Справа № 540/3018/21
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3018/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2020 р. № Ф-20687-13 У,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовною заявою до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2020 р. № Ф-20687-13 У на суму 6295,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 08.02.2006 р. працює в АТ "Херсонгаз" на посаді провідного юрисконсульта та реалізує свою діяльність не як самозайнята особа, а як найманий працівник, за якого роботодавець щомісяця сплачував ЄСВ. У відповідний період (2020 рік) доходів від провадження адвокатської діяльності індивідуально позивач не отримувала, наявність свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльність лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є доказом здійснення адвокатської діяльності та отримання від такої діяльності доходу. Тому спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) винесена незаконно та безпідставно.

Ухвалою від 01.07.2021 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

12.07.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що ОСОБА_1 14.03.2019 р. зареєстрована як особа, що проводить незалежну професійну діяльність - адвокат, а тому позивач є платником ЄСВ. Відповідно до даних ІКП з ЄСВ станом на 31.10.2020 р. за позивачем обліковувався борг у сумі 6295,30 грн. за І-ІІІ квартали 2020 року, у зв`язку з чим контролюючим органом правомірно винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2020 р. № Ф-20687-13 У. Також вказує на те, що ОСОБА_1 подає звітність до контролюючого органу, відповідно до якої зазначає обсяг доходу за 2020 ріку сумі 323241,04 грн., що підтверджується податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2020 рік, а в довідці АТ "Херсонгаз", яку надає до суду позивач, дохід за 2020 рік становить 316070,84 грн.

20.07.2021 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що за 2020 рік мала дохід 323241,04 грн. від трудової діяльності на підставі офіційного працевлаштування, із них: АТ "Херсонгаз" (основне місце роботи) - провідний юрисконсульт у сумі 316070,84 грн.; ТОВ "Херсонрегіонгаз" - юрисконсульт за сумісництвом (до 17.04.2020 р.) у сумі 7170,20 грн. З цього слідує, що дохід позивача складається із заробітної плати, отриманої від АТ "Херсонгаз" та ТОВ "Херсонрегіонгаз" (робота за сумісництвом), а не від здійснення адвокатської діяльності, які у встановленому законодавством порядку як роботодавці сплачували ЄСВ.

Частиною 5 статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в письмовому провадженні.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу від 08.02.2006 р. № 96-к з 08.02.2006 р. по теперішній час працює в АТ "Херсонгаз" на посаді провідного юрисконсульта.

Крім того, позивач з 01.08.2017 р. по 16.04.2020 р. працювала за сумісництвом в ТОВ "Херсонрегіонгаз" на посаді юрисконсульта.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-7, довідки АТ "Херсонгаз" від 23.06.2021 р. № 210623/1011/4455, АТ "Херсонгаз" з січня 2020 року по грудень 2020 року щомісяця сплачувало за ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок (загальна сума перерахованого ЄСВ - 69535,57 грн.).

14.03.2019 р. ОСОБА_1 на підставі рішення Ради адвокатів Херсонської області від 14.03.2019 р. № 2 видано свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ХС № 000210.

12.11.2020 р. відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-20687-13 У, згідно якої загальна сума боргу становить 6295,30 грн.

Згідно відзиву на позовну заяву, до вимоги ввійшли нарахування за І квартал 2020 року у сумі 2078,12 грн. (січень, лютий), за ІІ квартал 2020 року у сумі 1039,06 грн. (червень), за ІІІ квартал 2020 року у сумі 3178,12 грн. (2078,12 грн. - за липень, серпень, 1100 грн. - за вересень).

Вважаючи дану вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернулася до суду з позовною заявою про її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Підпункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дає визначення поняттю "працівник" - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Згідно п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 р. № 5076-VІ (далі - Закон № 5076-VІ) адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Частиною 3 статті 4 Закону № 5076-VІ визначено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (ст.13 Закону № 5076-VІ).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VІ) .

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст.1 Закону № 5076-VІ).

Абзацом 2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 5076-VІ передбачено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно п.5 ч.1 ст.4 Закону № 5076-VІ до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до абз.1 п.1 та п.2 ч.1 ст.7 Закону № 5076-VІ єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

У той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом № 5076-VІ не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Отже, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі наведеного можливо зробити висновок, що з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Аналізуючи вказане вище суд приходить до висновку, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону № 5076-VІ щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 27.11.2019 р. у справі № 160/3114/19, від 05.12.2019 р. у справі № 260/358/19, від 05.03.2020 р. у справі № 8240/509/19, від 16.03.2021 р. у справі № 500/2433/19, який враховується судом при розгляду цієї справи відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 08.02.2006 р. і по теперішній час працює в АТ "Херсонгаз" на посаді провідного юрисконсульта, що підтверджується довідкою АТ "Херсонгаз" від 23.06.2021 р. № 210623/1011/4455.

Тобто, у період, за який винесено оскаржувану вимогу (І-ІІІ квартали 2020 року), ОСОБА_1 була найманим працівником та у цей період саме роботодавець - АТ "Херсонгаз" сплачувало за позивача єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах, визначених законодавством, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу за формою ОК-7 Пенсійного фонду України та довідкою АТ "Херсонгаз" від 23.06.2021 р. № 210623/1011/4455.

Доказів отримання позивачем у цей період доходів від провадження адвокатської діяльності індивідуально відповідачем не надано та про наявність таких доходів не вказано.

Стосовно доводів відповідача про отримання позивачем у 2020 році доходів, суд зауважує, що відображена у декларації по майновий стан і доходи за 2020 року сума 323241,04 грн. є заробітною платою, отриманою за місцем основної роботи в АТ "Херсонгаз" у розмірі 316070,84 грн. та за сумісництвом в ТОВ "Херсонрегіонгаз" у розмірі 7170,20 грн., про що свідчать довідки АТ "Херсонгаз" від 23.06.2021 р. № 210623/1011/4455 та ТОВ "Херсонрегіонгаз" від 15.07.2021 р. № ХРГ00000007, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 09.04.2021 р., індивідуальними відомостями про застраховану особу за формою ОК-7 Пенсійного фонду України.

Суд зазначає, що наявність свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є доказом здійснення адвокатської діяльності та отримання від такої діяльності доходу.

Не змінює вищенаведеного і факт перебування особи на обліку в органах податкової служби, оскільки взяття на облік осіб, у тому числі юридичних або самозайнятих, здійснюється податковими органами незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

Отже, єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У розумінні Закону № 5076-VІ позивач є застрахованою особою і єдиний внесок за неї у період, за який винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2020 р. № Ф-20687-13 У, нараховував та сплачував роботодавець у розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок щодо сплати у цей період єдиного внеску позивачем як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

Також і відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява № 39766/05), "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та № 37943/06), які відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів правомірності прийняття оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) з урахуванням обставин, встановлених судом, доказів наданих позивачем, аналізу наведених норм чинного законодавства, яким регулюються спірні правовідносини та позицій Верховного Суду, які наведені вище.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2020 р. № Ф-20687-13 У є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, то сплачений позивачем судовий збір у сумі 908 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73026, м.Херсон, просп.Ушакова, буд.75, код ЄДРПОУ ВП 43995495) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2020 р. № Ф-20687-13 У задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73026, м.Херсон, просп.Ушакова, буд.75, код ЄДРПОУ ВП 43995495) про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2020 р. № Ф-20687-13 У.

Стягнути з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73026, м.Херсон, просп.Ушакова, буд.75, код ЄДРПОУ ВП 43995495) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 111060000