Справа № 300/1438/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" липня 2021 р. справа № 300/1438/21
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Олешанської сільської ради про скасування рішення від 05.02.2021 про відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Жарський Тарас Володимирович (надалі по тексту також - представник позивача), 05.04.2021 звернувся в суд з адміністративним позовом до Олешанської сільської ради (надалі по тексту також - відповідач, сільська рада) про скасування рішення від 05.02.2021 про відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства.
Позовні вимоги мотивовано тим, що у відповідності до частини 6 статті 118, частини 1 статті 121 Земельного кодексу України (надалі по тексту також ЗК України), позивач 18.01.2021 подав відповідачу заяву про надання дозволу на розробку документації із землеустрою по відведенню земельної ділянки площею 1,9 га для ведення фермерського господарства, яка розташована в урочищі «Гори Грушецькі» в с. Олеша Олешанської територіальної громади і входить до Олешанської сільської ради. Проте, сільською радою за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 винесла рішення, яким відмовила у задоволені його клопотання. У рішенні від 05.02.2021 за №44/02-15 Олешанська сільська рада вказує на те, що ОСОБА_1 не може отримати у власність земельну ділянку для ведення фермерського господарства, оскільки у користуванні ФГ «Кузьмин-Агро» немає земельних ділянок із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. За доводами позивача перелік підстав, визначених положеннями частини 7 статті 118 ЗК України, для відмови у наданні такого дозволу є вичерпним, і у ньому не передбачено такої підстави, на яку посилається Олешанська сільська рада. Оскільки ОСОБА_1 не використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки за цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, та дотримуючись порядку безоплатної приватизації, передбаченого статтею 116 України, позивач із посиланням на положення частини 1 статті 121 ЗК України вказує на наявність у нього права на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення фермерського господарства в межах норм безоплатної приватизації.
За наслідками виконання ОСОБА_1 ухвал суду від 09.04.2021 і 20.04.2021, усуваючи недоліки позовної заяви, Івано-Франківським окружним адміністративним судом 11.05.2021 відповідно до статей 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні (а.с.14, 20, 33-34).
Олешанська сільська рада отримала 18.05.2021 копію ухвали суду про відкриття провадження в даній адміністративній справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.41). Однак, правом на подання відзиву на позов Олешанська сільська рада не скористалося та не повідомило суд про поважність причин ненадання такого відзиву.
На виконання вимог пункту 5 резолютивної частини ухвали суду про відкриття провадження від 11.05.2021 на електронну адресу суду Олешанська сільська рада направила витребувані докази (а.с.42-49).
За правилами частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, вивчивши позовну заяву і відзив на позов, відповідь на відзив, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 як член Фермерського господарства «Кузьмин-Агро» (надалі по тексту також ФК Кузьмин-Агро) звернувся до Олешанської сільської ради із заявою (клопотанням) від 18.01.2021 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 1,19 га в ур. «Гори Грушецькі» у с. Олеша Олешанської територіальної громади відповідно до пункту «а» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України (а.с.49).
Вказана заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є членом ФГ «Кузьмин АГРО», місце розташування якого є с. Олеша. Розмір земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств розташованих на території Олешанської об`єднаної територіальної громади становить 1,19 га.
Клопотання у відповідача зареєстровано 26.01.2021 за вхідним номером №К/17.
У відповідь сільська рада листом від 05.02.2021 за №44/02-15 повідомила позивача, що відповідно до статті 13 Закону України «Про фермерське господарство» та статті 32 Земельного кодексу України позивач не можете отримати у власність земельну ділянку для ведення фермерського господарства, так як у користуванні ФГ «Кузьмін-Агро» немає земельних ділянок із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. Також до відома позивача доведено порядок одержання земельної ділянки для фермерського господарства із земель комунальної власності, який як вважає відповідач, здійснюється за результатами земельних торгів на підставі статей 124, 134 ЗК України.
Саме вказаний лист-відповідь сільської ради ОСОБА_1 вважає рішенням суб`єкта владних повноважень, прийнятого в порядку частини 7 статті 118 ЗК України.
В подальшому, як свідчать подані відповідачем документи, рішенням від 27.04.2021 за №26-05/2021 Олешанська сільська рада з метою з`ясуванням додаткових обставин відкладено розгляд заяви члена ФГ «Кузьминн-Агро» ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (а.с.44).
Рішенням Олешанської сільської ради від 15.07.2021 за №09-07/2021 відмовлено громадянину ОСОБА_1 у наданні йому дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території урочище «Гори Грушецькі» в с. Олеша Олешанської територіальної громади у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка включена у списки переліку земельних ділянок, які підлягають продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні) земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності (а.с.43).

