Справа № 540/2748/21
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/2748/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування рішення та зобов`язання надати дозвіл у в`їзді на тимчасову окуповану територію України,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Херсонського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - відповідач), в якій просить:

- скасувати рішення від 06.06.2021 р. ІПК 2 категорії 2 групи інспекторів ВПС "Преображенка" старшого сержанта ОСОБА_2 ;

- зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на в`їзд на тимчасово окуповану територію України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваним рішенням від 06.06.2021 р. йому відмовлено у в`їзді на тимчасово окуповану територію України - Автономну Республіку Крим на підставі пп.2 п.38 Порядку в`їзду на тимчасову територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 367, у зв`язку із наявністю у базах даних Держприкордонслужби інформації про заборону виїзду з України. Вважає таке рішення протиправним, оскільки є громадянином Російської Федерації і постійно проживає в м.Севастополі з 18.07.2003 р. на підставі посвідки на постійне проживання в Україні. Про наявність обмежень, застосованих ухвалою Гагарінського районного суду міста Севастополя від 23.12.2009 р. у цивільній справі № 203809/09, нічого не знав, так як її не отримував, а при в`їзді в Україну з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим працівники Державної прикордонної служби України не попереджали про наявність обмежень. У зв`язку з відмовою у в`їзді на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим вже більше року змушений жити далеко від своєї родини та нести додаткові витрати на найом житла, втратив роботу. Така ситуація свідчить про порушення відповідачем прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою від 22.06.2021 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

05.07.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на правомірність рішення від 06.06.2021 р. про відмову у в`їзді на тимчасово окуповану територію України - Автономну Республіку Крим, оскільки в базах даних Держприкордонслужби України міститься інформація щодо заборони виїзду ОСОБА_1 за межі України, встановленої ухвалою Гагарінського районного суду міста Севастополя від 23.12.2009 р. у справі № 2-3809/09. Термін дії даної заборони до 01.01.2099 р. Дана обставина відповідно до абз.2 ст.38 Порядку в`їзду на тимчасову територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 367, є підставою для відмови у в`їзду на тимчасово окуповану територію України. Також зазначає, що позивач взагалі не вказав, чому саме вважає дії посадових осіб Херсонського прикордонного загону протиправними та в чому полягає незаконність прийнятого рішення, невизначені також і підстави для скасування рішення про відмову у в`їзді, а отже така позовна заява є необґрунтованою та невмотивованою.

Ухвалою від 06.07.2021 р. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає дану справу в порядку письмового провадження в межах строків, визначених КАС України.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно посвідки на постійне проживання в Україні від 12.10.2010 р. СВ № 010520/115 громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 проживає з 18.07.2003 р. за адресою: АДРЕСА_1 .

06.06.2021 р. старшим сержантом ІПК 2 категорії 2 групи інспекторів ВПС "Преображенка" Рижим Р.В. прийнято рішення про відмову особі у в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з нею, згідно якого відмовлено у в`їзді на тимчасово окуповану територію України - Автономну Республіку Крим громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 на підставі абз.2 п.38 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2015 р. № 367.

Вважаючи дане рішення протиправним, позивач звернувся до суду про його скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Частиною 2 статті 17 Конституції України визначено, що забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" від 03.04.2003 р. № 661-IV (далі - Закон № 661-IV) встановлено, що на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до ст.2 Закону № 661-IV до основних функцій Державної прикордонної служби України, серед іншого, віднесено здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

На Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних та уповноважених законом державних органів, у тому числі доручень митних органів щодо інформування митних органів про факт наміру перетинання державного кордону України особами, стосовно яких митними органами було виявлено порушення митних правил (п.8 ст.19 Закону № 661-IV).

Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про прикордонний контроль" від 05.11.2009 р. № 1710-VI (далі - Закон № 1710-VI) прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів. Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон (ч.2 ст.2 Закону № 1710-VI).

Приписами ч.ч.3, 4 ст.2 Закону № 1710-VI передбачено, що прикордонний контроль здійснюється щодо: 1) осіб, які перетинають державний кордон; 2) транспортних засобів, що перевозять через державний кордон осіб та вантажі; 3) вантажів, що переміщуються через державний кордон.

Прикордонний контроль включає: 1) перевірку документів; 2) огляд осіб, транспортних засобів, вантажів; 3) виконання доручень правоохоронних органів України; 4) перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; 5) реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон; 6) перевірку автомобільних транспортних засобів з метою виявлення викрадених.

Відповідно до ч.5 ст.2 Закону № 1710-VI прикордонний контроль забезпечується шляхом: 1) установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон та здійснення контролю за його додержанням; 2) застосування технічних засобів прикордонного контролю, використання службових собак та інших тварин; 3) створення і використання баз даних про осіб, які перетнули державний кордон, вчинили правопорушення, яким не дозволяється в`їзд в Україну або яким тимчасово обмежено право виїзду з України, про недійсні, викрадені і втрачені паспортні документи, а також інших передбачених законом баз даних; 4) спостереження за транспортними засобами і в разі потреби їх супроводження; 5) здійснення адміністративно-правових, а також оперативно-розшукових заходів; 6) організації і забезпечення взаємодії з підприємствами, установами та організаціями, діяльність яких пов`язана з міжнародним сполученням; 7) координації дій контрольних органів і служб.

Питання перетину адміністративного кордону вільної економічної зони "Крим" під час в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї громадян України відповідно до Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України", а також іноземців та осіб без громадянства - з урахуванням вимог Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" врегульовано Порядком в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї Загальні положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 367 (далі - Порядок № 367).

