Справа № 160/15388/20
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2021 року м. Дніпросправа № 160/15388/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року в адміністративній справі № 160/15388/20 (суддя І інстанції - Горбалінський В.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність відповідача щодо не оприлюднення у формі відкритих даних на офіційному веб-сайті Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області та на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних 100 розпоряджень сільського голови за період з 23.10.2019 по 13.12.2019 протиправною;

- зобов`язати відовідача оприлюднити у формі відкритих даних на офіційному веб-сайті Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області та на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних 100 розпоряджень голови Межиріцької об`єднаної територіальної громади за період з 23.10.2019 по 13.12.2019.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року позов задоволений частково. Зобов`язано відповідача оприлюднити у формі відкритих даних на офіційному веб-сайті Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області та на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних, розпорядження голови Межиріцької об`єднаної територіальної громади за період з 23.10.2019 по 13.12.2019, крім тих, які є внутрішньоорганізаційними.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування скарги зазначив, що не погоджується з висновком суду першої інстанції відсутність підстав для задоволення вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу через відсутність документів, підтверджуючих факт сплати позивачем гонорару адвоката, які зазначені в акті приймання-передачі наданих послуг, оскільки ВС неодноразово викладав свою позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки встановлені процесуальним законодавством. Також зазначає, що суд першої інстанції, не зважаючи на фактичне встановлення протиправної бездіяльності з боку відповідача, не надав, на думку позивача, жодної правової оцінки заявленим вимогам про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не оприлюднення у формі відкритих даних на Єдиному державному веб-порталі розпоряджень сільського голови.

У частині відмови в позові рішення суду не оскаржено.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Рішенням 20 сесії 7 скликання Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 13.12.2019 № 1137-20/VII затверджені 100 розпоряджень сільського голови, прийняті між 18 та 20 сесіями VIІ скликання Межиріцької сільської ради (а.с. 32-38).

Позивач є членом Фермерського господарства «БАЛАК В.Є.» (), на підтверження чого в матеріалах справи наявна копія статуту (а.с. 26-31).

Відповідно до п. 1.6 цього статуту місцезнаходження ФГ «БАЛАК В.Є.»: 51470, Дніпропетровська область, Павлоградський район, територія Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади (Межиріцької сільської ради) за межами села Булахівка, Комплекс будівель та споруд № 3 (а.с. 27).

16.11.2020 позивач з метою ознайомлення з наведеними вище розпорядженнями сільського голови звернувся до офіційного веб-сайту Межиріцької міської об`єднаної територіальної громади та до єдиного державного веб-порталу відкритих даних в мережі Інтернет, проте вказані розпорядження сільського голови не оприлюднені на цих ресурсах (а.с. 39-138).

Також позивач отримав листа від відповідача від 25.08.2020 №135, відповідно до якого виконавчий комітет повідомив, що розпорядження, видані головою Межиріцької ОТГ Луценко О.Г. в період з 01.01.2019 по 31.12.2019 на веб-сайті відсутні (а.с. 139).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не оприлюднення зазначених вище розпоряджень протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у суду була відсутня можливість встановити які розпорядження сільського голови є внутрішньоорганізаційними, а позивачем не доведено обов`язку оприлюднення всіх без винятку розпоряджень сільського голови за період з 23.10.2019 по 13.12.2019, зважаючи на те, що відповідачем взагалі не було оприлюднено розпорядження сільського голови за період з 23.10.2019 по 13.12.2019, суд вважав за необхідне задовольнити позов частково та зобов`язати відповідача оприлюднити розпорядження сільського голови, які не є внутрішньоорганізаційними, за період з 23.10.2019 по 13.12.2019 у формі відкритих даних на офіційному веб-сайті та на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних, оскільки це є, на думку суду, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд зазначає про таке.

З матеріалів справи встановлено, що у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про стягнення на його користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу (а.с. 20).

На підтвердження надання правничої допомоги позивачем разом з заявою від 16.01.2021 надано копії: договору про надання правничої (правової) допомоги від 02.11.2020 № 02/11/1; додаткову угоду від 03.11.2020 № 1; акту приймання-передачі наданих послуг від 13.01.2021 № 6-13/01; звіту про виконання договору від 13.01.2021 (а.с. 170-173, 178-180).

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, з огляду на зміст наведених норм колегія суддів зазначає, що дійсно несплата стороною на час вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу вартості наданих послуг не є однозначною підставою для відмови у такому відшкодуванні, проте зазначене питання повинно вирішуватись з урахуванням змісту договору про надання правничої допомоги та визначених у ньому умов оплати наданих послуг.

Перевіривши зміст наданих позивачем документів стосовно витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

2 листопада 2020 року між позивачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Бірюк, Мігульов і партнери» (Об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги (далі - Договір). Пунктом 4.8 Договору передбачено, що факт наданих об`єднанням послуг за цим договором підтверджується актом наданих послуг, який в свою чергу є підставою для сплати клієнтом винагороди (об`єднанню), а також інших витрат понесених ним. Пунктом 4.9 Договору встановлено, що клієнт сплачує гонорар об`єднанню, а також інші витрати понесених ним, у день підписання акту наданих послуг. Гонорар та інші виплати за цим договором сплачують клієнтом готівкою або здійснюються ним у безготівковому порядку на банківський рахунок об`єднання.

Отже, Договором передбачено як безготівковий формат розрахунку, так і готівковий. Проте, представником позивача не надано жодного документу, який підтверджує факт сплати ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, які зазначені в акті приймання-передачі наданих послуг від 13.01.2021 № 6-13/01.

Тобто, п. 4.9 договору про надання правової допомоги від 02.11.2020 № 02/11/1 встановлено, строки сплати клієнтом гонорару об`єднанню, а також інші витрати понесених ним, у день підписання акту наданих послуг - 13.01.2021, проте відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 3 позивачем сплачено адвокатські послуги 03.02.2021, тобто вже після винесення рішення судом першої інстанції. (а.с. 210).

З огляду на те, що відповідно до вимог договору про надання правової допомоги від 02.11.2020 № 02/11/1 позивач мав сплатити витрати на правничу допомогу 13.01.2021, проте їх не сплатив, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність на час прийняття рішення судом першої інстанції підстав для задоволення вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу через відсутність документів, підтверджуючих факт сплати позивачем гонорару адвоката, зокрема таких як: квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ.

Як зазначалось вище, в апеляційній скарзі позивач також посилається на те, що суд першої інстанції, не зважаючи на фактичне встановлення протиправної бездіяльності з боку відповідача, не надав, на думку позивача, жодної правової оцінки заявленим вимогам про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не оприлюднення у формі відкритих даних на Єдиному державному веб-порталі розпоряджень сільського голови.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї з позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, якщо на думку позивача щодо однієї з позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, не ухвалено рішення, то він має звернутись до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення і лише після розгляду такої заяви і незгоди з його результатами, оскаржити відповідне судове рішення до суду апеляційної інстанції.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року в адміністративній справі № 160/15388/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її підписання суддями 26 липня 2021 року і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з тієї ж дати.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко