Справа № 520/1694/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 р. Справа № 520/1694/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021, суддя Сліденко А.В., 61022, м. Харків, майдан Свободи, 6 по справі № 520/1694/21

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Рублене"

до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУДПС у Харківській області від 13.01.2021 рн. №0,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Сільськогосподарський виробничий кооператив "Рублене" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУДПС у Харківській області від 13.01.2021 р. №0.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що викладених в акті податкової перевірки протиправних діянь не вчиняв. Наполягав на зберіганні пального в умовах, котрі виключають потребу в отриманні ліцензії на місце зберігання.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 13.01.2021 р. №0

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що проведена перевірка показала, що платник податків фізично одержував пальне і не отримував ліцензії на місце зберігання пального.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач пройшов процедуру державної реєстрації, унаслідок чого набув правового статусу суб`єкта господарювання - юридичної особи приватного права, на обліку у якості платника податків перебуває в Головному управління ДПС у Харківській області, утвореному на правах відокремленого підрозділу ДПС України.

09.12.2020р. ГУ ДПС у Харківській області (компетенційним правонаступником якого є відповідач по справі), було видано наказ №5071, яким відносно позивача була призначена фактична перевірка з питання дотримання вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, напоїв, тютюнових виробів та пального" під час обігу пального.

Результати проведеної перевірки оформлені актом від 17.12.2020р., який зареєстрований 18.12.2020 р. за №6681/20/07/РРО/708934/1069 (далі за текстом - Акт).

В Акті контролюючим органом зазначено про вчинення ТОВ СГВК "Рублене" податкового правопорушення, а саме: порушення положень ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, напоїв, тютюнових виробів та пального" у зв`язку з неотриманням ліцензії на адресу місця зберігання пального - АДРЕСА_1 .

13.01.20201 р. із посиланням на Акт контролюючим органом було видано податкове повідомлення-рішення №0, яким до заявника застосовано штраф у розмірі 1.000.000,00грн.

Не погодившись із правомірністю вказаного податкового повідомлення-рішення контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

У ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Судовим розглядом встановлено, що напрямами господарської діяльності позивача є вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і відповідачем у ході розгляду справи не спростовувалося.

У межах договору від 08.04.2020р. №0804/П позивач отримав від ТОВ "Інфініті Енерджі" пальне - за видатковою накладною №28 від 09.04.2020р. паливо дизельне у кількості - 15.000 л, бензин у кількості - 4.000 л; , за видатковою накладною №71 від 15.05.2020 р. паливо дизельне у кількості - 15.000 л; за видатковою накладною №108 від 07.07.2020 р. паливо дизельне у кількості - 15.000 л; за видатковою накладною №201 від 29.09.2020 р. паливо дизельне у кількості - 15.000 л; за видатковою накладною №233 від 26.10.2020 р. паливо дизельне у кількості - 15.000 л.

У межах договору від 04.01.2018р. №140 позивач отримав від ТОВ "Овіс Трейд" пальне - за видатковою накладною №9544 від 17.08.2020р. бензин автомобільний А-92 у кількості 2,01 тис. л.

У межах договору від 12.04.2018р. №1474 позивач отримав від ТОВ "Брітіш Петроліум" пальне - за видатковою накладною №5884 від 04.11.2020р. паливо дизельне у кількості 12.150 л.

Поставка палива підтверджується також і товарно-транспортними накладними: №090401 від 09.04.2020 р., №150501 від 15.05.2020 р., №070702 від 07.07.2020 р., №9544 від 17.08.2020 р., №290902 від 29.09.2020 р., №261002 від 26.10.2020 р., №БР5884 від 04.11.2020 р.

Із копій поданих позивачем документів встановлено, що на балансі платника знаходиться сільськогосподарська техніка: Трактор Т-156 з ємністю паливного бака 350 л; трактор К-701 - 3 одиниці з ємністю паливного бака 700 л; трактор Т-150К - 6 одиниць з ємністю паливного бака 350 л; трактор Т-150Г - 4 одиниці з ємністю паливного бака 350 л; трактор МТЗ-80 - 3 одиниці з ємністю паливного бака 150 л; трактор МТЗ-82 - 5 одиниць з ємністю паливного бака 150 л; трактор ЮМЗ - 3 одиниці з ємністю паливного бака 120 л; трактор ДТ-75 з ємністю паливного бака 250 л; комбайн ДОН-1500А - 6 одиниць з ємністю паливного бака 500 л; комбайн ДОН-1500Б - 4 одиниці з ємністю паливного бака 550 л; комбайн Ягуар з ємністю паливного бака 800 л; комбайн КСК-100 - 3 одиниці з ємністю паливного бака 300 л; зерносушарка КЗС з ємністю паливного бака 1500 л, а також автомобілі: КамАЗ - 3 одиниці з ємністю паливного бака 300 л; МАЗ - 2 одиниці з ємністю паливного бака 300 л; Урал - 2 одиниці з ємністю паливного бака 300 л; САЗ 3507 - 3 одиниці з ємністю паливного бака 95 л; ГАЗ -53 з ємністю паливного бака 95 л; ГАЗ-3307 - 2 одиниці з ємністю паливного бака 100 л; ГАЗ-52 - 2 одиниці з ємністю паливного бака 95 л ; Газель бізнес з ємністю паливного бака 120 л; Газель ГАЗ-32213 з ємністю паливного бака 120 л; Зил ЗСК з ємністю паливного бака 300 л; Зил 130 - 2 одиниці з ємністю паливного бака 300 л; ВАЗ-21021 - 2 одиниці з ємністю паливного бака 42 л; УАЗ-469 - 2 одиниці з ємністю паливного бака 120 л; ВАЗ 21043 з ємністю паливного бака 50 л; а також електричний генератор з ємністю паливного бака 3000 л.

