Справа № 640/4008/20
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

23 липня 2021 року м. Київ№ 640/4008/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І., розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до Державної казначейської служби України, Міністерства соціальної політики України

третя особа Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області

про стягнення коштів -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної казначейської служби України, Міністерства соціальної політики України третя особа Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області в якому просив: стягнути з держави Україна за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України в користь ОСОБА_1 шкоду заподіяну Волноваським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області у розмірі 29 564, 57 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням суду, яке набрало законної сили встановлений факт протиправного припинення пенсійних виплат позивачу. Водночас, навіть за результатом виконавчого провадження пенсійний орган рішення суду не виконав, пенсію за спірний період не виплатив. З огляду на вказане вважає, що наявні підстави для стягнення шкоди в розмірі 29 564, 57 грн. саме з держави Україна.

Відповідачами подано відзиви на адміністративний позов в яких просять відмовити в задоволенні позовних вимог.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що провадження у справі підлягає закриттю, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Положеннями пункт 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядоксудового провадження.

За визначенням пунктів 1, 2, 7 частини першої статті 4 КАС України: адміністартивна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; 2) публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; 7) суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.06.2018 у справі №820/1203/17, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

За правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №910/13174/18, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок невиконання рішення суду № 200/2632/19-а пенсійним органом, позивач просить стягнути кошти з держави.

З огляду на вказане, суд зазначає, що поєднувати в одному провадженні дві пов`язані вимоги, як-от про визнання дій/бездіяльності протиправною та стягнення шкоди, є правом позивача. Якщо він не скористався цією можливістю одразу при зверненні з позовом про оскарження дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, то вдруге заявляти адміністративний позов вже з вимогою про стягнення шкоди, заподіяної цією протиправною дією/бездіяльністю (якщо адміністративний суд це встановить) позивач не може, оскільки ця вимога тепер може розглядатися тільки в порядку цивільного або господарського судочинства (залежно від суб`єктного складу сторін).

Отже, питання про стягнення шкоди в адміністративній справі не може бути самостійною (окремою) позовною вимогою, якщо вона не пов`язана і не заявлена одночасно з вимогами про визнання дій/бездіяльності протиправними.

Зважаючи на те, що заподіяння шкоди позивач пов`язує з протиправною бездіяльністю пенсійного органу щодо виплати пенсії, то вимогу про її стягнення, з огляду на наведені вимоги процесуального закону, він міг заявити тільки одночасно з вимогою про визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10.03.2020р. у справі №818/699/17.

Посилання позивача, в обгрунтування правомірності звернення до суду адміністративної юрисдикції, на постанови Верховного Суду від 30.10.2019р. у справі № 233/4314/19 та від 12.12.2019р. № 263/10219/19 не приймаються судом до уваги, оскільки справи за предметом спору та колом учасників не є подібними.

Так, з судових рішень у справах № 233/4314/19 та № 263/10219/19 вбачається, що позивачем у вказаних справах були фізичні особи-пенсіонери, які недоотримали пенсійні виплати, а відповідачами виступали відповідні пенсійні органи, як суб`єкти владних повноважень, на які відповідно до вимог законодавства покладений обов`язок щодо нарахування та виплати пенсії позивачам.

Пари цьому, одночасно необхідним для звернення до суду саме адміністративної юрисдикції з вимогами про стягнення недоотриманої суми пенсії, поряд із суб`єктним складом, є наявність рішення суду, яке набрало законної сили щодо протиправних рішень, дій або бездіяльності пенсійного органу, як суб`єкта владних повноважень, допущених відносно пенсіонера та які призвели до ненарахування та/або невиплати пенсії.

Таким чином, спір між пенсіонером та пенсійним органом за наявності рішення суду, яке набрало законної сили та яким встановлено наявність протиправних рішень, дій або бездіяльності відповідача відносно пенсіонера, створює підстави для звернення до суду з вимогами про стягнення недоотриманої суми пенсії фактично у безспірному порядку, оскільки факт протиправного не нарахування та/або невиплати пенсії встановлений.

Відтак за вказаних умов спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Водночас, з матеріалів справи № 640/4008/20 вбачається, що сторонами є: позивач, фізична особа-пенсіонер, який недоотримав пенсійні виплати; відповідач, Держава в особі Міністерства соціальної політики України та Державна казначейська служба України.

Більше того, рішень, які набрали законної сили та якими встановлений факт прийняття протиправних рішень, вчинення протиправних дій або допущення протиправної бездіяльності саме відповідачами у справі № 640/4008/20, які призвели до не нарахування та/або невиплати пенсії позивачу до суду не надано.

Таким чином, факт порушення прав саме відповідачами вказаними позивачем в адміністративному позові, а саме: Державою в особі Міністерства соціальної політики України та Державної казначейської служби України не є доведеним та безспірним, що перешкоджає можливості звертатись саме до суду адміністративної юрисдикції виключно з вимогами про стягнення коштів без заявлення вимог про визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності вказаних суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на те, що спір у справі не є публічно-правовим, натомість його належить розглядати у порядку цивільного судочинства, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 238, 241, 248, 294 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 640/4008/20.

2. Роз`яснити позивачу, що розгляд такої справи віднесено до компетенції місцевого загального суду з урахуванням правил територіальної підсудності. При цьому, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст. 256 КАС України та може буде оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 295-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська