Справа № 308/9515/21
Суддя: Шумило Н. Б.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/9515/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Шумило Н.Б.
за участю секретаря судового засідання Луцак В.Я.
перекладача - Уллах Ірфан
представника позивача Баброцяк Л.О.
відповідача ОСОБА_1 (THAKUR АМІТ)

представника відповідача адвоката Карпинець І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України,-

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду із позовом до відповідача, про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України
Позов обґрунтовано тим, що відповідач 21 липня 2021 року о 07:30 був виявлений та затриманий ПОРВ (з м.д.н.п. Великий Березний) на автомобільному сполученні «Ужгород - Великий Березний», при спробі незаконного перетину Державного кордону поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб. Своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП, та відповідно до ст.263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення. Документів, що посвідчують особу під час затримання виявлено не було, проте під час поміщення особи до місця тимчасового тримання Чопського прикордонного загону було виявлено закордонний паспорт громадянина Індії. Позивач вказує, що на сьогоднішній день, підстав для законного перебування на території України, передбачених ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач не має, а спроба незаконного перетину державного кордону України в Словацьку Республіку свідчить про те, що він порушивши вимоги ст. 204-1 КУпАП, ст.ст. 4, 9, 16 згаданого Закону і відповідно до вимог ст.29 цього ж Закону підлягає примусовому видворенню. Угод про реадмісію осіб між Україною та Індією не укладено.

Представником відповідача адвокатом Карпинець І.В. подано відзив на адміністративний позов, згідно якого просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача відзиві зазначає, що позивачем не надано жодного доказу про те, що Аміт Такур мав на меті незаконно перетнути кордон, оскільки мав при собі паспорт громадянина Індії та мав законну можливість покинути територію України через пункт пропуску. Додатково вказує, що Аміт Такур був затриманий на автомобільному сполучені «Ужгород-Великий Березний», а це автомобільне сполучення веде до пункту пропуску «Малий Березний». Крім того, просить врахувати, що позивачем не надано доказів про те, що у відношенні до Аміт Такур видавалося рішення про примусове повернення із зазначенням строку протягом якого він повинен був покинути територію України.

У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав наведених у ньому.
Відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у судовому засіданні через перекладачів, щодо позову заперечив, просив його відпустити. Також зазначив, що в Україні перебуває впродовж 5 місяців, проживає та навчається в м. Києві, має чинну посвідку на тимчасове проживання. Бажає залишитись в Україні та навчатися. Також вказав, що наміру незаконно перетинати кордон не мав.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо позову, пояснення надав аналогічні викладеним у відзиві. Крім того, доповнив, що оскільки рішення про повернення відносно відповідача не приймалося, відтак підстав для його затримання немає.
Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , був затриманий о 07 год. 30 хв. 21 липня 2021 року на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, а саме о 07 годині 30 хвилин 21 липня 2021 року на околиці населеного пункту Дубриничі на автомобільному сполученні Ужгород- Великий Березний на напрямку 174 прикордонного знаку, близько 6000 (шість тисяч) метрів до лінії державного кордону на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Новоселиця», був затриманий при спробі незаконного перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску, у складі групи осіб.
Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне затримання відповідача від 21.07.2021 року та протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучених речей і документів від 21.07.2021 року.
Із протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучених речей і документів від 21.07.2021 року слідує, що під час огляду було виявлено та вилучено для тимчасового зберігання закордонний паспорт громадянина Індії № НОМЕР_2 виданого 14.10.2019 року.
До позовної заяви долучено копію паспорту громадянина Індії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 №Т 9147560, строком дії до 13.10.2029 року.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Згідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 цього Закону, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Частиною 5 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.
Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України врегульовані статтею 288 КАС України.
Отже, з системного аналізу наведених правових норм слідує, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства мають передувати дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. А саме видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України є можливим лише на підставі рішення адміністративного суду.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 522/21025/17.
Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
З наведених положень законодавства слідує, що затриманню іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні є можливим якщо відносно такої особи подано адміністративний позов про примусове видворення і зібраними у справі доказами підтверджуються обставини, що така особа ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що відносно відповідача уповноваженим органом було прийнято рішення про його примусове повернення в країну походження або третю країну, і відповідач ухилився від його добровільного виконання у визначений у зазначеному рішенні строк, про відсутність такого зазначено і представником позивача в судовому засіданні.
Враховуючи, що компетентним органом рішення про примусове повернення відповідача не приймалось, позивачем не доведено факту того, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для його затримання відповідно до ст. 289 КАС України.
Крім того, судом враховано, що позивач посилається на ту обставину, що відповідач вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.204-1 КУпАП. Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується постановою суду, однак до матеріалів даного позову такої долучено не було. Таким чином у суду відсутні підстави вважати, що громадянин Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) вчинив спробу перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст.26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 6, 77, 246, 250, 289, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України,- відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено - 23.07.2021 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області Н.Б. Шумило