Так, за твердженням контролюючого органу придбане пальне зберігалось за адресами: 1) АДРЕСА_2 .

Між тим, за доводами позивача, дане паливо на виконання наказу директора СГВК №1/од від 01.01.2020 р. не зберігалось, а одразу використовувалось для роботи транспортних засобів, що підтверджується звітами про розподіл пального від 09.04.2020 р. №3, від 09.04.2020 р. №4, від 15.05.2020 р. №5, від 07.07.2020 р. №6, від 17.08.2020 р. №7, від 29.09.2020 р. №8, від 26.10.2020 р. №9, від 04.11.2020 р. №10,

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" була викладена у редакції Закону України від 23.11.2018р. №2628-VIII, згідно з яким оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Згідно з ч.8 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" була викладена у редакції Закону України від 23.11.2018р. №2628-VIII та Закону України від 18.12.2019р. №391-IX суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.

При цьому, відповідно до ч.21 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" у редакції Закону України від 18.12.2019р. №391-IX суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Відповідно до п.п.14.1.1411 ст.14 Податкового кодексу України, пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункту 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 Кодексу.

За приписами ст.1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Змісту визначення "зберігання" положення наведених вище актів права не розкривають, однак суд вважає, що під зберіганням слід розуміти триваючий у часі процес постійної та безперервної фізичної наявності певної кількості речей матеріального світу (у даному випадку - пального) в конкретному місці, корисні властивості якого придатні забезпечити досягнення бажаної для заінтересованої особи мети - існування речі у незмінному стані (тобто у будівлі, на земельній ділянці, у сховищі, у цистерні тощо).

При цьому, загальна ємність паливних баків наявних у користуванні позивача, який в своїй господарській діяльності використовував транспортні засоби та сільськогосподарську техніку (понад 23.500,00л) формально може виключати необхідність фізичного зберігання пального в обчисл

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими,речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною першою ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом із тим, саме лише неспростування суб`єктом владних повноважень задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

Підсумовуючи вищенаведене, перевіряючи доводи сторін приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті докази за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про те, що у спірних правовідносинах контролюючий орган не зібрав, не дослідив та не надав жодної оцінки юридично значимим обставинам, як-то: кількість одиниць техніки у користуванні позивача, загальна ємність баків цієї техніки, напрям господарської діяльності позивача, специфіка ведення позивачем поточної господарської діяльності, сезон придбання пального тощо.

Судовим розглядом встановлено, що позивач провадить господарську діяльність у сільськогосподарському сегменті, сезон придбання пального за викладеними в Акті подіями припадав на період ведення польових робіт, кількість одиниць техніки заявника та показник загальної ємності баків цієї техніки перевищує обсяг придбаного пального, площа земельних ділянок (близько 4.830 га) та потреби поточної виробничої діяльності позивача (зокрема, використання зерносушилок) поза будь-яким розумним сумнівом об`єктивно не виключають відсутність події зберігання пального понад день отримання за рахунок розміщення у баках сільськогосподарської техніки.

Отже в даному випадку відповідачем не доведено, що позивачем вчинено порушення вимог ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, напоїв, тютюнових виробів та пального" у зв`язку з неотриманням ліцензії на адресу місця зберігання пального - АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, відповідач не дотримався вимог ч.2 ст.19 Конституції України, оскільки обставини події з`ясував неповно, діяння особи кваліфікував неправильно, оцінки усім юридично значимим факторам не надав, внаслідок чого міра застосованої юридичної відповідальності не узгоджується із характером, змістом та наслідками діяння особи.

Доводи апеляційної скарги щодо зберігання заявником пального строком понад календарний день отримання у даному конкретному випадку має характер припущення, не доведено належними і допустимими доказами, спростовано доводами позивача.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 27.05.2020 у справі №2-879/13, концепція негативного доказу сама по собі порушує принцип змагальності, оскільки допускає можливість вважати доведеним твердження позивача через відсутність спростування цього твердження відповідачем.

Із акту фактичної перевірки від 17.12.2020 вбачається, що відповідач обмежився лише описом факту придбання СВК "Рублене" пального, не встановивши належними і допустимими доказами наявність або відсутність можливості його зберігання, факт його зберігання, місце зберігання, наявні на час перевірки залишки та порядок його використання.

Доводи апеляційної скарги відсутності витратомірів - лічільників на транспортних засобах, які зазначені у товарно-транспортних накладних, є такими, що не відносяться до предмета доказування у даній справі.

До предмета доказування по даній справі відноситься обставина зберігання пального позивачем, і наявність або відсутність витратомірів - лічільників на неналежних позивачеві транспортних засобах не доводить і не спростовує зазначену обставину.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року по справі №520/1694/21 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 по справі № 520/1694/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 23.07.21.