Справа № 522/20605/20
Суддя: Прийомова О. Ю.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ провадження 2-а/495/44/2021
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

23 липня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 522/20605/20,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород - Дністровському Одеської області в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач ОСОБА_1 23.11.2020 року звернулась до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху.

Так, вимоги позивача мотивовані тим, що 11.11.2020 року з телефонного повідомлення на її номер, стало відомо про наявність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має місця проживання /перебування/ на території України ОСОБА_1 .

У постанові зокрема зазначалось, що 16.06.2020 року о 00:04 год транспортний засіб марки TOYOTA COROLLA, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись за адресою: М05 Київ-Одеса 19+400 перевищив встановлені обмеження швидкості руху більш як на 20 км/год., яке було зафіксовано в автоматичному режимі технічним засобом КАСКАД 037-1219.

З відео фіксації вчиненого правопорушення стало очевидно, що здійснення правопорушення відбулось транспортним засобом DAF з тим же номерним знаком.

На її переконання, транспортні засоби TOYOTA COROLLA та DAF візуально мають різницю, але інспектор чомусь достатньої уваги цьому моменту не приділив.

Одразу вона, після того як дізналась з постанови про накладення адміністративного стягнення від 16.06.2020 року про технічний засіб марки DAF /вантажний автомобіль/ з ідентичним номерним знаком, то звернулась до Приморського відділу поліції в м. Одесі із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Також, від старшого державного виконавця Білгород-Дністровського МР ВДВС ПМУЮ Сердюк І.О. вона дізналась про відкрите виконавче провадження № 63682557 від 19.11.2020 року, згідно якого платіжним документом № 4515 з її заробітної плати було утримано 821 грн.

Вже пізніше, в процесі розгляду справи вона дізналась про скасування відповідачем свого рішення у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за п.1 ст 247 КУпАП від 31.12.2020 року.

З огляду на викладене, вона уточнивши свої позовні вимоги 15.03.2021 року остаточно просить суд: поновити їй строк на оскарження постанови; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має місця проживання/перебування/ на території України від 16.06.2020 року; визнати незаконним та закінчити виконавче провадження № 63682557 відкрите 19.11.2020 року на підставі постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адмін. правопорушення від 16.06.2020 року; зобов`язати Білгород-Дністровський МР ВДВС ПМУЮ повернути позивачу грошові кошти у розмірі 821 грн., зобов`язати Департамент патрульної поліції видалити з Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху запис про здійснення нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП; зобов`язати Приморький відділ поліції в м. Одесі провести розслідування за заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України; судові витрати покласти на відповідача.

16.03.2021 року відповідач надав до суду письмовий відзив проти позову, згідно якого заявляє, що не погоджується з доводами позивача, викладеними у її позову.

Так, вказує, що 31.12.2020 року до відділу упровадження систем автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції надійшла скарга ОСОБА_1 від 22.12.20220 року щодо скасування оскаржуваної постанови.

За результатами розгляду даної скарги було прийнято рішення скасувати постанову серії 1АВ № 00257202 від 16.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрити, про що повідомлено ОСОБА_1 .

Крім того, звернув увагу на норму ч.3 ст 286 КАС, згідно якої визначені повноваження суду за результатом розгляду справи.

Стосовно вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та закриття виконавчого провадження вказував, що виконавче провадження було закінчено державним виконавцем належним чином на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.01.2021 року.

Крім того, вказані вимоги висуваються не до Департаменту патрульної поліції, а тому він не може бути відповідачем.

Особа ОСОБА_2 , що є державним виконавцем не являється працівником органу відповідача.

Стосовно вимоги про зобов`язання відділ поліції провести розслідування, то зазначає, що така вимога не поширюється на справи, що мають вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного, просив відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог.

Не погоджуючись з доводами відповідача, позивач надала суду відповідь на відзив, у якому вказувала, що уповноважений поліцейський, а саме інспектор Департаменту Патрульної поліції Натальченко К.М., неналежним чином здійснивши свою роботу та без дотримання вимог Інструкції, а саме достовірно не ознайомившись з отриманими матеріалами, не провівши уточнення, притягнув до адміністративної відповідальності позивача та застосував до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Це потягло за собою відкриття виконавчого провадження, у якому державним виконавцем Сердюк І.О. платіжним дорученням № 4515 з заробітної плати позивача було утримано 821 грн.

