Справа № 160/2346/21
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2021 року Справа № 160/2346/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Інспекція з питань благоустрою Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -
17 лютого 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - Позивач-1), ОСОБА_2 (далі - Позивач-2) до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.
Ухвалою суду від 22.02.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали суду шляхом уточненої позовної заяви (відповідно до кількості учасників справи), в якій необхідно визначити зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (відповідно до кількості учасників справи); відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору та про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; письмового підтвердження позивачів про те, що ними не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; обґрунтування підстав поважності пропуску звернення до суду, у разі необхідності подання заяви із зазначенням підстав для поновлення такого строку та подання відповідних доказів; доказів сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.
На виконання вимог зазначеної ухвали 25.03.2021 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом з уточненою позовною заявою відповідно до кількості учасників справи, в якій позивачі просять:
- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста» №720 від 23.06.2020 в частині включення до Переліку самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож, що підлягають демонтажу за порядковим номером 212 та 215 металевих гаражів за адресою: АДРЕСА_1 який визначено на графічному матеріалі НОМЕР_5 спорудою 17-20 та в частині пункту 1 цього рішення про зобов`язання власників демонтувати зазначений об`єкт власними силами та привести земельну ділянку до первісного стану.
В обґрунтування позовних вимог позивачами зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є користувачами металевих гаражів, розташованими у районі будинків АДРЕСА_1 , за порядковими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4, відповідно. Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста» від 23.06.2020 № 720 зобов`язано власників металевих гаражів, розташованих у районі будинків АДРЕСА_1 , демонтувати ці гаражі власними силами протягом п`яти днів з дня прийняття рішення та привести земельні ділянки на місцях демонтованих об`єктів до первісного стану. Позивачі вважають, що вказане рішення прийнято відповідачем всупереч вимог чинного законодавства України, а також таким, що порушує права та законні інтереси позивачів, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користуються своїми гаражами, які були встановлені та придбані відповідно до вимог законодавства, яке діяло на той час, тривалий час із дотриманням усіх вимог щодо користування земельними ділянками згідно із вимогами Земельного кодексу України, та використовують земельні ділянки за цільовим призначенням, оскільки ці земельні ділянки виділялись для гаражного кооперативу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і не можуть бути визнані такими, що розташовані на земельній ділянці як незаконно встановлені.
Ухвалою суду від 05.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Розгляд справи по суті вирішено розпочати з 06.05.2021 року.
26 квітня 2021 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому Виконавчий комітет Дніпровської міської ради проти задоволення позову заперечує, зазначаючи, що в даному випадку права позивачів порушено не було, оскільки відсутні докази на підтвердження права на встановлення гаражів на земельній ділянці у районі будинку АДРЕСА_1 . Зазначив, що гаражі позивачів є металевими, розбірними, не мають фундаменту, а тому є будівлями тимчасового характеру, тобто рухомої річчю. На думку відповідача спірне рішення прийнято у межах наданих повноважень, в порядку та у спосіб, встановлених рішеннями органу місцевого самоврядування. Просив у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою суду від 21.05.2021 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання з викликом сторін.
Ухвалою суду від 21.05.2021 від Виконавчого комітету Дніпровської міської ради витребувано лист Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради від 12.06.2020 вх. №8/3001, на підставі якого прийнято оскаржуване рішення.
Ухвалою суду від 21.05.2021 клопотання Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради - повернуто заявнику без розгляду.
Заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_5 про вступ у справу в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, повернуто без розгляду на підставі ухвал від 21.05.2021.
Заяви ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 про вступ у справу в якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги, ухвалами суду від 21.05.2021 повернуто без розгляду.
Ухвалою суду від 24.05.2021 клопотання позивача - ОСОБА_1 про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області - повернуто заявнику без розгляду.
Третя особа правом подання пояснень щодо позову або відзиву не скористалася.
На підставі ухвали суду від 29.06.2021 заяву представника позивача ОСОБА_2 -адвоката Землянської К.В. про повернення судового збору задоволено. Повернуто Землянській Ксенії Віталівні судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений відповідно до квитанції від 22.12.2020 року №87.
Частиною 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5 ст. 262 КАС України).
Згідно зі статтею 258 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
23 червня 2020 року Виконавчий комітет Дніпровської міської ради прийняв рішення №720 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста», яким згідно із пунктом 1 та додатком до вказаного рішення зобов`язано власників металевих гаражів, розташованих у районі будинків АДРЕСА_1 , демонтувати їх власними силами протягом п`яти днів з дня прийняття рішення та привести земельні ділянки на місцях демонтованих об`єктів до первісного стану.
У разі невиконання вимог (п. 1 цього рішення) інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради власними силами або із залученням інших комунальних підприємств та сторонніх організацій вжити заходів щодо усунення наслідків порушень Правил шляхом демонтажу об`єктів (п. 1 цього рішення), ухвалено забезпечити їх транспортування, зберігання та складання акта, який підписується представниками інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради КП «Управління контролю за благоустроєм міста» та залученими особами, що були присутні під час його проведення (п.2 рішення від 23.06.2020 №720).
ОСОБА_1 користується металевим гаражем, розташованим у районі буд. АДРЕСА_1 та про який визначено на графічному матеріалі № 51 спорудою 20 додатку до переліку самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож, що підлягають демонтажу, та порядковим номером НОМЕР_3.
ОСОБА_2 користується металевим гаражем, розташованим у районі буд. АДРЕСА_1 та про який визначено на графічному матеріалі № 51 спорудою 17 додатку до переліку самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож, що підлягають демонтажу, та порядковим номером НОМЕР_4.
Не погоджуючись із рішенням відповідача від 23.06.2020 №720, позивачі звернулись до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР), виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.
За змістом статті 30 Закону № 280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян; видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених законом.
Згідно з частиною 6 статті 59 Закону № 280/97-ВР, виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів, що спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини, врегульовані Законом України від 06.09.2005 № 2807-IV «Про благоустрій населених пунктів» (далі - Закон № 2807-IV).
Відповідно до частини 2 статті 10 Закону № 2807-IV, до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях.
Абзацом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2807-IV визначено, що благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 17 Закону № 2807-IV, громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів.
Відповідно до п.п. 3.2.1 Правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.11.2013 року №44/43 (зі змінами, далі - Правила №44/43), на об`єктах благоустрою міста забороняється самовільно порушувати об`єкти благоустрою (їх частини) та/або вико ристовувати їх не за функціональним призначенням: виконувати земляні, ремонтні, будівельні, монтажні роботи, огороджу вати території загального користування та/або чинити інші дії, що супрово джуються порушенням об`єктів благоустрою міста, зміненням об`єктів благо устрою та/або погіршенням їх існуючого стану, без укладеного з КП «Управ ління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради догово ру та дозволу на порушення об`єктів благоустрою, отриманого в установленому порядку; чинити дії, які заважають використанню за своїм призначенням поже жних проїздів біля будівель, споруд, інших об`єктів.
Пунктом 19.3.1 зазначених Правил №44/43 передбачено, що розміщення малих архітектурних форм на об`єктах благоустрою міста здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів», за рішенням власника об`єкта благоустрою, з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.
Зі змісту наведених норм вбачається, що зайняття земельних ділянок з метою, зокрема, покращення об`єктів благоустрою, має здійснюватися за наявності погодження власника земельної ділянки. Тобто, розташування металевого гаражу потребує дозволу власника земельної ділянки.
У позові позивачі вказують, що 01 квітня 2003 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу гаражу у ОСОБА_29 придбав металевий гараж, який визначено на графічному матеріалі № 51 спорудою 20, та був встановлений ОСОБА_30 на земельній ділянці на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 » на підставі рішення № 29 від 07.08.1991 строком до «закінчення будівництва» в гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». ОСОБА_2 користується металевим гаражем, який визначено на графічному матеріалі НОМЕР_5 спорудою АДРЕСА_3 , встановленого ним на земельній ділянці, отриманій ним на підставі рішення виконкому Жовтневого району Ради народних депутатів № 1429 від 20.12.1991 без будь-яких обмежень у часі. Земельна ділянка розташована у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Так, з договору купівлі-продажу металевого гаражу від 01.04.2003, що був укладений позивачем-1 з ОСОБА_29 , вбачається, що відчужуваний гараж належить ОСОБА_29 на підставі технічного паспорту та рішення виконкому Жовтневої райради № 941 від 16.08.1991.
Проте, з доданої до позовної заяви копії рішення № 941 від 16.08.1991 неможливо встановити його зміст, оскільки копія поганої якості.
Крім того, позивачем-1 надано копію виписки з рішення № 29 від 07.08.1991, відповідно до якої ОСОБА_30 , як інваліду Великої вітчизняної війни, надано дозвіл на розміщення гаража. Тобто, такий дозвіл надавався персонально саме ОСОБА_30 , а не позивачу-1.
Позивач-2 в свою чергу зазначає, що користується металевим гаражем на підставі рішення виконкому Жовтневого району Ради народних депутатів № 1429 від 20.12.1991.
Водночас, матеріали справи свідчать, що земельні ділянки, на яких розміщувались зазначені у позові металеві гаражі, використовувались без правовстановлюючих документів та договорів оренди землі, а також інших документів, які б підтверджували право володіння чи користування останньою.
Тобто, позивачами жодними належними та допустимими доказами, в розумінні статей 73 та 74 КАС України, не підтверджено факту законного розташування металевих гаражів за адресою по АДРЕСА_1 .
Таким чином, оскільки позивачами не були надані правовстановлюючі документи ані на земельну ділянку, ані на металевий гараж, а також, не було надано дозволу власника земельної ділянки, то відповідачем правомірно було винесено оскаржуване рішення саме в частині, що стосується включення до Переліку самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож, що підлягають демонтажу за порядковим номером 212 та 215 металевих гаражів за адресою: АДРЕСА_1 , який визначено на графічному матеріалі НОМЕР_5 спорудами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .
Суд зазначає, що позивачі в обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що із прийняттям спірного рішення порушені їх права як власників металевих гаражів, а також те, що демонтування можливо лише на підставі рішення суду, проте, такі доводи не стосуються предмету розгляду даної адміністративної справи, оскільки підставою для прийняття спірного рішення стало те, що об`єкт - гараж металевий, розміщено без наявності необхідних дозвільних документів, зокрема і документу, який підтверджує право користування земельною ділянкою.
Крім того, відповідно до статті 38 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI), у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
На підставі аналізу наведених вище положень законодавства вбачається, що порядок та реалізація суб`єктом владних повноважень щодо демонтажу тимчасової споруди залежить від виду об`єкту, що підлягає демонтажу.
Орган місцевого самоврядування має повноваження приймати рішення про демонтаж об`єктів, якщо такі належать до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою.
Якщо об`єкт не є тимчасовою спорудою, його може бути примусово знесено в порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» за судовим рішенням, ухваленим за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.01.2020 у справі №465/249/15-а.
Разом з тим, матеріалами справи встановлено, а також безпосередньо підтверджується позивачами у позові, що металеві гаражі є тимчасовими спорудами, а тому, позивачі помилково вважають, що на спірні правовідносини щодо демонтажу тимчасової споруди необхідно поширити положення статті 38 Закону № 3038-VI щодо отримання рішення суду про знесення самочинно збудованого об`єкта.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 КАС України).
Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову, понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева