Справа № 375/568/21
Суддя: Чорненька О. І.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/568/21
Провадження № 2-а/375/20/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі :

головуючої судді Чорненької О.І.

при секретарі судового засідання Киричок В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Рокитне, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно з положеннями ст.229 ч.4 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до Департаменту патрульної поліції, , зареєстрованого за адресою: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: інспектор Управління патрульної поліції у місті Києві, старший летенант поліції Устимович Денис Анатолійович, який здійснює діяльність за адресою: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат Поліщук С.М., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 10 травня 2021 року (ордер серії КС №595707 від 14 травня 2021 року) звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови від 04 травня 2021 року серії ЕАН № 4157893 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві, старшим лейтенантом поліції Устимовичем Д.А.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилається на те, що оскаржувана постанова прийнята внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

Зокрема, представник позивача зазначає, що постановою, винесеною старшим лейтенантом поліції Устимовичем Д.А., серії ЕАН №4157893 від 04.05.2021, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнекння у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 стало те, що 04.05.2021 в м. Києві "водій керував автобусом Volkswagen LT 35 н/з НОМЕР_2 на автобусному маршруті Київ-Рокитне з технічною несправністю, а саме тріщиною вітрового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив п. 31.1 ПДР, - керування водієм транспортнім засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною 1 статті 121 КУпАП".

Однак, ч.1 ст.121 КупАП передбачені такі несправності транспортного засобу, як несправні системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил, його експлуатація забороняється.

Встановленими правилами є Правила дорожнього руху, затверджені постановою кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Так, відповідно до п. 31.1 Правил дорожнього руху, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Підпункти 31.4.4 та 31.4.7 містять чіткий перелік технічних несправностей транспортних засобів за наявності яких забороняється експлуатація транспортних засобів.

Тобто, Правилами дорожнього руху передбачені конкретні технічні несправності транспортних засобів, за наявності яких експлуатація транспортних засобів забороняється, а керування такими транспортними засобами становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 КУпАП.

Однак, наявність тріщини вітрового скла в зоні дії склоочисників, чи іншого подібного опису несправностей в зоні вітрового скла або склоочисників не міститися у переліку зазначених технічних несправностей транспортних засобів, за наявності яких експлуатація транспортних засобів забороняється.

Так, факт наявності тріщини вітрового скла у зоні дії склоочисників не свідчить про те, що склоочисники транспортного засобу не працюють, а тому такий транспортний засіб не є транспортним засобов, експлуатацію якого заборонено відповідно до встановлених правил.

Отже, автобус Volkswagen LT 35 н/з НОМЕР_2 , на момент його огляду працівником поліції 04.05.2021, не є таким, що має несправності з якими заборонена його експлуатація, тобто несправності, передбачені ч.1 ст.121 КупАП, а у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачекного ч.2 ст.121 КупАП.

З огляду на викладене просить скасувати постанову, винесену інспектором управління патрульної поліції у м. Києві від 04.05.2021 серії ЕАН №4157893 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та закрити справу про адміністративне правопорушення. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 19.05.2021 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторі.

Зазначена ухвала разом з копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами, направлена відповідачеві та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Відповідачем, упродовж строку, визначеного судом для надання відзиву, надано відзив на позовну заяву. Відповідно до зазначеного відзиву, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Свою позицію представник відповідача обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 правомірно приягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки п.п. 31.1 Правил дорожгього руху передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до ДСТУ 3649:2010, а саме п. 6.8.5 зазначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Запис нагрудної камери інспектора підтверджує, що водій під час огляду транспортного засобу, не заперечував наявність сколу.

З приводу покладення на відповідача обов`язку відшкодування судових витрат, зазначає, що судом при прийнятті рішення з цього приводу має враховуватись критерій реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Зокрема, може бути переглянута калькуляція часу, який був витрачений адвокатом, оцінена співмірність та розумність ціни його послуг, а також його кваліфікація та складність справи.

До відзиву на позовну заяву відповідачем додано диск з відеозаписом з нагрудної камери інспектора.

Упродовж визначеного судом строку представником позивача надано відповідь на відзив на позовну заяву.

Зокрема у відповіді на відзив на позовну заяву зазначено, що згідно зі своєю побудовою норма ч. 2 ст. 121 КУпАП передбачає кілька складів адміністративних правопорушень, про що свідчить зв`язка "або", зокрема:

1) керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або

2) керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Так, інспектор кваліфікує дії позивача як «керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою статті 121 КУпАП».

Диспозицією ч. 2 ст. 121 КУпАП передбачено, що особа притягується до адміністративної відповідальності у випадку наявності таких несправностей транспортного засобу, які передбачені частиною першою цієї статті, або у випадку коли технічний стан і обладнання транспортного засобу не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, та з якими відповідно до встановлених правил його експлуатація забороняється.

Встановленими правилами є Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Тобто Правилами передбачені конкретні технічні несправності транспортних засобів, за наявності яких експлуатація таких транспортних засобів забороняється, а керування транспортним засобом із такими несправностями становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 04.05.2021 містить опис обставин, установлених під час розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, із зазначенням нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, а саме ч. 2 ст. 121 КупАП, зокрема керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті.

Однак у відзиві на позовну заяву відповідач в обгрунтування підстав для скасування постанови наводить альтернативний склад адміністративного правопорушення, а саме: керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів.

Оскільки відповідач у відзиві на позовну заяву наводить обставини вчинення адміністративного правопорушення, факт вчинення якого не було встановлено інспектором під час розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, за результатами якого винесено постанову серії ЕАН №4157893 від 04.05.2021, то заперечення відповідача не мають фактичного та правового підгрунтя, а тому позивачем відхиляються.

Матеріалами відеозапису, доданого відповідачем до відзиву на позовну заяву, також не підтверджується встановлення інспектором факту порушення ОСОБА_1 вимог стандартів, зокрема п. 6.8.5. ДСТУ 3649:2010, а тому такі обставини не є підставою для заперечення позовних вимог про скасування оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки суд не повідомив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки суд не повідомив, пояснень щодо предмета спору суду не надав.

Позивач та представник позивача, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися. Натомість представник позивача надав суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності його довірителя. Позовні вимоги підтримують повністю та просять позов задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.4 ст.229 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з вимогами ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Із матеріалів справи вбачається, що інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві, старшим лейтенантом поліції Устимовичем Д.А., 04.05.2021 винесено постанову серії ЕАН №4157893. Відповідно до зазначеної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що 04.05.2021 останній керував автобусом Volkswagen LT 35 н/з НОМЕР_2 на автобусному маршруті Київ-Рокитне з технічною несправністю, а саме транспортний засіб мав тріщину вітрового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив вимоги п. 31.1 ПДР, - тобто керував транспортнім засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою статті 121 КУпАП.

Однак, наявність події правопорушення доводиться виключно постановою про накладення адміністративного стягнення, наданої до матеріалів справи, яка не містить посилань про долучення до неї додатків (доказів).

Так, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КУпАП настає за умови керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Частиною 1 ст. 121 КупАП передбачені такі несправності транспортного засобу, як несправні системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил, його експлуатація забороняється.

Відповідно до п. 31.1. Правил дорожнього руху технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Підпункти 31.4.4 та 31.4.7 містять чіткий перелік технічних несправностей транспортних засобів за наявності яких забороняється експлуатація транспортних засобів.

Зокрема, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності, як: не працюють склоочисники; не працюють передбачені конструкцією транспортного засобу склообмивачі; встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість, крім самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, яка розміщується в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю; не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, одометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею 222 КУпАП, передбачено, що до компетенції уповноважених працівників Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова в справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак, оскаржувана постанова серії ЕАН №4157893 від 04.05.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КупАП не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Разом з тим, оглядом відеозапису, доданого відповідачем до відзиву на позовну заяву, встановлено, що працівником поліції при огляді транспортного засобу та винесення постанови, яка оскаржується, проводився відеозапис на нагрудну камеру. Зазначеним відеозаписом підтверджується факт наявності на вітровому склі тріщини у зоні дії склоочисників. Справність самих склоочисників працівником поліції не перевірялась.

Оскільки ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою статті 121 КУпАП, а тріщина на вітровому склі у зоні дії склоочисників при справності самих склоочисників не підпадає під перелік таких несправностей транспортного засобу, має місце відсутність у діях водія складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно з вимогами ст. 244 КАС України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно приписів частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Разом з цим, згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що фактичні обставини справи, викладені в оскаржуваній постанові, не знайшли свого відображення у належній юридичній кваліфікації правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що представником відповідача не було надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем конкретного адміністративного правопорушення.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КУпАП, та не доведено вини останнього у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення за стандартом доведення «поза розумним сумнівом»,суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню як неправомірна, а справа про адміністративне правопорушення, підлягає закриттю.

При цьому, суд звертає увагу відповідача, що не може бути підтвердженням порушення позивачем правил дорожнього руху лише сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Доданий відеозапис неможливо розцінювати як доказ з тих мотивів що він не зазначений у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, з відповідача підляють стягненню судові витрати понесені позивачем у зв`язку з подачею та розглядом справи, в частині сплати судового збору.

Так, відповідно до вимог ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, у тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір за подання зазначеного адміністративного позову сплачено позивачем, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 14.05.2021.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частною 4 ст. 134 КАС України, передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для вирішення питання відшкодування вартості послуг адвоката суд досліджує договір про надання правової допомоги від 10.05.2021, укладений між адвокатом Поліщуком С.М. та ОСОБА_1 де частиною 3 визначено ціну договору: "Оплата за надання правової допомоги здійснюється за домовленістю сторін". Разом з тим, договір не містить конкретної домовленості між учасниками договірних відносин, а саме яка вартість години роботи адвоката, чи всіх послуг, наданих по договору від 10.05.2021. Не укладалась сторами і додаткова угода до договору для врегулювання питання вартості робіт адвоката.

До матеріалів справи надано лише акт виконаних робіт від 13.05.2021, в якому зазначено, що вартість однієї години роботи адвоката складає 1000 грн., натомість договір про надання правової допомоги від 10.05.2021 такої погодженої вартості робіт не містить.

Оскільки позивачем не надано підтвердження погодження ним вартості витрат на правничу допомогу адвоката, з врахуванням того, що справа є справою незначної складності, суд приходить до висновку, що заявлена вартість витрат на правничу допомогу адвоката є недоведеною, а тому відшкодуванню не підлягає.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 7, 9, 121, 222, 245, 247, 251, 280, 283 КУпАП, статтями 2, 6, 9, 70 - 77, 90, 132, 134, 139, 243 - 244, 246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до Департаменту патрульної поліції, , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо прадмета спору: інспектор Управління патрульної поліції у місті Києві, старший летенант поліції Устимович Денис Анатолійович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову від 04.05.2021 серії ЕАН №4157893, винесену інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві, старшим лейтенантом поліції Устимовичем Д.А. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КупАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. скасувати.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні сплаченого судового збору (квитанція № 0.0..1 від 14.05.2021 знаходиться у матеріалах справи).

В частині стягнення вартості витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 21 липня 2021 року.

Головуючо суддя О.І.Чорненька