Тобто, виходячи з викладеного, постанова серії 1АВ № 00257202 та виконавче провадження ВП № 63682557 від 19.11.2020 року стосовно позивача є недоречними та незаконними, також безпідставно стягнуті кошти з заробітку позивача, з огляду на що вважає її вимоги обґрунтованими.

Заперечуючи письмово проти відповіді на відзив, відповідач дублював свої мотиви, викладені у відзиві проти позову.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії по справі.

На підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси про передачу за підсудністю від 04.12.2020 року справи, вона надійшла до Білгород-Дністровського міськрайонного суду, та 15.02.2021 року ухвалою головуючої судді Прийомової О.Ю. було відкрито загальне позовне провадження з призначенням її підготовчого розгляду.

21 квітня 2021 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.

Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявний його відзив на позовні вимоги позивача.

Су розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи / у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження/, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши надані сторонами докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно 16.06.2020 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування /місцезнаходження юридичної особи/ на території України.

Так, згідно вказаної постанови було установлено, що 16.06.2020 року о 00-04 год, за адресою: М05 Київ-Одеса 19+400 було виявлено транспортний засіб TOYOTA COROLLA, номерний знак НОМЕР_1 .

Вказано, що особа, яка керувала транспортним засобом перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 26 км/год, чим порушила п. 12.9 /б/ ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.

Внаслідок чого притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

На підстав винесеної інспектором Департаменту патрульної поліції постанови, 19.11.2020 року старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеса/ Сердюк І.О. було відкрито виконавче провадження ВП № 63682557.

Згідно Довідки № 15 від 29.12.2020 року, виданої Одеським національним університетом ім. І.І. Мечникова повідомлено, що із заробітної плати ОСОБА_1 було утримано 821 грн, згідно постанови ВП № 6362557 від 25.11.2020 року та перераховано платіжним дорученням № 4515 від 23.12.2020 року.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 31.12.2020 року, заступником начальника відділу упровадження систем автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції підполковником Німченко В.В., за результатами розгляду скарги на постанову 1АВ № 00257202 про накладення адміністративного стягнення у справі відносно ОСОБА_1 , ухвалено рішення про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи за п.1 ст. 247 КУпАП.

Так, у рішенні вказано, що технічний засіб /прилад контролю/ в автоматичному режимі зафіксував на фотознімку транспортний засіб DAF, н.з НОМЕР_2 , в той час як згідно з базою даних Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісу центру МВС транспортний засіб TOYOTA COROLLA, номерний знак НОМЕР_1 належить заявниці, транспортний засіб DAF, номерний знак НОМЕР_2 , - належить іншій особі.

Отже, повноважною особою Департаменту патрульної поліції постанову серії 1АВ № 00257202 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування /місцезнаходження юридичної особи/ на території України скасовано, а справу закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; внесено зміни до Реєстру адміністративних правопорушень сфері безпеки дорожнього руху.

Про вказане рішення інформовано ОСОБА_1 , що підтверджується листом № М-22510/41/27/03-2020 від 04.01.2021 року та Списом згрупованих поштових відправлень № 313.

Нормативне обґрунтування.

У відповідності до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого зазначеним Кодексом або іншими законами. Частиною третьою цієї статті встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до суду.

У відповідності до ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно рішення Європейського Суду у справі Bellet v. France, суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Оцінка аргументів сторін. Висновки суду.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач отримала телефонне повідомлення, з якого дізналась про наявність винесеної відносно неї постанови про адміністративне правопорушення лише 11.11.2020 року, про що свідчить розпечатка з соц. мережі Vіber та звернулась до суду 23.11.2020 року, тобто наступного робочого дня після закінчення строку/ адже останній строк звернення випадав на вихідний день/, тому суд вважає, що позивачем строк звернення до суду з відповідним позовом пропущений з поважних причин, а отже підлягає поновленню, у зв`язку з неможливістю порушення права особи на доступ до суду.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Як слідує із змісту ч. 1 ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.

Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Приписами ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до п. п. 4, 5, 6, 7, 8 І розділу Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, адміністративна постанова виноситься стосовно відповідальної особи.

Повноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне:

1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі;

2) відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою;

3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб;

4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи;

5) наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу;

6) наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу зареєстрованого за межами України - інформації про особу, яка ввезла його на територію України;

7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Опрацювання матеріалів автоматичної фіксації здійснюється в один або два етапи (рівні) залежно від наявності та повноти інформації про зафіксований транспортний засіб або про особу, яка притягається до відповідальності, оцінки інших доказів у справі про адміністративне правопорушення.

6. За результатами опрацювання на першому етапі (рівні) матеріалів автоматичної фіксації уповноважений поліцейський:

1) за наявності доказів у справі про адміністративне правопорушення, відповідності символів номерного знака зафіксованого транспортного засобу, наявності та повноти інформації про зафіксований транспортний засіб і про відповідальну особу, або особу, яка ввезла на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, відсутності інформації про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами та відсутності обставин, що виключають адміністративну відповідальність особи, з використанням засобів Системи виносить адміністративну постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з підтвердженням прийнятого рішення шляхом накладення цифрового підпису;

2) у разі необхідності додаткової перевірки фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, відсутності достовірної та/або повної інформації щодо зафіксованого транспортного засобу, особи, яка притягається до відповідальності, адміністративну постанову не виносить, а матеріали адміністративної справи з використанням засобів Системи невідкладно передає на другий етап (рівень) іншому уповноваженому поліцейському із зазначенням підстав передання для продовження їх розгляду шляхом більш детального опрацювання та уточнення наявних матеріалів автоматичної фіксації, іншої інформації стосовно транспортного засобу та особи, яка притягається до відповідальності, отриманої із Системи, з подальшим прийняттям відповідного рішення;

3) у разі наявності інформації про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами невідкладно, з використанням засобів Системи, передає в автоматизованому режимі таку інформацію до відповідної функціональної підсистеми єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ (далі - ФП ЄІС МВС) з метою інформування відповідних органів (підрозділів) Національної поліції України для прийняття рішення згідно із законодавством. При цьому адміністративна постанова не виноситься у зв`язку зі звільненням відповідальної особи або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від відповідальності за зафіксоване адміністративне правопорушення.

7. На другому етапі (рівні) уповноважений поліцейський упродовж не більше трьох діб з моменту отримання із Системи опрацьовує передані на розгляд з першого етапу (рівня) матеріали автоматичної фіксації, оцінює наявні в них докази, за потреби з використанням відповідних ФП ЄІС МВС уточнює необхідні відомості для прийняття рішення у справі та за результатами опрацювання:

1) у разі наявності доказів учинення адміністративного правопорушення, відсутності в матеріалах автоматичної фіксації даних про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами, відсутності обставин, визначених статтею 247 КУпАП, з використанням засобів Системи виносить адміністративну постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з накладенням цифрового підпису;

2) за наявності хоча б однієї з обставин, визначених статтею 247 КУпАП, закриває провадження у справі без винесення адміністративної постанови з унесенням відповідної інформації до Системи з накладенням цифрового підпису;

3) у разі отримання відомостей про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами невідкладно, з використанням засобів Системи, передає в автоматизованому режимі таку інформацію до ФП ЄІС МВС з метою інформування відповідних органів (підрозділів) Національної поліції України для прийняття рішення згідно із законодавством, а адміністративна постанова не виноситься у зв`язку зі звільненням відповідальної особи або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від відповідальності за зафіксоване адміністративне правопорушення.

8. Якщо під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації уповноважений поліцейський установить невідповідність типу, марки чи моделі зафіксованого на фотознімках (відеозаписі) з інформаційного файлу транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи, або відсутність даних про цей транспортний засіб чи виявить ознаки інших правопорушень (зокрема, дорожньо-транспортної пригоди, експлуатації транспортного засобу, яким незаконно заволоділи, використання номерних знаків, що належать іншому транспортному засобу), не зазначених у пункті 1 цього розділу, невідкладно, з використанням засобів Системи, передає в автоматизованому режимі таку інформацію до ФП ЄІС МВС з метою інформування відповідних органів (підрозділів) Національної поліції України для прийняття рішення згідно із законодавством України.

Згідно п.8 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Суд в такому разі не погоджується з доводами відповідача, викладеними у його письмовому відзиві, з посиланням на вищенаведену норму закону про необхідність закриття провадження у справі, адже повне відновлення законних прав та інтересів позивача можливе лише шляхом визнання даного рішення протиправним, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим ч. 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Проте, згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні Олссон проти Швеції від 24.03.1988 року встановлено, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг цих повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування, рішення органу має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дій) суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (у тому числі колегіальний орган) прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Також суд вважає слушними доводи позивача, що відхиляють позицію відповідача про обмеження повноважень суду за наслідками розгляду справи лише ч.3 ст 286 КАС, адже згідно ч.2 ст 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож, у зв`язку з неналежним здійснення своїх посадових обов`язків інспектором ДПП , яка без дотримання вимог Інструкції та достовірного ознайомлення з отриманими матеріалами, без перевірки уточнення, не в повному обсязі з`ясувала всіх обставин справи внаслідок чого незаконного притягнула до відповідальності особу позивача, вірним буде визнати протиправною постанову серії 1АВ № 00257202 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування /місцезнаходження юридичної особи/ на території України.

Зважаючи на її скасування вже повноважним органом Департаменту патрульної поліції, в судовому порядку такі вимоги задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог про визнання незаконним та закінчення виконавчого провадження, то вказані вимоги позивача є необґрунтованими, адже суб`єктивне право та інтерес позивача захищено вже проведеними діями державного виконавця по закінченню виконавчого провадження.

Більш того, у сенсі розуміння вимог ч.1,4 ст. 46 КАС, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З прохальної частини позову вбачається, що вищенаведені вимоги не стосуються прав та обов`язків відповідача по справі, тобто суб`єкта владних повноважень ДДПП.

Згідно ч.3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Клопотання та згоди на залучення іншої особи до суду від позивача не надходило.

Стосовно зобов`язання Білгород-Дністровський МР ВДВС повернути позивачу грошові кошти, які були стягнуті з неї під час виконавчого провадження, то ці вимоги не підлягають задоволенню, адже виконуються в процесі закриття виконавчого провадження в межах компетенції виконавця.

Так, згідно ч.1 ст. 296 КУпАП України, скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість.

Згідно ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Стосовно вимог позивача про зобов`язання Департамент патрульної поліції видалити з Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху запис про здійснення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст 122 КУпАП, то суд зауважує, що такі вимоги не є способом захисту прав, а за своєю суттю є способом виконання рішення, тому позовні вимоги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача про зобов`язання відділ поліції провести розслідування за заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, то суд роз`яснює позивачу, що за ч. 2 п.2 ст 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, зокрема 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Вказана заява, що зареєстрована правоохоронними органами розглядається за правилами кримінального судочинства, тож зобов`язувати відділ поліції проводити розслідування в рамках даної справи буде перевищенням повноважень суду, що виходить за межі чинного судочинства.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням усього вищевикладеного, на підставі повно та всебічного з`ясованих обставин справи, надавши оцінку зібраним доказам, виходячи з їх належності, допустимості та достовірності, суд не виходячи за межі позовних вимог, вважає вірним позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме в частині поновлення строку на оскарження постанови та визнання протиправною постанови.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити як в необґрунтованих.

Вирішення питання щодо судових витрат

Судові витрати підлягають частковому задоволенню, згідно пропорційності задоволених позовних вимог у розмірі 500 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 19, 46, 48, 280, 283, 284, 296 КУпАП, ст. ст. 2,5,77, 243, 250-255, 268, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху- задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з позовом про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування /місцезнаходження юридичної особи/ на території України від 16.06.2020 року.

Визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування /місцезнаходження юридичної особи/ на території України від 16.06.2020 року протиправною.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 500 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху - відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду у відповідності до ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його підписання.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста,3.

Повний текст рішення складений 23 липня 2021 року.

Суддя: