Справа № 160/7364/21
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2021 року Справа № 160/7364/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації по визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
07.05.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації вчинити дії щодо зняття легкового автомобіля марки ЗАЗ 110280, 2004 року випуску д.н.з НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , з обліку в органах соціального захисту населення, та надати дозвіл на проведення процедури перереєстрації указаного автомобіля з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є його рідною сестрою, як члену його сім`ї.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем безпідставно відмовлено у надані дозволу на перереєстрацію автомобіля, яким була забезпечена померла особа з інвалідністю, вказавши на факт відсутності реєстрації за місцем реєстрації брата на час його смерті.
16.06.2021 року від Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. Вказана правова позиція вмотивована тим, що за змістом абзацу 1 пункту 16 Постанови Кабінету Міністрів від 19.07.2006 №999 Про затвердження Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями вбачається наступне. Так, особі з інвалідністю, законному представнику недієздатної особи з інвалідністю чи дитини з інвалідністю автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, за її (його) бажанням може бути безоплатно переданий у власність після закінчення 10-річного строку експлуатації. Після смерті особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену її сім`ї (за бажанням такого члена сім`ї), який на час смерті особи з інвалідністю були зареєстровані за місцем реєстрації особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю. Вищевказаною постановою, чітко встановлені вимоги для отримання автомобіля на безоплатній основі особі, яка була саме зареєстрована за місцем реєстрації особи (дитини) з інвалідністю.
Відповідно до Закону України Про гуманітарну допомогу до автомобілів, які можливо визнати гуманітарною допомогою, відносяться легкові, які на момент ввезення на митну територію України були виготовлені не більше як вісім років тому, з об`ємом двигуна не більше як 1800 куб. см. Після надходження на адресу Департаменту пропозиції від закордонного донора про наміри подарувати Департаменту автомобіль для визначеної особи з інвалідністю разом з копіями технічного паспорту автотранспорту та документу, який посвідчує особу дарувальника - Департаментом видається дозвіл на перетин кордону автомобілем. Автомобіль має прибути на територію України з наступними документами: дарчий лист, оригінал свідоцтва про реєстрацію автомобіля, договір купівлі-продажу (за наявності), які підлягають офіційному перекладу, а переклади нотаріальному посвідченню. Оригінал дарчого листа має бути засвідчений в країні донора міжнародною печаткою (апостиль). Після перетину кодону на протязі 10 днів автомобіль має пройти криміналістичну експертизу та експертизу на відповідність умовам УкрСЕПРО після чого ставиться на стоянку митниці та опломбовується. Автомобілі визнаються гуманітарною допомогою шляхом прийняття рішення робочою групою з питань гуманітарної допомоги при облдержадміністрації, яке оформляється розпорядженням голови облдержадміністрації. Після опублікування розпорядження, та розмитнення автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою, Департамент має право на оформлення документів на видачу такого автомобіля безпосередньо особі з інвалідністю. Відповідач також просив звернути увагу суду на те, що позивачем не надано доказів, що автомобіль померлого ОСОБА_2 визнано саме гуманітарної допомогою.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2021 року, зазначена вище справа була розподілена та 11.05.2021 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою суду від 12.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
09.07.2021 року, та у період з 12.07.2021 року по 16.07.2021 року суддя Прудник С.В. перебував у щорічній відпустці.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до заповіту від 11.02.2008 року, який посвідчено Дейнего С.І., приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу за №210, ОСОБА_2 (народився в с. Зіньківщина Зачепилівського району Харківської області ІНФОРМАЦІЯ_3 ) ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , що мешкає в АДРЕСА_1 все майно, що буде йому належати на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право заповів ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в Залінійне Зачепилівського району Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .
Як зазначено позивачем у позові, 01.10.2004 року ОСОБА_2 , відповідно до акту прийому- передачі № МВЧ 028487, отримав у власність транспортний засіб марки ЗАЗ 110280, 2004 року випуску д.н.з НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , про що отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у віці 63 роки, про що 22 листопада 2019 року складено актовий запис №271 (в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть від 22.11.2019 року, Серія НОМЕР_6 ).
Листом від 10.08.2020 року за №2046 Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області повідомило ОСОБА_1 про те, що останній слід з`явитися до управління за адресою: АДРЕСА_2 для вирішення питання щодо вилучення автомобіля, який раніше належав особі з інвалідністю внаслідок загального захворювання 1 групи ОСОБА_3 . При собі мати такі документи: копія свідоцтва про смерть інваліда (2 екз.); копія технічного паспорту автомобіля (2 екз.); довідка з сільської ради про те. хто на момент смерті особи з інвалідністю проживав з ним і був зареєстрований за однією адресою та здійснював догляд.
Як зазначено позивачем у позові, означений лист отримано позивачем у серпні 2020 року.
У листі від 14.04.2021 року за № Д-288 Управлінням соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області зазначено про те, що відповідно до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 № 999 (зі змінами), особі з інвалідністю, законному представнику недієздатної особи з інвалідністю, чи дитині з інвалідністю автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, за їх бажанням може бути безоплатно переданий у власність після закінчення 10-річного строку експлуатації. Після смерті особи з інвалідністю, дитині з інвалідністю такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену його (її) сім`ї (за бажанням такого члена сім`ї), який на час смерті особи з інвалідністю був зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю. Як вбачається з поданих документів, на момент смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_4 не була зареєстрована за місцем реєстрації свого брата на час його смерті. Тому, відповідачем рекомендовано позивачу звернутися щодо вирішення вищезазначеного питання в судовому порядку про надання дозволу департаменту на переоформлення автомобіля у власність сім`ї.
Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, позивач, з метою відновлення свого порушеного права звернулася із позовною заявою до суду.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" особа з інвалідністю - особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Згідно ст. 26 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" держава гарантує розробку, виробництво технічних та інших засобів реабілітації та закупівлю спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення та забезпечення ними осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, поширює інформацію про таку продукцію.
Частиною 3 ст. 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" після смерті особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів її сім`ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім`ї померлої особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Механізм забезпечення легковими автомобілями, зазначеними в абзаці шостому статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі - автомобіль), осіб з інвалідністю, зокрема дітей з інвалідністю, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах, є громадянами України і місце проживання яких зареєстровано (далі - місце реєстрації) в Україні в установленому законодавством порядку визначає Порядок забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999 (далі - Порядок №999).
Пунктом 16 Порядку №999 визначено, що особі з інвалідністю, законному представнику недієздатної особи з інвалідністю чи дитини з інвалідністю автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, за її (його) бажанням може бути безоплатно переданий у власність після закінчення 10-річного строку експлуатації. Після смерті особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену її сім`ї (за бажанням такого члена сім`ї), який на час смерті особи з інвалідністю були зареєстровані за місцем реєстрації особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю.
Положенням Порядку чітко визначено, що після смерті особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену її сім`ї (за бажанням такого члена сім`ї), який на час смерті особи з інвалідністю був зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю.
Відтак, єдиною умовою безоплатної передачі у власність автомобіля після закінчення 10-річного строку його експлуатації, у разі смерті інваліда, якому він надавався, члену його сім`ї є саме місце реєстрації члена сім`ї, який виявив бажання його безоплатно отримати.
Таким чином, член сім`ї інваліда, який виявив бажання безоплатно отримати цей автомобіль, повинен був, на час смерті особи з інвалідністю, бути зареєстрованим за місцем реєстрації особи з інвалідністю.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в той час як позивач ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (що підтверджено відміткою у паспорті від 04.06.2019 року, серія НОМЕР_7 ).
За таких обставин, суд вважає, оскільки ОСОБА_1 , сестра померлого ОСОБА_2 , на час його смерті, не була зареєстрована за місцем реєстрації як: АДРЕСА_1 , відтак, позивач не мала права на безоплатне отримання у власність автомобіля, який видавався ОСОБА_2 5, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для задоволення заяви позивача щодо безоплатної передачі у власність автомобіля, що видавався ОСОБА_2 та перебував в експлуатації більше 10 років.
Відтак, на думку суду, відповідач суб`єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій, які відповідають критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Отже, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації по визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії слід відмовити.
Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації по визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник