Справа № 480/2281/20
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Осіпова О.О.

13 липня 2021 р.Справа № 480/2281/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

09.04.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області (далі - ГУ ПФУ в Сумській області) щодо припинення, нарахування та виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 01.04.2020 року на неповнолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- скасувати рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 13.03.2020 року № 130 про утримання надміру виплаченої пенсії за період з 01.10.2017 року по 31.03.2020 року у загальній сумі 54.012,89 грн;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області поновити нарахування та виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії з 01.04.2020 року;

- допустити негайне виконання рішення в частині присудження виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах суми стягнення за один місяць.

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що з жовтня 2017 року вона отримувала пенсію у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , однак 27.03.2020 року нею було отримано лист від ГУ ПФУ в Сумській області, в якому її повідомлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 2014 року народження, припинена з 01.04.2020 року відповідно до п. 1 ст. 49 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-V), оскільки пенсія була призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості, однак, які саме документи містять недостовірні відомості, вказано не було. 13.03.2020 року відповідачем прийнято рішення № 130 про утримання надміру виплаченої пенсії за період з 01.10.2017 року по 31.03.2020 року у загальній сумі 54.012,89 грн. Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання. В отриманому неї листі від ГУ ПФУ в Сумській області від 17.03.2020 року відсутні будь-які відомості, що стосуються її вини, а саме які були вчинені нею зловживання.

Правом подання відзиву на позовну заяву ГУ ПФУ в Сумській області не скористалось.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року адміністративний позов задоволений у повному обсязі.

Судове рішення вмотивоване тим, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. В листі ГУ ПФУ в Сумській області від 17.03.2020 року відсутні будь-які відомості, що стосуються вини позивача та вчинення нею зловживання.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ГУ ПФУ в Сумській області подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги відповідач зазначив, що згідно із ч. 1 ст. 50 Закону № 1058-V, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Так, відповідно до інформації, наданої Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради від 05.03.2020 року № 1588/04, ОСОБА_1 починаючи з 01.04.2014 року отримує допомогу на дітей одиноким матерям на доньку ОСОБА_2 , однак про факт отримання даної допомоги остання ГУ ПФУ в Сумській області не повідомила, а в заяві від 26.01.2018 року про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника зазначила, що державна допомога та виплата на дитину не призначалась. 12.03.2020 року ГУ ПФУ в Сумській області прийнято рішення про припинення виплати пенсії з 01.04.2020 року, оскільки пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

На час розгляду справи, відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України слід скасувати, з огляду на наступне.

Статтею 36 Закону № 1058-IV унормовано, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування (ч. 1 ст. 36).

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років (ч. 2 ст. 36).

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (ч. 3 ст. 36).

Усиновлені діти мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника нарівні з рідними дітьми (ч. 4 ст. 36).

Пасинок і падчерка мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника нарівні з рідними дітьми, якщо вони не одержували аліментів від батьків (ч. 5 ст. 36).

Неповнолітні діти, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, зберігають це право і в разі їх усиновлення (ч. 6 ст. 36).

Положення цього Закону, що стосуються сім`ї померлого, відповідно поширюються і на сім`ю особи, визнаної безвісно відсутньою або оголошеною померлою у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 36).

Пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Судом встановлено та не спростовується учасниками справи, що 18.03.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції був зроблений актовий запис № 235 про розірвання шлюбу між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 11).

Як убачається із свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , виданого 28.03.2014 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, - 28.03.2014 року цим органом складено актовий запис № 331 про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , батьками якої зазначені: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_1 (а.с.12).

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за їх заявою; за рішенням суду (ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України).

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України).

Як убачається із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька до актового запису № 331 від 28.03.2014 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 внесені за вказівкою матері згідно із ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Наведене свідчить про те, що станом на вчинення актового запису про народження ОСОБА_2 особа, що зазначена батьком дитини - ОСОБА_3 в установленому законом порядку своє батьківство щодо дитини не підтвердив.

17.10.2017 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області складено актовий запис № 1333 про смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області та отримує пенсію, призначену з 18.10.2017 року на двох непрацездатних утриманців померлого годувальника ОСОБА_3 : доньку ОСОБА_2 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на себе - непрацюючу дружину, яка занята доглядом за дитиною померлого годувальника до досягнення дитиною віку восьми років.

13.03.2020 року пенсійним органом прийнято рішення № 130 про утримання надміру виплачених сум пенсії за період з 18.10.2017 року по 31.03.2020 року у загальному розмірі 54.012,89 грн.

З підстав, визначених п. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, рішенням відповідача з 01.04.2020 року припинена виплата пенсії на неповнолітню ОСОБА_2 .

Листом ГУ ПФУ в Сумській області від 17.03.2020 року № 1800-0402-8/10644, ОСОБА_1 була повідомлена про прийняті рішення та про необхідність повернення надміру виплачених сум пенсії (а.с.8).

Згідно із ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення п. 2 ч. 1 ст. 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Повідомляючи підстави припинення виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідач зазначає, що згідно з інформацією, наданою Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради від 05.03.2020 року № 1588/04 позивач ОСОБА_1 , починаючи з 01.04.2014 року отримує допомогу на дітей (доньку ОСОБА_2 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ) одиноким матеріям. Разом з тим, в заяві від 26.01.2018 року про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 зазначила, що державні допомоги і виплати на дитину їй не призначалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 цього ж Закону № 1058-V, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року у справі № 753/15556/15-ц прийшла до висновку, що у ст. 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Тобто, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки судам першої та апеляційної інстанцій позивач не надала доказів того, що в установленому законом порядку, з часу призначення їй відповідачем пенсійних виплат, померлий ОСОБА_3 визнаний батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, позивач, в порушення вимог ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності і обґрунтованості вимог адміністративного позову.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог адміністративного позову ОСОБА_1 , задовольняє вимоги апеляційної скарги, скасовує судове рішення і приймає нове - про відмову в задоволені цих вимог.

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц
Постанова у повному обсязі складена і підписана 23 липня 2021 року.