Справа № 440/3536/21
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2021 року м. ПолтаваСправа №440/3536/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лазебної А.В.

та представників сторін:

від позивача - Висота І.А.,

від відповідача - Хорошанюк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фермерського господарства "Карнаух" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

Фермерське господарство "Карнаух" (надалі - позивач, ФГ "Карнаух") звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також відповідач), у якому позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.01.2021 №5 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 500000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на безпідставність застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій за зберігання пального без наявності на те відповідної ліцензії, оскільки контролюючим органом безпосередньо у ході проведення фактичної перевірки не встановлено фактів зберігання пального ФГ "Карнаух". Крім того стверджував про невідповідність наказу про проведення перевірки вимогам пункту 81.1 статті 81 ПК України, оскільки у ньому не зазначено підставу проведення фактичної перевірки.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 36-39/. Свою позицію мотивував посиланням на правомірність та обґрунтованість спірного рішення, зазначивши, що вчинення платником податків порушення вимог податкового законодавства підтверджено матеріалами фактичної перевірки.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 провадження у справі за цим позовом відкрито, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом учасників.

У судовому засіданні 11.05.2021 протокольною ухвалою суду, на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893, наказів ДПС України від 30.09.2020 №529 та від 24.12.2020 №755, замінено відповідача у справі з Головного управління ДПС у Полтавській області () на правонаступника - Головне управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192)

У судових засіданнях 08.06.2021 та 05.07.2021 заслухано вступне слово представників сторін, які підтримали раніше висловлену у позовній заяві та відзиві позицію щодо вирішення спору, досліджено матеріали справи та встановлено нижченаведені обставини спору.

Обставини справи

ФГ "Карнаух" у визначеному законом порядку зареєстроване як юридична особа, ; перебуває на обліку як платник податків у Чутівській ДПІ Головного управління ДПС у Полтавській області.

Позивач провадить господарську діяльність за місцем розташування основних засобів по вул. Комінника, 50 у с. Нова Кочубеївка Чутівського району Полтавської області, що відповідає податковій адресі платника податків.

Основним видом діяльності ФГ "Карнаух" є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД-2010 01.11).

20.11.2020 Головним управління ДПС у Полтавській області виданий наказ №2217, яким визначено провести з 23.11.2020 фактичну перевірку тривалістю 10 діб за місцем фактичного провадження діяльності, розташування господарських об`єктів або інших об`єктів права власності (зокрема, місць зберігання та/або відпуску пального), через які здійснює (провадить) діяльність ФГ "Карнаух", за період з 01.01.2020 по дату закінчення перевірки у встановленому ПК України порядку /а.с. 56/.

Результати перевірки оформлені актом від 02.12.2020 №0502/16/31/РРО/38492205 /а.с. 57-60/, у якому відображено факт порушення позивачем вимог частини першої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме: зберігання пального з 06.07.2020 по 04.11.2020 у місцях, на які не отримано відповідні ліцензії на право зберігання пального.

18.01.2021 на підставі зазначеного вище акта Головним управлінням ДПС у Полтавській області сформовано податкове повідомлення-рішення №5 про застосування до ФГ "Карнаух" штрафних (фінансових) санкцій на підставі абзацу восьмого частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" у розмірі 500000,00 грн /а.с. 68/.

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (надалі - ПК України). Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 ПК України/.

Зокрема, як визначено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

А відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 цієї статті, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України, у силу підпункту 80.2.5 пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Законом України від 17.03.2020 №533-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (зі змінами, внесеними законами від 30.03.2020 №540-IX та від 13.05.2020 №591-IX) підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-2 такого змісту: "Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: (...) фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Крім того, як визначено частиною першою статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Під місцем зберігання пального у силу статті 1 названого Закону розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування, а власне зберіганням пального згаданий Закон визначає діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Водночас згідно з частиною дев`ятнадцятою цієї статті ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Відповідно до абзацу восьмого частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність рішення податкового органу про застосування до позивача штрафних санкцій за зберігання пального без отримання на це відповідної ліцензії.

Виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність такого рішення критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, а саме, чи прийнято це рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню, суд виходить з таких міркувань.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач перш за все посилався на невідповідність наказу Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.11.2020 №2217 "Про проведення фактичної перевірки" вимогам пункту 81.1 статті 81 ПК України.

Так, за змістом абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України наказ про проведення перевірки має містити, окрім іншого, посилання на мету та підстави для проведення перевірки.

Дослідивши залучену до матеріалів справи копію наказу від 20.11.2020 №2217 "Про проведення фактичної перевірки" /а.с. 56/ суд встановив, що у якості підстави для проведення перевірки відповідачем, з-поміж іншого, зазначено посилання на норми підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а метою проведення контрольного заходу вказано перевірку місць зберігання та/або відпуску пального.

Загалом згаданий наказ містить відомості про: дату його видачі ()20.11.2020, найменування контролюючого органу (Головне управління ДПС у Полтавській області), найменування та реквізити суб`єкта господарювання (ФГ "Карнаух", ), адресу об`єкта (вул. Комінника, 50, с. Нова Кочубеївка Чутівського району Полтавської області), мету (контроль за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива, наявності ліцензій, свідоцтв), вид перевірки (фактична), підстави для проведення перевірки, визначені ПК України (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80), тривалість перевірки (10 діб), період діяльності, що перевіряється (з 01.01.2020 по день закінчення перевірки). Також вказаний наказ містить підпис начальника органу ДПС та скріплений печаткою контролюючого органу.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що наказ Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.11.2020 №2217 "Про проведення фактичної перевірки" відповідає вимогам пункту 81.1 статті 81 ПК України. А тому, контролюючий орган мав право на проведення фактичної перевірки ФГ "Карнаух", у т.ч. з питань зберігання пального та отримання суб`єктом господарювання ліцензії з цією метою.

При цьому суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10.04.2020 у справі №815/1978/18.

Поряд з цим суд зауважує, що недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист.

Отже, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №816/3238/15.

З урахуванням наведеного, суд визнає помилковими доводи представника відповідача про те, що допуск посадових осіб до контролюючого органу нівелює правові наслідки процедурних порушень.

Водночас суд також відхиляє посилання представника позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.04.2019 у справі №815/756/16 та від 11.06.2019 у справі №1440/2045/18, оскільки такі висновки зроблені за інших фактичних обставин справи.

Зокрема, у справі №815/756/16 суди дійшли висновку про недоведеність податковим органом виконання ним вимог п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України щодо вручення платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку до початку проведення перевірки копії наказу про призначення перевірки, а також вимог п. 81.1 ст.81 цього Кодексу щодо пред`явлення посадовим особам ТОВ направлень на проведення перевірки та службових посвідчень осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

А у справі №1440/2045/18 судами встановлено, що наказ про проведення фактичної перевірки містив виключно посилання на положення пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зауважує, що фактична перевірка ФГ "Карнаух" проведена за наявності визначених на те законом підстав.

Стосовно суті виявленого порушення суд враховує, що у ході проведення фактичної перевірки за даними Єдиного реєстру акцизних накладних контролюючий орган встановив факти придбання ФГ "Карнаух" у період з 06.07.2020 по 04.11.2020 дизельного палива Євро5 та ДП-Л-Євро5-ВО, а саме:

06.07.2020 дизельного палива Євро5 кількістю 5600 л;

03.08.2020 дизельного палива Євро5 кількістю 5020 л;

02.09.2020 дизельного палива Євро5 кількістю 10560 л;

09.10.2020 дизельного палива ДП-Л-Євро5-ВО кількістю 5360 л;

04.11.2020 дизельного палива ДП-Л-Євро5-ВО кількістю 10560 л.

Подальша реалізація придбаного ДП відсутня, ліцензія на зберігання пального у спірний період позивачем не отримана.

Разом з цим, на підставі повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність (форма №20-ОПП), поданого ФГ "Карнаух" 19.11.2020, платником податків задекларовано бочку, розташовану за місцем ведення фактичної господарської діяльності - вул. Комінника, 50, с. Нова Кочубеївка, Чутівський район, Полтавська область.

Крім того, у повідомленні про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність (форма №20-ОПП), поданому ФГ "Карнаух" 26.06.2020, платником податків задекларовано такі об`єкти оподаткування: трактор колісний CASE magnum 8940 та комбайн JOHN DEERE 9680 IWTS.

Наведені вище обставини встановлені відповідачем у ході проведення фактичної перевірки та позивачем ні під час проведення перевірки, ані у ході судового розгляду справи не заперечувались.

На підставі встановлених вище обставин контролюючий орган, посилаючись на факти придбання позивачем пального разовими партіями щомісяця упродовж липня - листопада 2020 року, наявність у нього бочки (тобто, об`єкта, пристосованого для зберігання пального), трактора колісного та комбайна загальною ємністю баків 1143 л, дійшов висновку, що у спірних відносинах мало місце зберігання ФГ "Карнаух" пального без отримання для цих цілей відповідної ліцензії.

Позивач такі висновки контролюючого органу заперечив. При цьому суд враховує, що у ході розгляду справи представник позивача постійно змінювала пояснення з приводу фактичних обставин справи.

Так, у поданій до суду позовній заяві представник позивача стверджувала, що зберігання пального не мало місця, оскільки його було завантажено безпосередньо у паливні баки транспортних засобів.

Водночас у порушення вимог частини другої статті 79 КАС України разом з позовною заявою не було надано доказів наявності у ФГ "Карнаух" достатньої кількості транспортних засобів, відомостей про ємність баків тощо, а також не повідомлено про причини неможливості надання таких доказів.

При цьому суд враховує, що у ході фактичної перевірки контролюючим органом надано позивачу запит від 23.11.2020 про надання документів, зокрема, інформації про наявні транспортні засоби, що використовуються у господарській діяльності, їх кількість, копії свідоцтв про реєстрацію та об`єми наявних баків /а.с. 63/.

На виконання цього запиту позивачем надано Головному управлінню ДПС у Полтавській області відповідну інформацію, за змістом якої повідомлено виключно про наявність таких транспортних засобів: трактора колісного CASE magnum 8940 та комбайна JOHN DEERE 9680 IWTS /а.с. 70/. Зазначені у повідомленні борона, сівалка, культиватор навісний, жниварка для збирання соняшника, сівалка, плуг не є самохідними машинами, обладнаними паливними баками.

Позивачем не зазначено та не підтверджено документально наявності інших власних та/або орендованих транспортних засобів.

Отже, у ході фактичної перевірки, а також при зверненні до суду з цим позовом, позивачем підтверджено наявність виключно двох транспортних засобів, обладнаних паливними баками, загальний об`єм яких становить 1143 л.

Також представник позивача посилалась на те, що відповідачем у ході проведення фактичної перевірки не виявлено обставин безпосереднього зберігання пального ФГ "Карнаух".

Однак, такі доводи суд визнає помилковими, адже закон не зобов`язує контролюючий орган проводити ревізію місць зберігання пального, складати акти про фактичну кількість пального та обставини його зберігання суб`єктом господарювання тощо.

Викладені у відповіді на відзив /а.с. 84-88/ доводи про заправку пального безпосередньо у баки транспортних засобів, що використовувались позивачем у власній господарській діяльності для обмолоту та збору урожаю, перевезення зернових до місць зберігання, підживлення культур тощо не підтверджені документально.

У свою чергу, у відзиві на позов та додаткових поясненнях від 29.06.2021 представник позивача зазначала, що у користуванні ФГ "Карнаух" наявні транспортні засоби, загальний об`єм паливних баків яких дозволяє використати велику кількість пального (32 одиниці із загальним об`ємом паливних баків 12432 л).

Оцінюючи такі доводи представника позивача суд зауважує, що у силу пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Проте позивачем ні після початку проведення фактичної перевірки, ані на запит контролюючого органу від 23.11.2020 вищезгадані документи не надавались, що об`єктивно ставить під сумнів їх фактичну наявність на момент проведення перевірки.

Крім того, суд враховує, що відповідно до абзаців першого, третього та четвертого пункту 63.3 статті 63 ПК України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Однак, позивач не повідомляв контролюючий орган про наявні у нього об`єкти оподаткування, зазначені у відповіді на відзив, що так само спростовує їх фактичне використання ФГ "Карнаух" у спірному періоді.

Більш того суд, дослідивши надані представником позивача копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та договорів оренди /а.с. 133-197/, звертає увагу на положення підпункту 4 пункту 15 Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 №694, тимчасова реєстрація проводиться у разі коли машини передаються в оренду, фінансовий лізинг тощо відповідно до укладених договорів.

Разом з цим, позивачем не надано доказів тимчасової реєстрації транспортних засобів, про передачу яких в оренду ФГ "Карнаух" він стверджував.

За вищевикладених обставин, суд не приймає у якості належних доказів надані представником позивача відомості про транспортні засоби, що за її твердженнями використовувались ФГ "Карнаух" у спірний період.

Як наслідок, суд також відхиляє наданий представником позивача розрахунок витрат пального /а.с. 132/.

Окрім того, судом у ході розгляду справи встановлено, що ФГ "Карнаух" 07.02.2020 подано до Головного управління ДПС у Полтавській області заяву про отримання ліцензії на зберігання пального /а.с. 22/.

Проте, 11.03.2020 головою ФГ "Карнаух" подано відповідачу заяву про залишення без розгляду заяви про видачу ліцензії /а.с. 23/.

На цій підставі, ліцензія на зберігання пального ФГ "Карнаух" не видавалась.

З приводу посилань представника позивача на постанову Чутівського районного суду Полтавської області від 01.02.2021 у справі №550/1482/20, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП ОСОБА_1 (голова ФГ "Карнаух") закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, суд звертає увагу на такі обставини.

Згідно з частиною шостою статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

А відповідно до частини сьомої цієї статті, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Судом встановлено, що 02.12.2020 Головним управлінням ДПС у Полтавській області складено протокол №1826 про адміністративне правопорушення стосовно голови ФГ "Карнаух" ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У силу частини першої статті 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Суд зауважує, що суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності є посадова особа суб`єкта господарювання - голова ФГ "Карнаух", тоді як суб`єктом притягнення до відповідальності за вчинення податкового правопорушення є безпосередньо підприємство - ФГ "Карнаух".

За таких обставин, надана у постанові Чутівського районного суду Полтавської області від 01.02.2021 у справі №550/1482/20 правова оцінка діям голови ФГ "Карнаух" ОСОБА_1 не впливає на вирішення по суті спору про наслідки вчинення податкового правопорушення ФГ "Карнаух", що є предметом цього спору.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, як визначено частиною першою цієї статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За обставин цієї справи відповідачем у ході проведення фактичної перевірки ФГ "Карнаух" встановлено факти придбання позивачем пального разовими партіями щомісяця упродовж липня - листопада 2020 року, наявність у нього бочки (тобто, об`єкта, пристосованого для зберігання пального), трактора колісного та комбайна загальною ємністю баків 1143 л, що є недостатнім для відвантаження пального безпосередньо з пересувного акцизного складу у паливні баки та об`єктивно свідчить про необхідність зберігання такого пального платником податків за відсутності у нього ліцензії на цей вид діяльності.

Натомість позивачем такі доводи та об`єктивні дані, виявлені контролюючим органом, не спростовано, не надано суду належних та достовірних доказів, що з достатньою переконливістю свідчили б про безпідставність висновків фактичної перевірки, відсутність вчинення податкового правопорушення платником податків у спірних відносинах та, як наслідок, протиправність спірного податкового повідомлення-рішення.

Зважаючи на встановлені вище фактичні обставини справи та беручи до уваги норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ФГ "Карнаух".

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір загалом у розмірі 7500,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 08.04.2021 №282 /а.с. 29 - зворот/. Вказана суму судового збору зарахована до спеціального фонду державного бюджету, що підтверджено випискою /а.с. 31/.

Відповідач доказів понесення судових витрат не надав.

Зважаючи на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ФГ "Карнаух" та за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-78, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Фермерського господарства "Карнаух" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до положень статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені статтями 293, 295, підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 12 липня 2021 року.

Суддя О.О. Кукоба