Згідно абз.2, 3 п.3 Порядку № 367 в`їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду:

іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом та спеціальним дозволом, виданим територіальним органом ДМС або територіальним підрозділом ДМС у Новотроїцькому чи Генічеському районі Херсонської області;

громадян України - за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".

Пунктом 31 Порядку № 367 визначено, що контроль за в`їздом на тимчасово окуповану територію України та виїздом з неї осіб, транспортних засобів і переміщенням вантажів здійснюється в контрольних пунктах в`їзду-виїзду уповноваженими службовими особами контрольних органів і служб.

Відповідно до п.34 Порядку № 367 під час здійснення процедури прикордонного контролю у контрольних пунктах в`їзду-виїзду уповноважені службові особи підрозділу охорони державного кордону використовують бази даних Держприкордонслужби, інші передбачені законом бази даних та виконують рішення судів, доручення уповноважених державних органів, що надаються Держприкордонслужбі відповідно до Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 р. № 280 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 31, ст.1083), а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб з метою з`ясування наявності або відсутності підстав для відмови у в`їзді на тимчасово окуповану територію України та виїзді з неї.

За приписами п.17 Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2013 р. № 280 (далі - Порядок № 280), виконання доручень здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби під час проведення перевірки документів осіб на право в`їзду в Україну або виїзду з України.

Абзацом 3 пункту 5 Порядку № 280 визначено, що уповноважені державні органи можуть надавати доручення щодо заборони виїзду з України осіб, яких за рішенням слідчого судді, суду тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі тих, до яких застосовано запобіжний захід, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, за умовами якого передбачено таке обмеження.

Доручення, що надається згідно з абзацами другим - четвертим пункту 5 цього Порядку, надсилається разом із завіреною в установленому порядку копією постанови, винесеної посадовою особою відповідного уповноваженого державного органу, або рішення слідчого судді, суду. У дорученні його ініціатором зазначаються такі відомості про особу: громадянство (підданство); прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян України - українською мовою, для іноземців та осіб без громадянства - латиницею); дата народження (день, місяць, рік); стать; місце проживання; серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий (п.8 Порядку № 280).

Відповідно до п.13 Порядку № 280 доручення беруться на контроль на строк, зазначений у дорученні, з дня надходження до органу Держприкордонслужби. Доручення, що надаються згідно з абзацами третім і четвертим пункту 5 цього Порядку, беруться на контроль на строк, що не перевищує строку, визначеного у рішенні слідчого судді, суду, а інші доручення - не більш як на один рік.

Згідно абз.2 п.38 Порядку № 367 уповноважені посадові особи підрозділу охорони державного кордону відмовляють у в`їзді на тимчасово окуповану територію України у разі, коли у базах даних Держприкордонслужби є інформація про заборону особі виїзду з України.

Пунктом 40 Порядку № 367 передбачено, що у разі наявності підстав для відмови особі у в`їзді на тимчасово окуповану територію України та виїзді з неї уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє їй у такому в`їзді/виїзді та приймає обґрунтоване письмове рішення із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 4.

З аналізу даних правових норм слідує, що на Державну прикордонну службу України покладено функцію здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску осіб через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Під час здійснення процедури прикордонного контролю у контрольних пунктах в`їзду-виїзду уповноважені службові особи використовують бази даних Держприкордонслужби, інші передбачені законом бази даних та виконують рішення судів, доручення уповноважених державних органів, що надаються Держприкордонслужбі.

Однією із підстав для прийняття уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби рішення про відмову особі у в`їзді на тимчасово окуповану територію України є наявність у базах даних Держприкордонслужби інформації про заборону особі виїзду з України.

Судом встановлено, що за результатами здійснення паспортного контролю стосовно ОСОБА_1 спрацювала відомча база даних "Гарт 1/П" - доручення щодо заборони виїзду з України осіб, яких за рішенням слідчого судді, суду тимчасово обмежено в праві виїзду з України, у тому числі тих, до яких застосовано запобіжний захід, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, за умови якого передбачено таке обмеження.

Зокрема, в базі даних наявні відомості про те, що стосовно ОСОБА_1 винесена ухвала Гагарінського районного суду міста Севастополя від 23.12.2009 р. у справі № 2-3809/09, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань перед ВАТ "ВТБ Банк", що підтверджується витягом з бази даних "Гарт 1/П". Датою постановлення на контроль в`їзду-виїзду ОСОБА_1 з території України є 04.01.2010 р. і з даного моменту позивачу заборонено виїзд з території України та встановлено термін дії заборони до 01.01.2099 р.

Доказів скасування ухвали Гагарінського районного суду міста Севастополя від 23.12.2009 р. у цивільній справі № 2-3809/09 позивачем не надано. В той же час суд зауважує, що позивач не позбавлений права на звернення до суду загальної юрисдикції на території України (з урахуванням територіальної підсудності) в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України та нормами Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 р. № 1207-VII для вжиття заходів щодо скасування обмеження виїзду за межі України, яке було застосовано ухвалою Гагарінського районного суду міста Севастополя.

За таких обставин рішення від 06.06.2021 р. про відмову ОСОБА_1 у виїзді на тимчасово окуповану територію України - Автономної Республіки Крим на підставі абз.2 п.38 Порядку № 367 є правомірним, а підстави для його скасування відсутні.

Частиною 1 статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність свого рішення від 06.06.2021 р., в той же час позивач не надав до суду жодних доказів на підтвердження своїх вимог, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Херсонського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (73036, м.Херсон, вул.Перекопська, 175, ) про скасування рішення та зобов`язання надати дозвіл у в`їзді на тимчасову окуповану територію України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 102090200