Справа № 120/3892/21-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

05 липня 2021 р. Справа № 120/3892/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

розглянувши письмово в місті Вінниці у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:

товариства з обмеженою відповідальністю «Шик і Блиск»

до Подільської митниці Держмитслужби

про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Шик і Блиск" (далі - позивач) з адміністративним позовом до Подільської митниці Держмитслужби (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості.

З метою здійснення своєї господарської діяльності, що полягає в оптовій торгівлі товарами широкого асортименту, товариство з обмеженою відповідальністю «ШИК і БЛИСК» 14 грудня 2017 року уклало договір купівлі-продажу №03/ZED (Далі за текстом - «Договір») з іноземною компанією YIWU AOHANG IMPORT & EXPORT CO., LTD, що є юридичною особою за законодавством Китайської Народної Республіки. Співпраця по зазначеному контракту триває вже четвертий рік.

Відповідно до умов цього Договору, Специфікації №035/20/S від 11 вересня 2020 року та комерційного інвойсу №035/20 від 11 вересня 2020 року, ТОВ «ШИК і БЛИСК» придбало товар вартістю 54732,59 доларів США Товар купувався на умовах 100% попередньої оплати.

У зв`язку із тим, що за попереднім замовленням та інвойсом була здійснена переплата за платіжними дорученнями № 57 від 02 вересня 2020 року, №961 від 23 жовтня 2020 року, а також вже була оплачена наступна замовлена партія товару (також із переплатою) за платіжним дорученням №62 від 29 жовтня 2020 року, Сторони контракту визнали та узгодили, що партія товару за інвойсом №035/20 від 11 вересня 2020 р. вже фактично сплачена в розмірі 100% вартості партії. Про це між Продавцем та Покупцем була укладена додаткова угода від 02.11.2020 року про врахування переплати в рахунок оплати по комерційному інвойсу №9035/20. До митної декларації було додане одне із трьох платіжних доручення №61 від 23.10.2020 року.

Після прибуття оплаченого товару на Подільську митницю, декларант надав документи на підтвердження вартості товару, однак розглянувши подані документи, однак Відповідач 16.01.2021 року, прийняв рішення про коригування митної вартості товару №UA401020/2020/000045/2 від 11 листопада 2020 року в сторону збільшення.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 02.02.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 20.05.2021 року.

Протокольною ухвалою, винесеною без виходу до нарадчої кімнати, судове засідання 20.05.2021 року відкладено на 23.06.2021 року.

26.05.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечив щодо задоволення даного адміністративного позову. Також, зазначив, що до митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, позивачем були подані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс), довідка про транспортні витрати, платіжне доручення в іноземній валюті, копія декларації країни відправлення. Враховуючи виявлені в документах, поданих до митного оформлення, розбіжності, декларанту направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів. Здійснивши аналіз наданих декларантом документів, встановлено, що в митній декларації країни відправлення взагалі не містяться відомості про кількісні та цінові характеристики товарів № 3,7 «косметичні вироби для догляду за шкірою», а товари з кодами за якими декларується товар № 12 «арматура для кріплення для меблів», товар №16 «засоби для манікюру та педикюру, товар №17 «туалетні води». Також зазначає, що в поданому до митного оформлення платіжному дорученні №61 від 23.10.2020 року не співпадає призначення платежу (вказаний інший інвойс).

27.05/2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому останній не погоджується із твердженнями відповідача зазначеними у відзиві на позовну заяву з підстав, які більшою мірою зазначені у позовній заяві.

Протокольною ухвалою, винесеною без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні 23.06.2021 року відкладено на 05.07.2021 року, у зв`язку із витребуванням додаткових доказів, які 02.07.2021 року надано.

У судове засідання сторони не з`явились своїх представників не направили, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 14.12.2017 ТОВ "Шик і Блиск" (покупець) уклало договір купівлі-продажу №03/ZED з іноземною компанією YIWU AOHANG IMPORT & EXPORT CO., LTD (продавець), що є юридичною особою за законодавством Китайської Народної Республіки.

При цьому, відповідно до п.1.1 цього Договору продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність від продавця товар відповідно до інвойсів, які є невід`ємними додатками до цього Договору.

Загальна вартість цього Договору складається із вартості всіх окремих партій товару згідно інвойсів на кожну окрему партію товару, які є невід`ємною частиною цього договору та складає, приблизно 300000 доларів США (п.4.1 Договору).

Оплата товару здійснюється у доларах США шляхом перерахування на розрахунковий рахунок продавця 100% попередньої оплати від суми, визначеної в інвойсі на відповідну партію товару протягом 5-ти банківських днів з дати підписання специфікації.

Як зазначає позивач у позовній заяві, співпраця по зазначеному контракту триває вже четвертий рік.

Так, відповідно до умов цього Договору, специфікації №035/20/S від 11 вересня 2020 року та комерційного інвойсу №035/20 від 11 вересня 2020 року, ТОВ «ШИК і БЛИСК» придбало товар вартістю 54732,59 доларів США Товар купувався на умовах 100% попередньої оплати.

У зв`язку із тим, що за попереднім замовленням та інвойсом була здійснена переплата за платіжними дорученнями №57 від 02 вересня 2020 року, №961 від 23 жовтня 2020 року, а також вже була оплачена наступна замовлена партія товару (також із переплатою) за платіжним дорученням №62 від 29 жовтня 2020 року, Сторони контракту визнали та узгодили, що партія товару за інвойсом №035/20 від 11 вересня 2020 року вже фактично сплачена в розмірі 100% вартості партії. Про це між Продавцем та Покупцем була укладена додаткова угода від 02.11.2020 року про врахування переплати в рахунок оплати по комерційному інвойсу №9035/20. До митної декларації було додане одне із трьох платіжних доручення №61 від 23.10.2020 року.

Після прибуття оплаченого товару на Подільську митницю, декларант надав документи на підтвердження вартості товару, зокрема: копію договору купівлі-продажу №03/ZED від 14.12.2017 року; копію інвойсу №035/20 від 11.09.2020 року; копію специфікації №035/20/S від 11.09.2020 року; копію довідки про транспортні витрати; копію платіжного доручення №61; копію декларації країни відправлення.

У той же час, як зазначає представник відповідача у відзиві на позовну заяву, враховуючи виявлені в документах, поданих до митного оформлення, розбіжності, декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленою митної вартості товарів, однак декларант зазначив, що усі наявні документи надано і відмовився від надання додаткових документів.

16 січня 2021 року відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товару №UA401020/2020/000045/2 від 11 листопада 2020 року в сторону збільшення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 34-1 ч. 1 ст. 4 МК України, митні органи - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до положень статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. (ч. 2 ст. 52 МК України).

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 ст. 52 МК України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей (ч.ч. 8, 9 ст. 52 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Положеннями ч. 5 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У даному ж випадку, як уже було встановлено судом вище, 14.12.2017 ТОВ "Шик і Блиск" (покупець) уклало договір купівлі-продажу №03/ZED з іноземною компанією YIWU AOHANG IMPORT & EXPORT CO., LTD (продавець), що є юридичною особою за законодавством Китайської Народної Республіки.

Відповідно до п. 1.1 цього Договору, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність від продавця товар відповідно до інвойсів, які є невід`ємними додатками до цього Договору.

Загальна вартість цього Договору складається із вартості всіх окремих партій товару згідно інвойсів на кожну окрему партію товару, які є невід`ємною частиною цього договору та складає, приблизно 300000 доларів США (п. 4.1 Договору).

Оплата товару здійснюється у доларах США шляхом перерахування на розрахунковий рахунок продавця 100% попередньої оплати від суми, визначеної в інвойсі на відповідну партію товару протягом 5-ти банківських днів з дати підписання специфікації.

Так, відповідно до умов цього Договору, специфікації №035/20/S від 11 вересня 2020 року та комерційного інвойсу №035/20 від 11 вересня 2020 року , ТОВ «ШИК і БЛИСК» придбало товар вартістю 54732,59 доларів США Товар купувався на умовах 100% попередньої оплати.

Після прибуття оплаченого товару на Подільську митницю, декларант з метою митного оформлення товарів подав митну декларацію, а також надав документи на підтвердження вартості товару, визначеної за основним методом (ціною договору), а саме: копію договору купівлі-продажу №03/ZED від 14.12.2017 року; копію інвойсу №035/20 від 11.09.2020 року; копію специфікації №035/20/S від 11.09.2020 року; копію довідки про транспортні витрати; копію платіжного доручення №61; копію декларації країни відправлення.

При цьому, як слідує із змісту інвойсу №033/20, а також специфікації №033/20/S від 11.09.2020, останні містять усі необхідні відомості про вартісні та кількісні характеристики партії товару, в тому числі по кожному конкретному виду товару, що підлягав митному оформленню.

16 січня 2021 року відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товару №UA401020/2020/000045/2 від 11 листопада 2020 року в сторону збільшення.

У той же час, обґрунтовуючи неможливість визначення митної вартості товару за основним методом, представник відповідача зазначив, що здійснивши аналіз наданих декларантом документів, встановлено, що в митній декларації країни відправлення не містяться відомості про кількісні та цінові характеристики товарів №3,7 «косметичні вироби для догляду за шкірою», а товари з кодами за якими декларується товар №12 «арматура для кріплення для меблів», товар №16 «засоби для манікюру та педикюру, товар №17 «туалетні води»

Разом із тим, надаючи оцінку даним посиланням представника відповідача, суд зазначає, що митна декларація країни відправлення не є тим документом, який у відповідності до ч. 2 ст. 53 МК України, підтверджує митну вартість товару.

При цьому, необхідність надання декларантом митної декларація країни відправлення виникає лише у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте, в даному випадку, представником відповідача не наведено жодних обставин, які б свідчили про наявність у первинно наданих позивачем до митного оформлення документах будь-яких розбіжностей, які б мали вплив на правильність визначення митної вартості товарів.

Що ж до посилань відповідача, що в поданому до митного оформлення платіжному дорученні №61 від 23.10.2020 року не співпадає призначення платежу (вказаний інший інвойс), суд зазначає.

Дане платіжне доручення, є одним із ланки платіжних доручень за якими було проведено оплату постачальнику. Відповідачу надавались відповідні пояснення про те, що за іншим інвойсом було здійснено переплату, і оплата за даним платіжним дорученням врахована в інвойс за яким здійснювалось ввезення товару.

У матеріалах адміністративної справи наявні докази у підтвердження цих обставин, а саме: копії платіжних доручень №57, №61, №62, копія додаткової угоди від 02.11.2020 року про зарахування переплати).

Разом із тим, як зазначив представник позивача, співпраця по зазначеному контракту триває вже четвертий рік, а тому відповідна переплата зазвичай зараховується в наступні поставки від цього ж постачальника.

Наведені посилання представника позивача, на думку суду, цілком пояснюють розбіжність, яка виникла між вартістю товару, визначеною у інвойсі та фактично сплаченими позивачем коштами.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що за наявності усіх визначених ч. 2 ст. 53 МК України документів, які підтверджують заявлену позивачем митну вартість товару, а також беручи до уваги факт відсутності у відповідних документах (визначених саме ч. 2 ст. 53 МК України) розбіжностей, які б мали вплив на правильність визначення митної вартості, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для коригування заявленої позивачем митної вартості товарів.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA401020/2020/000045/2 від 11.11.2020 року не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує із матеріалів справи, при зверненні до суду з даною позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270 грн, тому поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає зазначена сума.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Подільської митниці Держмитслужби №UA401020/2020/000045/2 від 11.11.2020 року про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Шик і Блиск" сплачений судовий збір в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Подільської митниці Держмитслужби.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Шик і Блиск» (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ - 34455065; місцезнаходження: місто Вінниця, провулок Костя Широцького, 14-Е, індекс 21012);

Відповідач - Подільська митниця Держмитслужби (ідентифікаційний код юридичної особи ЄДРПОУ - 43115923; місцезнаходження: Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Лебединського, 17, індекс: 21034).

Суддя Крапівницька Н. Л.