Справа № 420/14954/20
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/14954/20
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю:

представника апелянта Мунтян Є.О.

представника позивача Акрабової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

24 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення щодо зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб №4-1502 від 07.05.2020р.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,2914 га. Вказану земельну ділянку було передано ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Разом з тим,як зазначив позивач,на даній земельній ділянці розташований житловий будинок, що належить ОСОБА_1 , частина якої загальною площею 608 кв.м. була відведена для ремонту автомобілів, згідно експлікації. Позивач вказав, що відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення щодо зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб №4-1502від 07.05.2020р. та, що під час обрахування земельного податку з фізичної особи податковий орган керувався наступними вихідними даними:608,00кв.м,- площа земельної ділянки;811,37 грн/кв.м.- нормативна грошова оцінка земель населених пунктів; 3% - ставка податку. Позивач зазначив, що не погоджується із вказаними розрахунками при прийнятті вказаного податкового повідомлення - рішення, вказавши, що 05.05.2001 року ОСОБА_1 став власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 тачастина цієї земельної ділянки загальною площею 608 кв.м. була відведена для ремонту автомобілів, згідно експлікації. Поряд з цим, батько позивача ОСОБА_2 орендував у нього дану ділянку для провадження підприємницької діяльності, а саме, технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів. 18.03.2016р. ОСОБА_2 знятий з обліку в органах ДПС у зв`язку зі смертю та на даний час позивач не використовує дану земельну ділянку у своїй підприємницькій діяльності (комерційної діяльності). Тому, як зазначив позивач, земельний податок за земельної ділянки загальною площею 608 кв.м. підлягає сплаті як за землю для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Посилаючись на вищезазначені обставини справи, положення Податкового кодексу, а також те, що спірна земельна ділянка була вказана ОСОБА_1 у податковій декларації з плати за землю (земельний податок) та самостійно вирахувано земельний податок, що підлягає сплаті, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, зазначав, що у2020 році нормативно грошова оцінка по АДРЕСА_1 за 1 кв.м. на 2019 рік складала 811,37 грн., яка не змінювалась у 2020 році. Рішенням Кирничанської сільської ради від 20.06.2019 року №305-УІІ «Про встановлення ставок та пільг сплати земельного податку на 2020 рік», були встановлені ставки земельного податку на 2020 рік на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Відповідач вказав,що платником земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, які зобов`язані сплачувати земельний податок за земельні ділянки, що перебувають у їх власності або користуванні. Обов`язок сплачувати земельний податок виникає у власників земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачів з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (стаття 202 ЗКУ). При цьому земельна ділянка має бути індивідуально визначеним об`єктом нерухомого майна, якому властиві такі характеристики, як площа, межі, ідентифікатор у Державному земельному кадастрі тощо. При цьому, згідно з положеннями абзацу 4 пункту297.1 статті 297 ПКУ, платники єдиного податку першої - третьої груп звільняються від сплати податку на майно (в частині земельного податку) крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються такими платниками єдиного податку для провадження господарської діяльності. Отже, фізична особа - підприємець - платник єдиного податку, який використовує будівлі (споруди), їх частини, для провадження господарської діяльності та який оформив відповідно до вимог законодавства свої права на земельну ділянку під такими об`єктами, не повинен сплачувати земельний податок. ГУ Держгеокадастру в Одеській області листом до Голови Суворовської селищної ради від 19.01.2021 року № 27/126-21 повідомлено, що грошова оцінка земель в межах населених пунктів Суворовської селищної ради станом на 2021 рік становить на території с. Кирнички - 724,01 та відповідно визначення земельного податку за2020 рікусумі14799,39 грн. відповідає діючому законодавству України.

22.02.2021р. ОСОБА_1 надав відповідь на відзив, у якій позивач вказав, що до земельної ділянки площею 0,0608 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачу, було затверджено тільки план відведення земельної ділянки для ремонту автомобілів, проте не прийнято рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки з земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та земельну ділянку для ремонту автомобілів. Згідно державного акту про право приватної власності на земельну ділянку від 05.05.2001 року, ОСОБА_1 земельна ділянка площею 0,2914 га була передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Згідно відомостей Публічної кадастрової карти України при зазначенні земельної ділянки площею 0,0608 га не зазначено, що її цільове призначення - 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Тому,як зазначив позивач, не зрозуміло з яких даних відповідач отримав інформацію, що цільовим призначенням земельної ділянки площею 0,0608 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є цільове призначення - 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та відповідно земельний податок слід рахувати як за земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, та застосовувати ставку земельного податку 0,03, а не ставку 3.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року позов адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №4-1502 від 07.05.2020р. Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На вказане рішення суду Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року та постановити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального права, у зв`язку з чим, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

07.05.2020р. Головним управлінням ДПС в Одеській області складено податкове повідомлення-рішення №4-1502, яким ОСОБА_1 за платежем «земельний податок з фізичних осіб» нараховано суму податкового зобов`язання у розмірі 14 799,39 грн. за2020 податковий період (а.с.16).

Не погоджуючись із прийняттям вказаного податкового повідомлення-рішення ОСОБА_1 звернувся до ГУДПС в Одеській області зі скаргою від 03.08.2020р.(а.с.39-41).

Рішенням ДПС України від 30.09.2020р.залишено скаргу ОСОБА_1 без задоволення, податкове повідомлення-рішення №4-1502-без змін(а.с.42-43).

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстраційних прав.

Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут та надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) плата за землю загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Підпунктом 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

У відповідності до пункту 286.5 статті 286 ПК України встановлено, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, рішенням Кирничанської сільської ради від 20.06.2019 року встановлено ставки та пільги зі сплати земельного податку на 2020 рік, згідно якого визначено ставки земельного податку, в тому числі, для земель за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ставка земельного податку 0,03.

Згідно державного акту про право приватної власності на земельну ділянку від 05.05.2001 року, ОСОБА_1 земельна ділянка площею 0,2914 га (до якої входить спірна земельна ділянка площею 0,0608 га) передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с.27).

Крім цього, відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 14.12.2020р. повідомлено представнику позивача про те, що відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення і натурі (на місцевості) меж с.Кирнички Ізмаїльського району Одеської області земельна ділянка 0,2914 га (до якої входить спірні 608 кв.м.) відноситься до категорії земель-землі житлової та громадської забудови; за актуальними відомостями Державного земельного кадастру земельна ділянка не сформована, кадастровий номер не присвоєно.

Таким чином, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0608 га відноситься до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, Головне управління ДПС в Одеській області визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 14799,39 грн. за 2020 податковий період з плати за землю, а саме земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 0, 0608 га, яка визначена за цільовим призначенням, як земельна ділянка для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (магазини).

З приводу цього, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок. Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою;

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

Так, матеріали справи не містять доказів віднесення спірної ділянки до земель для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (магазини).

Разом з тим, апеляційний суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», відповідно до принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Аналізуючи всі доводи апелянта, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 26.07.2021 року.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.