Згідно змісту рішення відповідача від 24.12.2020 за №88-01/2020 сільською радою вирішено включити в перелік земельних ділянок, що підлягають продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні) земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, які розташовані за межами населених пунктів с. Олеша та Ісаків Івано-Франківського району Івано-Франківської області загальною площею 25,3752 га із земель запасу сільської ради, а саме (зворотній бік а.с.44): площею 1,7544 га, що знаходиться за межами с. Олеша (кадастровий номер :10:003:0594), площею 10,8979 га, що знаходиться за межами с. Олеша (кадастровий номер :10:003:0501) та площею 12,7229 га, що знаходиться за межами с.Ісаків (кадастровий номер :06:013:0001).

Разом з тим, суд відмічає, що рішення відповідача від 27.04.2021 за №26-05/2021 і від 15.07.2021 за №09-07/2021 не стосуються спірних правовідносин так як останніми вирішено питання щодо земельної ділянки із призначенням для ведення особистого селянського господарства, а у своєму зверненні від 18.01.2021 позивач, як член фермерського господарства ставив питання щодо землі для ведення фермерського господарства.

Доказів винесення на розгляд сесії клопотання від 18.01.2021, зареєстрованого у відповідача 26.01.2021, сільською радою суду не надано. Відтак, предмет спору стосується дише відповіді від 05.02.2021 за №44/02-15.

Вважаючи лист сільської ради від 05.02.2021 рішенням про відмову у надані дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, ставлячи питання про його протиправність, ОСОБА_1 звернувся до суду з метою захисту свого права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

При вирішенні даної спору суд вважає за необхідне дослідити кожний аргументи позивача окремо у його співвідношенні до змісту позиції відповідача, та виходячи із фактичних обставин справи, підтверджених належними доказами.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (частина 2 статті 14 Конституції України).

За змістом частини 1 статті 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Громадяни - члени фермерського господарства в силу вимог частини 2 статті 31 ЗК України мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Частинами 1 та 2 статті 32 ЗК України передбачено, що громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Дія частини першої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).

Згідно пунктів «б» і «в» частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

- безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

- приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Закон України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 за №973-IV (надалі по тексту також Закон №973-IV), визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України.

Частиною 1 статті 7 Закону №973-IV передбачено, що надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Порядок приватизація земельних ділянок членами фермерських господарств регламентований статтею 13 Закону №973-IV.

Так, члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).

Дія частин першої та другої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).

Громадяни України, які до 1 січня 2002 року отримали в постійне користування або оренду земельні ділянки для ведення фермерського господарства, мають переважне право на придбання (викуп) земельних ділянок розміром до 100 гектарів сільськогосподарських угідь, у тому числі до 50 гектарів ріллі, у власність з розстрочкою платежу до 20 років.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 121 ЗК України визначено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району (пункт «а» частини 1 статті 121 ЗК України).

При цьому, порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України.

Так, як регламентовано частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Системний і послідовний аналіз коментованих норм матеріального права свідчить, що

- правом на безоплатну передачу у приватну власність землі для фермерського господарства наділені саме члени фермерських господарств або особи, які мають досвід роботи у сільському господарстві або наявну освіту, здобутої в аграрному навчальному закладі;

- безоплатна передача у приватну власність земель здійснюється із раніше наданих членам фермерських господарств у користування земельних ділянок;

- громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства подають відповідне клопотання, до якого додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та документи, які підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

В будь-якому випадку, навіть за умови існування двох різних за змістом способів набуття права власності на земельні ділянки (пункти «б» і «в» частини 1 статті 81 ЗК України), зокрема, на підставі безоплатної передачі і приватизації, у відношенні до членів фермерського господарства в обох випадках законом визначено особливу умову із земель, що були раніше надані їм у користування.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 до власної заяви від 18.01.2021 не надав у відповідності до статті 13 Закону №973-IV підтвердження дійсного (станом на січень 2021 року) статусу члена фермерського господарства. Таких доказів не подано також і до матеріалів позовної заяви.

Наявність на заяві позивача від 18.01.2021 відтиску круглої печатки ФГ «Кузьминн-Агро» та визначення у словосполучення «Член ФГ «Кузьминн-Агро» ОСОБА_1 », на переконання суду, не є належним доказом підтвердження обставини наявного станом на січень 2021 року статусу члена фермерського господарства.

Таке клопотання підписана ОСОБА_1 , в тім в нижній частині документа не ідентифіковано особу заявника і підписанта, тобто чи діяв ОСОБА_1 як фізична особа, як член фермерського господарства чи як керівник (голова) такого фермерського господарства (а.с.49).

У суду немає підтвердження, що на позивача можуть розповсюджуватись правила статті 13 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 року №973-ІV та частини 1 статті 32 ЗК України щодо одержання безоплатно у власність земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) із земель державної і комунальної власності.

