Справа № 380/3482/20
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/3482/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,

представника позивача Бруха А.О.,

представника відповідача Галицької митниці Держмитслужби Тістечка Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час відсторонення від посади, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Львівської митниці ДФС (, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1), в якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.08.2020, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Львівської митниці ДФС № 11-дс від 06.04.2020 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»;

- стягнути з Галицької митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від посади.

20.07.2020 у підготовчому засіданні, суд, керуючись частиною третьою статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про залучення до участі у справі співвідповідача Галицьку митницю Держмитслужби.

Ухвалою від 17.09.2020 суд витребував від Львівської митниці ДФС належним чином завірені копії матеріалів дисциплінарної справи ОСОБА_1 .

Ухвалою від 06.10.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач дотримався вимог посадової інструкції в частині заповнення картки відмови, оскільки відобразив у такій реквізити CMR, рахунку-фактури та інформацію про наявність експортної декларації країни відправлення. Крім цього, в оскарженому наказі не зазначено, що саме позивач не відобразив у Картці відмови. У здійсненні копіювання таких документів не було необхідності, позаяк такі були в розпорядження державного інспектора митного контролю. Позивач вважає, що порушення ним посадової інструкції в частині незалучення посадової особи підрозділу охорони державного кордону є недоведеним, оскільки процедура повернення не була завершена. Крім цього, посадова особа підрозділу охорони державного кордону проігнорувала вимогу позивача та зволікала у повернення транспортного засобу. Більше того, в оскарженому наказі не зазначено чи розглядалась характеристика позивача, а також чи оцінювалась можливість застосування іншого дисциплінарного стягнення.

03.06.2020 представник відповідача Львівської митниці ДФС подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що позивач окрім паспортного документа фізичної особи не вказав інших документів в картці відмови. Після оформлення картки відмови, другий її примірник з копіями документів повинен знаходитися в підрозділі митного оформлення. Представник відповідача Львівської митниці ДФС вказав на те, що позивач не вчиняв будь-яких дій по залученню для супроводу транспортного засобу представників підрозділу охорони державного контролю. Дисциплінарною комісією встановлена вина позивача, взято до уваги його позитивна характеристика, враховано відсутність дисциплінарних стягнень.

04.06.2020 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що долучена до відзиву картки відмови не відповідає оригіналу, який повинен зберігатися у відповідача. Решта аргументів такі ж як у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача Галицької митниці Дежмитслужби проти позовних вимог заперечив. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

У судове засідання відповідач Львівська митниці ДФС явку представника не забезпечила, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про розгляд справи без участі її представника до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача Галицької митниці Дежмитслужби, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

08.10.2012 позивача призначено на посаду старшого інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС.

21.08.2015 позивача переведено на посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС.

Наказом Львівської митниці ДФС від 30.09.2019 № 205-дс на підставі Закону України «Про державну службу», резолюції в.о. начальника Львівської митниці ДФС на листі заступника начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області начальника спецпідрозділу БКОЗ СБУ від 07.09.2019 № 64/14/4-2198 порушено дисциплінарне провадження відносно позивача.

За результатами проведеної робочою групою перевірки складено акт від 12.11.2019, в якому встановлено, зокрема, порушення позивачем вимог пунктів 1.4., 2.2.1.4., 2.2.27.4 посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС. Вказаний акт долучено до дисциплінарної справи позивача для встановлення ступеня його вини та визначення міри його відповідальності.

30.03.2020 дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ Львівської митниці ДФС за результатами дисциплінарного провадження стосовно державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС ОСОБА_1 склала подання, яким за вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який полягає у неналежному виконанні службових обов`язків, а саме недотримання вимог пунктів 1.4., 2.2.1.4., 2.2.27.4 посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, запропоновано розглянути питання щодо застосування до державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

06.04.2020 Львівська митниця ДФС прийняла наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 06.04.2020 № 11-дс (далі оскаржений наказ), яким до позивача за неналежне виконання посадових обов`язків застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани.

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України «Про державну службу»).

У частині першій статті 4 Закону України «Про державну службу» встановлено, що державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів:

1) верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави;

2) законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

3) професіоналізму - компетентне, об`єктивне і неупереджене виконання посадових обов`язків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону;

4) патріотизму - відданість та вірне служіння Українському народові;

5) доброчесності - спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень;

6) ефективності - раціональне і результативне використання ресурсів для досягнення цілей державної політики;

7) забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження;

8) політичної неупередженості - недопущення впливу політичних поглядів на дії та рішення державного службовця, а також утримання від демонстрації свого ставлення до політичних партій, демонстрації власних політичних поглядів під час виконання посадових обов`язків;

9) прозорості - відкритість інформації про діяльність державного службовця, крім випадків, визначених Конституцією та законами України;

10) стабільності - призначення державних службовців безстроково, крім випадків, визначених законом, незалежність персонального складу державної служби від змін політичного керівництва держави та державних органів.

Правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби (частина перша статті 5 Закону України «Про державну службу»).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний:

1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки;

3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина;

4) з повагою ставитися до державних символів України;

5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації;

6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;

7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки;

8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;

9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби;

11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності;

12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;

13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом. Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Відповідно до частини першої статті 62 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 вказаного Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

У частинах першій, другій статті 64 Закону України «Про державну службу» встановлено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених вказаним Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому вказаним Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

У частині першій статті 65 Закону України «Про державну службу» зазначено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених вказаним Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками, як вказано у частині другій статті 65 Закону України «Про державну службу», є

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення;

15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

У частині третій статті 65 Закону України «Про державну службу» державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду.

Як встановив суд, за результатами проведеної робочою групою перевірки складено акт від 12.11.2019, в якому встановлено, зокрема, порушення позивачем вимог пунктів 1.4., 2.2.1.4., 2.2.27.4 посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС.

Відповідно до пункту 1.4. посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС у своїй діяльності державний інспектор керується та повинен знати: Конституцію України; Митний кодекс України; акти законодавства України, що стосуються митної справи України; антикорупційне законодавство; укази та розпорядження Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України з питань митної справи; накази митниці і ДФС; розпорядчі документи ДФС, інші нормативно-правові акти, що регулюють митну справу; порядок взаємодії з іншими правоохоронними органами; технологічні схеми здійснення митного контролю; технічні засоби контролю та зв`язку; фінансово-бюджетну податкову політику; митну статистику; трудове законодавство; законодавство з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та протипожежної безпеки; нормативно-правові акти та розпорядчі документи з питань діловодства; основні принципи роботи на комп`ютері та відповідні програмні засоби, Положення про Львівську митницю ДФС, Положення про митний пост «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, Положення про відділ митного оформлення №4 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС та цю посадову інструкцію.

У пунктах 2.2.1.4., 2.2.27.4 посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС зазначено, що в обов`язки державного інспектора входить виконання існуючих вимог, використання технологічних схем митного контролю й митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення, що діють на митному посту.

Так, в акті від 12.11.2019 встановлено, що 27.09.2019 позивач всупереч вимогам пункту 4.27.7. Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон України у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська - Хребенне», затвердженої наказом Львівського прикордонного загону від 20.04.2018 № 91 од, не залучив посадової особи підрозділу охорони державного кордону до процедури повернення транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_2 за межі митної території України, що підтверджується інформацією Львівського прикордонного загону, вказаною в листі від 28.09.2019 № 23/10530 (вх. митниці №1247/5/13-70 від 01.10.2019).

Надаючи виявленим порушенням оцінку, суд вказує таке.

Суд встановив, що у листі від 28.09.2019 № 23/10530 Львівського прикордонного загону, зокрема, зазначено те, що 27.09.2019 близько 12 години 30 хвилин на в`їзд в Україну прибув вантажний транспортний засіб марки «Ман», НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , під керуванням громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після проходження прикордонного контролю даний транспортний засіб прослідував до зони митного контролю для здійснення митних формальностей. О 16 годині 50 хвилин цього ж дня, вищевказаний транспортний засіб прибув в зону прикордонного контролю до місця несення служби прикордонного наряду «Вартовий шлагбаума» (тил), після чого був зупинений співробітниками Служби безпеки України спільно зі співробітниками оперативно-розшукового відділу з м. д. Рава-Руська.

Під час зупинки транспортного засобу виявлено, що в кабіні автомобіля, крім водія, знаходиться державний інспектор ВМО №4 Тарас Мороз, який пояснив, що повертає вантажний транспортний засіб марки «Ман», НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , в Республіку Польща у зв`язку з відсутністю товаро-супровідних документів та пред`явив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та інших предметів. Щодо прийняття рішення про повернення даного транспортного засобу на територію Республіки Польща представників державної прикордонної служби України начальником ВМО №4 Олесею Заброварною чи будь-яким іншим співробітником митного поста проінформовано не було.

Також у вказаному листі зазначено, що представниками митниці грубо порушено визначені алгоритми повернення транспортного засобу та знівельовано основні питання взаємодії і координації між службами.

Суд зазначає, що станом на 27.09.2019 у пункті пропуску «Рава-Руська» послідовність здійснення контролю на «червоному коридорі» при в`їзді в Україну та послідовність здійснення повернення осіб, транспортних засобів та вантажів контрольними службами визначалась Технологічною схемою пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон України у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська - Хребенне», затвердженою наказом Львівського прикордонного загону від 20.04.2018 №91 од (далі Технологічна схема).

Відповідно до пункту 4.8. Технологічної схеми в`їзд (прибуття) осіб та транспортних засобів у пункт пропуску здійснюється з дозволу посадових осіб підрозділу охорони державного кордону шляхом видачі контрольного талона, на кожний транспортний засіб відповідно до обраної водієм (пасажирами) смуги руху.

Інформація про в`їзд (прибуття) товарів та транспортних засобів у пункт пропуску надається посадовій особі ВМО №1-4 м/п «Рава-Руська» особою, що здійснює їх переміщення через митний кордон України (пункт 4.9. Технологічної схеми).

Згідно з пунктом 4.10. Технологічної схеми за результатами митного контролю посадові особи ВМО №1-4 м/п «Рава-Руська» приймають одне з таких рішень про:

- проведення митного оформлення автомобільних транспортних засобів і товарів відповідно до вимог законодавства і заявленого митного режиму та надання дозволу на їх пропуск через митний кордон України;

- пропуск або відмову в пропуску та митному оформленні автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України та повернення їх не територію суміжної держави;

- затримання автомобільних транспортних засобів і товарів для передачі склад митного органу для зберігання.

Рішення посадовими особами м/п «Рава-Руська» приймається, як правило, протягом однієї доби.

Автомобільні транспортні засоби і товари, не пропущені через митний кордон України та передані для зберігання митниці, перебувають під митним контролем протягом строку, встановленого законодавством.

У пункті 4.12. Технологічної схеми встановлено, що у разі прийняття рішення про повернення товарів та/або транспортного засобу на територію суміжної держави, виїзд транспортного засобу із зони митного контролю здійснюється у супроводі посадової особи ВМО №1-4 м/п «Рава-Руська» спільно з посадовою особою підрозділу охорони державного кордону та іншого державного контрольного органу - ініціатора такого повернення до виїзду з території пункту пропуску.

Відповідно до підпункту 4.27.7. пункту 4.27. Технологічної схеми у разі прийняття рішення про повернення транспортного засобу за межі митної території України, посадовою особою митниці, яка прийняла рішення про таке повернення, на звороті контрольного талону робиться запис «повернення в РП», який засвідчується штампом ПМК та особистим підписом, прізвищем та ініціалами. При цьому відтиск ОНП на контрольному талоні не проставляється.

