Справа № 420/13947/20
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/13947/20
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, третя особа Державна казначейська служба України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства соціальної політики України, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі Департамент), третя особа - Державна казначейська служба України, про: визнання протиправними дій Міністерства соціальної політики України при організації нарахування і виплати йому разової грошової допомоги до 5 травня, гарантованої частиною 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; зобов`язання Міністерства соціальної політики України здійснити перерахування коштів для виплати разової грошової допомоги до 5 травня за десять років, а саме: з 2011 до 2020 року в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; зобов`язання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради перерахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня за десять років, а саме: з 2011 до 2020 року з розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року вказаний позов було залишено без руху у зв`язку з тим, що позивач звернувшись 09 грудня 2020 року із вказаними позовними вимогами про нарахування йому грошової допомоги за період 2011-2019 року порушив 6-місячний строк звернення із цим позовом. Суд надав позивачу 10-ти денний строк для усунення недоліків по справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року даний позов в частині позовних вимог про зобов`язання Міністерства соціальної політики України здійснити перерахування коштів для виплати разової грошової допомоги до 5 травня за період з 2011 до 2019 року в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та зобов`язання Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради перерахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня за період з 2011 до 2019 року з розміру восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" було повернуто позивачу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року позов задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; зобов`язав Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Департамент подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має статус особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 15 грудня 2008 року.

10 жовтня 2020 року позивач звернувся до Міністра соціальної політики України із заявою з вимогою зробити перерахунок за останні 10 років з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком за 2014-2020 роки.

Листом Міністерства соціальної політики України від 02 листопада 2020 року повідомлено заявника, що виходячи з реальних фінансових ресурсів державного бюджету, передбачених на виплату грошової допомоги у 2020 році, районні органи соціального захисту населення і центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат проводять її відповідно до Закону №3551 у межах бюджетних призначень.

Відмова в проведенні виплати у розмірі, зазначеному позивачем, і стала підставою для звернення з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що з 27 лютого 2020 року позивач набув право на соціальне забезпечення у порядку Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 №367-ХІV в редакції, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі Закон)

01 січня 1999 року набрав чинності Закон №367-ХІV, яким доповнено Закон частиною в такій редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком".

Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон № 107-VI) текст статті 12 Закону №3551-XII викладено в новій редакції, відповідно до якої: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 зміни, внесені вказаним підпунктом, визнані неконституційними.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним Кодексом України (далі БК).

Згідно із підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Натомість, Конституційний Суд України рішенням від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), зокрема положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України в частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що БК України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

З аналізу наведеного вбачається, що станом на час виникнення спірних правовідносин Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 відновлено дію частини п`ятої статті 13 Закону у редакції Закону №367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком, що свідчить про наявність законодавчо передбаченого обов`язку здійснювати виплати у відповідності саме до вимог та розмірів, визначених Законом.

Поряд з цим, КМУ в постанові «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"» від 19 лютого 2020 року №112 передбачив, що районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1390 гривень, тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п`ятою статті 13 Закону.

Отже, на час виплати позивачу у 2020 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли як Закон, так і вказана Постанова №112, водночас, з огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2020 році слід застосовувати саме Закон, який має вищу юридичну силу по відношенню до вищевказаної постанови КМУ.

Наведені висновки також узгоджуються з правовою позицією, викладеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 січня 2021 року справа №440/2722/20.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на ту обставину, що він не є відповідним центральним органом виконавчої влади, а тому не може здійснювати спірну виплату, оскільки відповідно до частини першої статті 17-1 Закону щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №423, Мінсоцполітики є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім`ї, протидії торгівлі людьми, відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та осіб, на яких поширюється дія Закону в частині організації виплати їм разової грошової допомоги, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, у сфері здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, у сфері здійснення державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки та з питань захисту прав дітей.

Підпунктом 41 пункту 4 вказаного Положення визначено, що Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону.

З наведеного можна дійти висновку, що Мінсоцполітики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни, а тому центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є відповідним органом, уповноваженим здійснювати виплату спірної допомоги.

Наведені висновки з приводу того, що саме Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, а не Мінсоцполітики є належним відповідачем по даній справі, узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 січня 2021 року, справа №440/2722/20.

Крім того, вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду по справах № 420/6789/18, постанова від 10 червня 2021 року, та № 420/5671/20 в ухвалі від 19 квітня 2021 року, в яких саме Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради був відповідачем у спірних правовідносинах.

Тому, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу у 2020 році є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Єщенко О.В.