Справа № 260/546/21
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2021 рокум. Ужгород№ 260/546/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинець Д.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач), яким просить суд: 1) прийняти позовну заяву до розгляду та справу розглянути за правилами спрощеного провадження; 2) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 90% до 60% при здійснення перерахунку та виплаті такого починаючи з 19.02.2020 року; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснити донарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Господарського суду Закарпатської області від 07.09.2020 року № 83 починаючи з 19.02.2020 року у встановленому з 26.09.2018 року розмірі 90 % заробітної плати на відповідній посаді; 4) стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 908,00 грн.; 5) в частині присудження виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконати негайно; 6) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання цим рішенням законної сили (а.с.1-8).

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі (а.с.15, 16).

Позов обґрунтований тим, що у січні 2021 року на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року по справі № 260/3494/20 було здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , однак відповідачем протиправно при здійсненні перерахунку було зменшено розмір такого з 90% до 60%.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву, відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 з 26 вересня 2018 року було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016р. Розмір призначеної пенсії склав 90% заробітної плати на відповідній посаді судді. Загальний страховий стаж позивача на момент призначення довічного грошового утримання судді складав 37 років 11 місяців 20 днів з них суддівського стажу 25 років 8 місяців 1 день, а саме: період роботи з 31.12.1992 р. по 31.08.2018р. на посаді судді.

В подальшому, 11 вересня 2020 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області із заявою про перерахунок пенсії, до якої долучила довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 83 від 07.09.2020 р., видану Господарським судом Закарпатської області. За результатами розгляду вказаної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області 17 вересня 2020 року прийнято рішення № 65 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року по справі № 260/3494/20 визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 65 від 17.09.2020 р. та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки Господарського суду Закарпатської області від 07.09.2020 року № 83 з 19 лютого 2020 року з врахуванням фактично виплачених сум.

29 грудня 2020 року, на виконання Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року по справі № 260/3494/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області було здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , згідно з довідкою Господарського суду Закарпатської області № 83 від 07.09.2020р. з розрахунку 60 % суддівської винагороди судді, який працював на відповідній посаді. Відповідач при цьому зазначає, що загальний стаж роботи позивача складає: 25 років 8 місяців і 1 день, а саме: у період з 31.12.1992 р. по 31.08.2018 р.. Відповідач зазначив, що відсотковий показник довічного грошового утримання ОСОБА_1 був визначений із врахуванням стажу роботи позивача та у відповідності із частиною 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Отже, перерахунок зроблено із розрахунку 60 %. Кім того, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року по справі № 260/3484/20 не зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок у розмірі 90% суддівської винагороди, яка працює на відповідній посаді.

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що Вища рада правосуддя рішенням від 04 вересня 2018 року за № 2807/0/15-18 звільнила позивача з посади судді Господарського суду Закарпатської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

З 26 вересня 2018 року позивач перебуває у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області на обліку, який їй призначив щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) у розмірі 90 % заробітної плати на відповідній посаді. Наведене підтверджується протоколом призначення пенсії від 26.09.2018 року, в якому зазначено загальний страховий стаж позивача 37 років, в тому числі стаж на посаді судді 25 років 8 місяців та загальний процент розрахунку пенсії від заробітної плати 90%. Згідно з довідкою розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої господарським судом Закарпатської області, стаж роботи за станом на 25 вересня 2018 року склав 28 років.

Рішенням Конституційного суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), положення пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», якими було передбачено, що судді України, які перебувають у відставці, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання лише за умови проходження кваліфікаційного оцінювання або призначення судді за результатами конкурсу. Відтак, відповідно вищезгаданого рішення Конституційного суду, судді України, які перебувають у відставці, мають беззаперечне право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання залежно від зміни розрахунку складових суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, у зв`язку з чим позивач звернулася до адміністративного суду про захист порушеного права про здійснення перерахунку пенсії.

Зокрема, ОСОБА_2 просила суд визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Закарпатській області від 07.09.2020 року № 83 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити, починаючи з 19 лютого 2020 року, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді згідно із довідкою Господарського суду Закарпатській області від 07.09.2020 № 83, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у адміністративній справі № 260/3494/20, яке набрало законної сили, 16 грудня 2020 року, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 65 від 17.09.2020 року «Про відмову у перерахунку пенсії на підставі довідки господарського суду Закарпатської області від 07.09.2020 року №83 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, починаючи з 19 лютого 2020, перерахувати та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді з урахуванням судової винагороди, зазначеної у довідці та з урахуванням проведених виплат.

У січні місяці 2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на адресу позивача надійшов лист, яким повідомляється, що рішення суду у адміністративній справі № 260/3494/20 ним виконано в добровільному порядку та здійснено перерахунок пенсії з 19 лютого 2020 року, яка облікована органами Пенсійного фонду України та буде виплачена після надходження коштів з Державного бюджету України. Розмір перерахованої пенсії, та виплата щомісячної пенсії у січні 2021 здійснено із розрахунку 60%.

Разом з тим, у адміністративній справі №260/3494/20 ОСОБА_1 просила суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії та зобов`язати здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання відповідно до судової винагороди, визначеної у довідці від 07.09.2020 року №83 і відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - не заперечував відсотковий розмір пенсії, а заперечував проти перерахунку пенсії в цілому і стосовно відсоткового розміру не висловлювався ні у рішенні про відмову у перерахунку пенсії, ні у відзиві на позов.

Судом також встановлено, що на момент призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці, стаж на посаді судді склав 25 років 8 місяців 1 день, процент розрахунку пенсії від заробітку встановлено 90% згідно протоколу призначення пенсії від 26.09.2018р.. Згідно розрахунку стажу, який дає право судді на відставку за станом на 25.09.2018р. склав 28 років.

Дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо зменшення мені розміру щомісячного довічного грошового утримання з 90% на 60% при здійсненні перерахунку та виплаті, є протиправними, та такими, що суперечать раніше прийнятому самим Пенсійним фондом рішенню про призначення пенсії у розмірі 90% від суддівської винагороди та пенсійному законодавству.

Однак, відповідач, прийняв рішення, що суперечить вимогам чинного законодавства України та виходить за межі його компетенції, встановленої законом, оскільки зробив новий розрахунок пенсій, а не перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та встановив його у меншому розмірі - 60% від грошового утримання діючого судді.

Дії відповідача, якими зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 90% до 60% та проведено перерахунок належного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60% є протиправними, порушують її права та інтереси, у зв`язку з чим, остання змушена була звернутися до суду про повне відновлення своїх порушених прав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Згідно ч.ч.4, 5 ст.142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Довічне грошове утримання призначено на підставі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI, у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VIII, де ч.3 ст.138 передбачала "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № З-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу.

Так, у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020 Конституційний Суд України зокрема зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік ро-боти на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з частиною 1 статті 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що ви-знані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

З дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2- р/2020, Закон №1402-V1II не містить норм, які по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зміна відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що призначалася відповідно до Закону №2453-VI, відбулася вже після призначення та перерахунків щомісячного довічного грошового утримання, а саме з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішенням Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 року щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), частину 1 статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні від 05.04.2001 року №3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа про податки) Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно- правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, відповідно до якої правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зокрема у постановах від 06 березня 2019 року у справі №638/12586/16-а та від 11 лютого 2020 року у справі №200/3958/19-а.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За змістом вказаних процесуально-правових положень судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі встановлюється судом за наявності обставин, які можуть свідчити про невиконання рішення суду відповідачем - суб`єктом владних повноважень. Під такими обставинами слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Підставою для встановлення судового контролю у даній справі є ті фактичні дані, що відповідач всупереч вимог ст. 151-2 Конституції України не виконує рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 та в порушення вимог ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не виконує висновки Верховного Суду у зразковій справі № 620/1116/20, які у спірних правовідносинах є обов`язковими для виконання відповідачем. Відповідно до вимог ч.ч.4,5 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016р. №1402-VIII (зі змінами), Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.01.2008р. №3-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №200/14891) (з наступними змінами і доповненнями), саме на органи Пенсійного фонду України (у спірному випадку на відповідача) покладається обов`язок вчинення юридично значимих дій щодо проведення перерахунку мого щомісячного довічного грошового утримання з дати 19.02.2020, а відтак щодо реалізації мого права на перерахунок на підставі рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 та з урахуванням висновків Верховного Суду у зразковій справі №620/1116/20.

Однак, відповідач і надалі ухиляється від виконання свого обов`язку, незважаючи на чітко викладені Верховним Судом у зразковій справі висновки та фактично, всупереч таким висновкам, виніс рішення про відмову позивачу у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, що слугувало причиною звернення останнього до суду з позовом про захист та відновлення раніше порушених її прав.

Щодо негайного виконання та стягнення виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в межах стягнення за один місяць.

Разом з тим, не підлягає задоволенню клопотання позивача про допущення до негайного виконання рішення в частині стягнення виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в межах стягнення за один місяць. З цього приводу суд зазначає, що перелік судових рішень, які виконуються негайно, наведений в ст. 371 КАС України.

Так, зокрема, згідно п. 2 ч. 1 зазначеної статті негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Предметом даного адміністративного позову є питання правомірності дій відповідача щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% на 60% при здійсненні перерахунку та виплаті. Отже, рішенням в такій справі судом не вирішувалося питання щодо присудження виплати позивачу заробітної плати (суддівської винагороди) та не визначалося конкретної суми стягнення за місяць, а тому положення ст. 371 КАС України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Щодо встановлення судового контролю за виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, згідно з нормами процесуального законодавства встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є диспозитивним правом, а не обов`язком суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних побоювань невиконання суб`єктом владних повноважень прийнятого судом рішення в майбутньому.

Частиною 1 статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

В позовній вимозі про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення позивач не навела аргументованих доводів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Отже, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого вищезазначеної вимоги та встановлення судового контролю за виконання даного рішення.

Щодо судових витрат по справі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 90% до 60% при здійсненні перерахунку та виплаті такого починаючи з 19 лютого 2020 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити донарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Господарського суду Закарпатської області від 07 вересня 2020 року за № 83 починаючи з 19 лютого 2020 року у встановленому з 29 вересня 2018 року розмірі 90% заробітної плати на відповідній посаді.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

5. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

СуддяД.В. Іванчулинець