Виїзд транспортного засобу за межі пункту пропуску здійснюється в супроводі посадової особи митниці, яка прийняла рішення про таке повернення та підрозділу охорони державного кордону.

У наданих під час дисциплінарного провадження поясненнях позивач вказав на те, що він повідомив безпосереднє керівництво про повернення ним транспортного засобу після його затримання на виїзній ділянці.

У цьому контексті суд критично оцінює та відхиляє доводи позивача про те, що посадова особа підрозділу охорони державного кордону проігнорувала його усну вимогу та зволікала у повернення транспортного засобу, оскільки такі не підтверджуються жодними доказами.

Крім цього, позивач в силу наведених положень Технологічної схеми не мав права повертати транспортний засіб без супроводу посадової особи підрозділу охорони державного кордону, навіть у разі зволікання посадовою особою підрозділу охорони державного кордону у повернення транспортного засобу.

Суд критично оцінює доводи позивача про те, що порушення посадової інструкції в частині незалучення посадової особи підрозділу охорони державного кордону є недоведеним, оскільки процедура повернення не була завершена, виходячи з того, що транспортний засіб був зупинений співробітниками Служби безпеки України спільно зі співробітниками оперативно-розшукового відділу з м. д. Рава-Руська. Тобто не завершення процедури повернення транспортного засобу за межі пункту пропуску була зумовлена примусовою зупинкою співробітниками Служби безпеки України, а не діями позивача.

Таким чином, вказані дії позивача призвели до порушення вимог пункту 4.27.7. Технологічної схеми.

В акті від 12.11.2019 також встановлено, що 27.09.2019 позивач при оформленні картки відмови в пропуску на митну територію України товару, який переміщується у вантажному відсіку транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_2 , діяв всупереч вимогам Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, котрим затверджена Форма картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон України у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська - Хребенне», затвердженої наказом Львівського прикордонного загону від 20.04.2018 № 91 од, зокрема, в оформленій ним картці відмови не вказав (не відобразив) інформацію про подані до митного контролю документи (їх реквізити), а також не виготовив копії поданих водієм цього транспортного засобу до митного контролю документів.

Надаючи виявленим порушенням оцінку, суд вказує таке.

Порядок оформлення картки відмови врегульований розділом VIІ Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 631 (тут і надалі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; Порядок №631).

Відповідно до вказаного Розділу у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до вказаного Порядку.

Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою органу доходів і зборів, якою прийнято рішення про відмову.

У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

За допомогою АСМО забезпечується автоматизована реєстрація картки відмови в електронному журналі та внесення до нього таких відомостей:

- номера за порядком;

- дати й часу оформлення картки відмови;

- номера картки відмови;

- реквізитів МД;

- зазначених в МД відомостей про декларанта, уповноважену ним особу та особу, якою заповнено МД;

- причини відмови;

- посади, прізвища, ініціалів посадової особи органу доходів і зборів, яка прийняла рішення про відмову;

- дати й часу вручення (направлення) картки відмови Декларанту.

Номер картки відмови формується за схемою 123456789/РРРР/ННННН, де:

123456789 - 9-значний код структурного підрозділу органу доходів і зборів, посадовою особою якого прийнято рішення про відмову, згідно з класифікатором митних органів та їх структурних підрозділів, спеціалізованих митних установ та організацій, затвердженим в установленому порядку;

РРРР - чотири цифри поточного року;

ННННН - порядковий номер (у порядку зростання протягом поточного року, починаючи з одиниці).

Картка відмови роздруковується у двох примірниках і підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка прийняла рішення про відмову, а в разі електронного декларування формується тільки як електронний документ.

Один примірник оформленої картки відмови на паперовому носії невідкладно вручається (надсилається) Декларанту під його особистий підпис у другому примірнику.

Картка відмови, оформлена як електронний документ, або електронний примірник картки відмови на паперовому носії надсилається Декларанту електронним повідомленням, засвідченим ЕЦП посадової особи органу доходів і зборів, яка прийняла рішення про відмову.

Для підтвердження отримання електронного примірника картки відмови програмним забезпеченням робочого місця Декларанта в автоматизованому режимі направляється до органу доходів і зборів відповідне електронне повідомлення iз зазначенням дати й часу отримання картки відмови.

Другий примірник картки відмови на паперовому носії, а також копії документів, що були підставою для оформлення такої картки відмови, залишаються на зберіганні в ПМО.

Реєстраційний номер НОМЕР_5 , за якою надано картку відмови, не може бути присвоєний іншій МД.

Із затвердженої Порядком форми картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вбачається, що така повинна містити перелік документів, наданих до перевірки у відповідності до Митного кодексу України.

У позовній заяві позивач підтвердив надання йому водієм транспортного засобу таких документів: CMR (товарно-транспортна накладна), рахунку-фактури, експортної декларації країни відправлення та інших.

Разом з тим, як вбачається з наявної у матеріалах справи картки відмови №UA209060/2019/03594, складеної позивачем 27.09.2019, у такій відображено лише про поданий до митного контролю паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України. Суд зауважує, що така картка відмови містить підпис позивача та особи, яка її отримала.

Таким чином, позивач не відобразив у картці відмови всіх документів, які подані водієм.

Крім цього, позивач також не зробив копій документів, що були підставою для оформлення такої картки відмови, які залишаються на зберіганні в ПМО.

У цьому контексті суд критично оцінює посилання позивача на те, що він відібрав у водія оригінали таких документів, а тому не було необхідності для здійснення копіювання, оскільки це прямо суперечить положенням розділу VIІ Порядку №631.

Враховуючи наведене, суд погоджується із відповідачем Львівською митницею ДФС щодо порушення позивачем вимог Порядку № 631.

Зважаючи на викладене, суд вважає обґрунтованим, тобто таким, що відповідає фактичним обставинам справи, висновок відповідача Львівської митниці ДФС про порушення позивачем вимог пунктів 1.4., 2.2.1.4., 2.2.27.4 посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС.

Надаючи оцінку аргументам позивача про те, що в оскарженому наказі не зазначено чи розглядалась характеристика позивача, а також чи оцінювалась можливість застосування іншого дисциплінарного стягнення, суд вказує наступне.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

У частині шостій статті 66 Закону України «Про державну службу» встановлено, що дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої вказаної статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.

Згідно з частинами першою, другою статті 67 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень;

3) високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень та урядових відзнак, урядових і державних нагород;

4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Суд встановив, що у поданні від 30.03.2020 дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Львівської митниці ДФС зазначено, що ОСОБА_1 державний інспектор відділу митного оформлення № 4 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС; інспектор податкової та митної справи II рангу, ІНФОРМАЦІЯ_2 ; освіта - повна вища; у митних органах з 2012 року; на займаній посаді з 21.08.2015; діючих дисциплінарних стягнень немає. ОСОБА_1 характеризується позитивно. Причинами і умовами, що призвели до вчинення ОСОБА_1 вищевказаного дисциплінарного проступку, стало неналежне виконання безпосередньо ним своїх посадових обов`язків.

Зважаючи на викладене, суд вважає безпідставними посилання позивача щодо не розгляду при прийнятті оскарженого рішення його характеристики.

Крім цього, суд критично оцінює аргументи позивача про те, що відповідач не оцінював можливості застосування іншого дисциплінарного стягнення, оскільки такі не ґрунтуються на вимогах Закону України «Про державну службу».

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд при розгляді справи враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наказ Львівської митниці ДФС № 11-дс від 06.04.2020 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час відсторонення від посади, - відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 22 липня 2021 року.

Суддя Мричко Н.І.