В порушення норм статті 118 ЗК України позивач не долучив до клопотання документи, що підтверджують його досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

При цьому, як свідчить довідка Олешанської сільської ради від 19.07.2021 за №248/06-05 за громадянином ОСОБА_1 числяться земельні ділянки (паї) в розмірі 1,4377 га та 0,9700 га (а.с.47).

Відтак, відповідно до частини 3 статті 13 Закону №973-IV і частини 2 статті 32 ЗК України, на громадянина ОСОБА_1 (навіть за умови, що він являється членом фермерського господарства) дія частини першої та другої цієї статті 13 Закону №973-IV і частини 1 статті 32 ЗК України не поширюється оскільки він раніше набув права на земельну частку (пай).

Окрім вказаного, виходячи із змісту частини 6 статті 118 КАС України, ОСОБА_1 як зацікавленою особою до клопотання від 18.01.2021 не додав графічні матеріали, на яких мало бути зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Разом з тим, частиною 7 статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (абзац 2 частини 7 статті 118 ЗК України).

Частинами 8 і 9 статті 118 ЗК України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Зміст коментованих норм Кодексу свідчить, що порядок передачі земельних ділянок у власність громадян шляхом: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян (пункт «а» частини 3 статті 116 ЗК України); одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій (пункт «б» частини 3 статті 116 ЗК України); одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт «в» частини 3 статті 116 ЗК України), здійснюється за правилами статті 118 ЗК України.

В свою чергу, чіткий і виключний перелік обставин, наявність яких дає підстави для відмови у прийняття відповідним органом рішень про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і надання її у власність, визначені частинами 7 і 9 статті 118 Земельного кодексу України.

Попри це, перше із вказаних рішень відповідного органу, у випадку відмови у наданні дозволу, повинно містити в собі конкретні мотиви його прийняття, тобто бути достатньо мотивованим.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави суду дійти до висновку, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Частиною 7 статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Чинні на час спірних правовідносин положення ЗК України свідчили про таке, щоб відповідний орган прийняв одне із рішень (надати дозвіл або надати мотивовану відмову у наданні дозволу), то заявник зацікавлена особа, повинна дотриматися обов`язкових вимог щодо належного оформлення звернення у формі клопотання.

При цьому, обов`язковий перелік документів, які повинен подати заявник, визначений частиною 6 статті 118 ЗК України.

Недотримання зацікавленої особи вимог до клопотання (для надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства) не породжує у відповідного органу виникнення обов`язку щодо прийняття позитивного рішення в частині надання дозволу на складання проекту відведення землі, так як орган, що приймає рішення повинен розглянути і вирішити, чи можливо задовольнити заяву громадянина: за конкретним місцем розташування; наявністю чи відсутністю згоди землекористувача, із території якого має місце вилучення і відведення землі; відповідною площею ділянки; за її цільовим призначенням; за обставиною підтвердження заявником свого статусу є члена фермерського господарства або наявності у нього досвіду роботи у сільському господарстві чи освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Відсутність вищевказаних вихідних даних не дозволяє відповідному органу прийняття позитивного рішення в частині надання дозволу на складання проекту відведення землі.

Досліджене судом клопотання від 18.01.2021 позивача, свідчить проте, що ОСОБА_1 недотримався вимог частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, так як до клопотання не додав: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, які підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Так як у спірному випадку ОСОБА_1 не дотримався вимог статі 118 ЗК України, у відповідача, на переконання суду, був відсутній обов`язок задовольняти звернення позивача від 18.01.2021 і надавати відповідний дозвіл.

Разом з тим, як свідчать положення пунктів «а», «б» статті 12 ЗК України, пункту 34 частини 1 статті 26, статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідачем не винесено на розгляд сесії сільської ради клопотання позивача від 18.01.2021.

Відповідного рішення Олешанська сільська рада за таким клопотанням (щодо землі для фермерського господарства) не приймала.

Відтак, сформований вище висновок суду, вказує на те, що лист-відповідь сільської ради від 05.02.2021 за №44/02-158 у спірних правовідносинах, в розумінні коментованих норм закону, не є рішенням суб`єкта владних повноважень (нормативним актом індивідуальної дії), яким вирішено по суті клопотання ОСОБА_1 та не створює і не може створити для заявника будь-які права та обов`язки.

Окрім скасування листа-відповіді сільської ради від 05.02.2021 за №44/02-158 ОСОБА_1 не заявляє інших позовних вимог.

Суд у відповідності до положень статті 9 КАС України не знайшов достатніх процесуальних підстав для виходу за межі заявлених позовних вимог.

Зважаючи на неправильно обраний спосіб захисту порушеного права, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Так як суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, то в силу вимог статті 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908,00 гривень стягненню із відповідача не підлягає.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач Олешанська сільська рада (ідентифікаційний код юридичної особи 04356946), с. Олеша, Тлумацький район, Івано-Франківська область, 78040.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.