Справа № 200/9194/21
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

26 липня 2021 р. Справа №200/9194/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Крилова М.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2021 року Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулось до суду із позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про:

- визнання протиправними дії щодо стягнення коштів з рахунків на підставі Постанова ДОАС: № 805/2079/14 від 24.02.2014, № 805/13512/13-а від 25.09.2013, ; 805/16715/13-а від 28.11.2013 у розмірі більшому, ніж визначено рішенням суду;

- визнання протиправними дії щодо стягнення коштів з рахунків на підставі Рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № 1 від 11.07.2018 в рахунок погашення податкової заборгованості, яка є не узгодженою та оспорюється у справі № 200/9547/20-а, розгляд якої зупинений;

- зобов`язання здійснити облікові операції в ІКП з ПДВ щодо коригування податкового боргу шляхом зменшення залишку боргу за постановами ДОАС: № 805/2079/14 від 24.02.2014, № 805/13512/13-а від 25.09.2013, ; 805/16715/13-а від 28.11.2013 станом на 01.06.2021 до 0,00 грн.;

- зобов`язання здійснити редагування напрямів зарахування грошових коштів, стягнутих з позивача, зі «зменшення боргу по постанові ДОАС № 805/2079/14 від 24.02.2014 на суму 2798940,69 та № 805/16715/13-а від 28.11.2013 на суму 13325185,84 грн.» та зі «зменшення податкового боргу, стягнутого з Позивача у період з 01.06.2021 по 01.07.2021 у загальній сумі 2038641,56 грн.» в рахунок «зменшення боргу по постанові ДОАС № 805/2426/15-а від 09.07.2015 на суму 7745328,6 грн та зменшення боргу по постанові ДОАС № 2а/0570/4516/2012 від 27.04.2012 на суму 10417439,49 грн.»;

- зобов`язання здійснити облікові операції в ІКП з ПДВ щодо коригування податкового боргу шляхом зменшення залишку боргу за постановою ДОАС № 2а/0570/4516/2012 від 27.04.2012 станом на 01.06.2021 до 0,00 грн;

- зобов`язання здійснити облікові операції в ІКП з ПДВ щодо коригування податкового боргу шляхом зменшення залишку боргу за постановою ДОАС № 805/2426/15-а від 09.07.2015 станом на 01.07.2021 до 0,00 грн.

Разом з адміністративним позовом було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти дії щодо стягнення грошових коштів з рахунків позивача на підставі рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № 1 від 11.07.2018, постнов Донецького окружного адміністративного суду № 805/2079/14 від 24.02.2014, № 805/2426/15-а від 09.07.2014, № 2а/0570/4516/2012 від 27.04.2012, № 805/13512/13-а від 25.09.2013, № 805/16715/13-а від 28.11.2013.

В зазначеній заяві Позивач зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо стягнення коштів з рахунків Позивача може суттєво ускладнити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду .

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Забезпечення позову це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Відповідно до частини першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) не вжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2019 у справі № 826/16888/18 вказав, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходів до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З аналізу наведених норм права вбачається, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Також, Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ № 2 від 6 березня 2008 року зазначено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову, адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що не вжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, заявник просить заборонити вчиняти дії щодо стягнення грошових коштів з рахунків позивача на підставі рішення Головного управління ДФС у Донецькій області та постанов Донецького окружного адміністративного суду, при цьому, у клопотанні не обґрунтовано неможливості в подальшому без заборони вчинення дій, відновити свої права.

Разом з цим, заявник посилається на рішення Головного управління ДФС в Донецькій області №1 від 11.07.2018 на підставі якого відповідач здійснив стягнення грошових коштів, проте у позовній заяві вказує на відсутність данного рішення та вважає, що дане рішення винесено саме щодо стягнення податкового боргу , який виник станом на 11.07.2018.

Суд зазначає, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

Заява про забезпечення позову не обґрунтована та не підкріплена жодними доказами.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, суд зазначає, що протиправність дій відповідача може бути встановлено лише під час розгляду адміністративної справи по суті.

Оскільки завданням адміністративного судочинства, згідно з положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а заявником не наведено обставин та доказів порушення таких прав чи інтересів, - суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 72-77, 150-154, 241-243, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки:http://court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова