Справа № 120/6826/21-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
м. Вінниця

26 липня 2021 р. Справа №120/6826/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Яремчук Костянтин Олександрович, розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовна заява обгрунтована тим, що позивач проходив військову службу на посаді стрільця рятувальної парашутно-десантної групи (спеціального призначення) військової частини НОМЕР_2 , яка перебуває на усіх видах забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 . Тому грошове забезпечення позивачеві нараховувалось та виплачувалось саме військовою частиною НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 23 серпня 2019 року №150 позивача виключено із списків особового складу військової частини з 30 серпня 2019 року.

На день виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 з позивачем не проведено повного розрахунку, адже не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, а також грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 роки.

Після звільнення з військової служби позивач звернувся до суду із позовами щодо оскарження дій відповідача в частині ненарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення у відповідний період, а також щодо оскарження бездіяльності відповідача в частині ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у відповідні роки.

Так, за результатами розгляду адміністративної справи №120/3623/20-а Вінницьким окружним адміністративним судом 29 вересня 2020 року прийнято рішення, яким, зокрема, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року.

Іншим рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року у справі №120/2613/20-а зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачеві грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 роки.

На виконання вказаних судових рішень відповідачем виплачено позивачеві 27 листопада 2020 року кошти в сумі 4259,99 гривень та 27252,64 гривень, про що свідчать відомості про зарахування коштів на рахунок позивача.

Відтак, відповідач провів повний розрахунок з позивачем лише 27 листопада 2020 року, про що позивач вказав у позовній заяві.

Водночас, позовна заява щодо оскарження дій військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні надійшла до суду 29 червня 2021 року.

Ухвалою від 12 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу семиденного строку з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

Мотиви, з яких виходив суд, залишаючи позовну заяву без руху, наступні.

Особливості строків звернення до адміністративного суду врегульовані статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), частиною 1 якої передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 статті 122 КАС України).

Разом із тим, за приписами частини 5 статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Отже, військова служба як державна служба особливого характеру є публічною службою, а для спорів щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби законодавець встановив місячний строк звернення до адміністративного суду.

Так, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд констатував, що спір щодо оскарження дій відповідача в частині ненарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні пов`язаний з проходженням позивачем публічної служби, а тому строк звернення до адміністративного суду становить один місяць з дня, коли позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів.

При цьому, такий строк слід обчислювати з 28 листопада 2020 року (адже 27 листопада 2020 року позивачу виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 роки).

Також в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд указав на те, що на необхідності застосування до спірних правовідносин місячного строку звернення до адміністративного суду йдеться також у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року у справі №240/532/20.

Водночас, з позовною заявою позивач звернувся до суду 29 червня 2021 року, тобто у строк, що перевищує місяць з дня, коли позивачу стало відомо про порушення його прав та інтересів відповідачем (адже такий строк сплив 28 грудня 2020 року).

При цьому, разом із позовною заявою позивач не подав заяву про поновлення пропущеного строку, а також доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 21 липня 2021 року подав заяву про усунення недоліків, що містила позовна заява. Така аргументована тим, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року, ухваленим за результатами розгляду справи №120/3623/20-а, зокрема, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року.

Іншим рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року, ухваленому за результатами розгляду справи №120/2613/20-а зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2015 по 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення.

27 листопада 2021 року військовою частиною виплачено йому кошти в сумі 4259,99 гривень та 27252,64 гривень.

Як зазначає позивач далі, після отримання таких коштів він звернувся до військової частини НОМЕР_1 за допомогою засобів телефонного зв`язку, оскільки йому було невідомо, за що саме нараховані такі кошти. Проте, військова частина не повідомила позивача, за що йому виплачено такі грошові кошти.

У зв`язку із цим 18 травня 2021 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із письмовим зверненням, за результатами розгляду якого листом від 15 червня 2021 року відповідач повідомив, що зазначені вище грошові кошти виплачено на виконання рішень Вінницького окружного адміністративного суду. Відтак, на думку позивача, строк звернення до адміністративного суду слід обраховувати саме з дати отримання ним листа-відповіді від військової частини, тобто з 23 червня 2021 року. А тому, на думку позивача, строк звернення до суду з позовом ним не пропущено, адже він звернувся до суду з позовом в місячний строк з дня отримання відповідного листа.

Дослідивши подану позивачем заяву, що подана на виконання вимог ухвали від 12 липня 2021 року, зважаю на таке.

У заяві, що надійшла до суду 21 липня 2021 року, позивач вказує на те, що хоча йому і було відомо про ухвалені Вінницьким окружним адміністративним судом рішення, якими військову частину НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, проте він не знав, що саме на їх виконання військовою частиною НОМЕР_1 виплачено у листопаді 2020 року кошти в сумі 4259,99 гривень та 27252,64 гривні. При цьому, про те, що такі кошти йому виплачені саме на виконання вказаних вище судових рішень позивачу стало відомо лише після отримання листа від відповідача у черві 2021 року. Тому, на думку заявника, саме з моменту отримання ним листа і слід рахувати строк звернення до адміністративного суду.

Такі аргументи позивача слід оцінити критично з огляду на наступне.

У постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі 240/12017/19, у якій суд касаційної інстанції відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29 жовтня 2020 року у справі №816/197/18, від 20 жовтня 2020 року у справі №640/14865/16-а, від 25 лютого 2021 року у справі №822/1928/18, сформовано деякі висновки щодо застосування строку звернення до адміністративного суду.

Так, у цій постанові Верховний Суд вказав, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Також у постанові зазначено, що отримання особою листа від суб`єкта владних повноважень у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру виплат, своєчасність/несвоєчасність їх перерахунку, тощо.

Відтак, з дня проведення повного розрахунку при звільненні з позивачем (в даному випадку виплати йому індексації грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій) така особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Окрім того, особливу увагу слід звернути на те, що у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що кошти в розмірі 4259,99 гривень та у розмірі 27252,64 гривні йому виплачено військовою частиною НОМЕР_1 на виконання вказаних вище рішень суду, що свідчить про його обізнаність про природу походження таких коштів.

При цьому, позивача виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 ще із 30 серпня 2019 року, а тому зараховані на його картковий рахунок 21 жовтня та 27 листопада 2020 року кошти як "зарплата" не могли бути сприйняті інакше, як виплати, здійснені на виконання рішень Вінницького окружного адміністративного суду.

Відтак, зважаючи на те, що позивача виключено із списків особового складу військової частини з 30 серпня 2019 року і саме з цього моменту між позивачем та військовою частиною припинилися відносини, пов`язані із проходженням військовослужбовцем військової служби, а тому надходження більше, ніж через один рік на його картковий рахунок коштів від військової частини не могло бути розцінено інакше, як виплата таких на виконання судових рішень, про які позивачеві було відомо.

На підтвердження таких висновків свідчать доводи позивача у позовній заяві про те, що на момент виключення із списків особового складу військової частини з ним не було проведено повного розрахунку, адже не було виплачено індексацію грошового забезпечення та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки. Тобто, неповний розрахунок при звільненні зі служби позивач пов`язує саме із цими виплатами; про будь-які інші у позові не йдеться.

За таких обставин, отримавши кошти 21 жовтня та 27 листопада 2020 року, що надійшли від військової частини НОМЕР_1 , неважко було зрозуміти, у зв`язку із чим такі виплачені військовою частиною позивачеві (і це при тому, що позивачу було відомо про ухвалені судові рішення на його користь про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки).

Таким чином, слід дійти висновку, що звернення ОСОБА_1 в травні 2021 року до військової частини НОМЕР_1 щодо роз`яснення причин виплати зазначених вище коштів і отримання ним листа відповідача від 15 червня 2021 року у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав та інтересів, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Більше того, згідно із відомостями, що містяться у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" (ДСС), що також підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, 01 грудня 2020 року ОСОБА_1 подано до Вінницького окружного адміністративного суду заяву в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просить визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року з урахуванням базового місяця "січень 2016 року" (заява стосується ухваленого судом рішення у справі №120/3623/20-а).

Тобто, вже 01 грудня 2020 року, подаючи таку заяву, позивач знав, за що йому було нараховано та виплачено грошові кошти, адже у такій заяві йшлося про виплату індексації грошового забезпечення в меншому розмірі, ніж необхідно було виплатити.

Відтак, наведені позивачем аргументи не підтверджують того, що ним у визначений Кодексом строк подано позовну заяву.

При цьому, на виконання вимог ухвали від 12 липня 2021 року позивачем не подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, адже помилково вважав, що ним такий не пропущено.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на те, що позивачем не виконано вимоги ухвали від 12 липня 2021 року, а наведені ним обставини у заяві, що надійшла 21 липня 2021, спростовуються наданими разом із позовною заявою документами, тому наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу разом із документами, що подані з позовною заявою.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина 8 статті 169 КАС України).

Керуючись статтями 4, 122, 169, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 1 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович