді та припиняється зі спливом вказаного терміну.

Колегія суддів зазначає, що у випадках недоліків національного законодавства повинно діяти правило вирішення сумнівів на користь платника податків, визначене пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України, тобто принцип презумпції правомірності рішень платника податку. Для правильного дотримання цього принципу у демократичному суспільстві має бути підхід, відповідно до якого істотні правові сумніви мають тлумачитися на користь платника, а у випадку прийняття негативного для платника рішення неприпустимою є відсутність однозначних висновків, прийнятих за результатами буквального застосування норми податкового законодавства.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача прийнято 11 листопада 2020 року, тоді як звернення з позовною заявою від 11.12.2020 року, на підставі якої відкрито провадження у цій справі, мало місце 15.12.2020 року.

Відтак, оскільки з моменту прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна відповідача вже минуло 96 годин, встановлених законом для його перевірки, застосований адміністративний арешт є припиненим відповідно до вимог підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, а тому позовні вимоги податкового органу є такими, що не підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25 травня 2018 року у справі №820/2040/17, від 28 березня 2019 року у справі №П/811/1722/17, від 18 квітня 2019 року у справі №820/2522/17, від 27 серпня 2019 року у справі №520/11050/18, від 18 листопада 2019 року по справі №140/2485/18 (адміністративне провадження № К/ 9901/19620/19).

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 5 ст. 283 КАС України право податкового органу на повторне звернення із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна в порядку загального позовного провадження передбачено лише за умови попередньої відмови у відкритті провадження за заявою.

Також колегія суддів відхиляє аргумент апеляційної скарги про те, що податковий орган звернувся до суду ні з заявою, а з позовною заявою, тому цю позовну заяву суд першої інстанції мав розглядати в загальному порядку, без урахування строків, установлених ст. 283 КАС України, оскільки навіть з самої позовної заяви вбачається, що в неї міститься посилання на п. 2 ч. 5 ст. 283 КАС України (а.с. 1-5)

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову Головного управління ДПС в Одеській області.

Підсумовуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга Головного управління ДПС в Одеській області задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов