Справа № 826/13308/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2021 року м. Київ № 826/13308/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

установив:

20.08.2018 ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.04.2018 №0-1013 у частині визначення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 25 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником житлового будинку площею 587,5 кв.м. Рішенням 17 сесії 7 скликання Дмитрівської сільської ради від 10.01.2017 ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки встановлена у розмірі 0,1% мінімальної заробітної плати. З огляду на положення підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України) базою оподаткування у даному випадку є площа 467,5 кв.м., сума податку за 2017 рік - 1496 грн.

Однак, відповідно до податкового повідомлення-рішення від 05.04.2018 №0-1013 ОСОБА_1 як власниці житлового будинку площею 587,5 кв.м., нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, із збільшенням суми податку на 25 000 грн згідно із підпунктом «ґ» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, адже належний позивачу будинок має площу більшу за 500 кв.м.

Разом з цим, позивач зазначає, що з огляду на норму підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є площа 467,5 кв.м., а тому відповідачем безпідставно застосовано підпункт «ґ» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України та збільшено суму податкового зобов`язання на 25 000 грн.

Також позивач вказала, що з огляду на її скрутне матеріальне становище, нарахування відповідно до податкового повідомлення-рішення від 05.04.2018 №0-1013 вказаного податкового зобов`язання у розмірі, який перевищує суму річного доходу позивача, свідчить про порушення відповідачем принципу пропорційності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження. Вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Відповідач зазначає, що позивач у 2017 році була власницею будинку площею 587,5 кв.м. База нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у даному випадку становить 467,5 кв.м., сума податку за 2017 рік - 1496 грн. Водночас, площа будинку позивача перевищує 500 кв.м., а тому у даному випадку необхідно застосовувати підпункт «ґ» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України та збільшити суму податкового зобов`язання на 25 000 грн.

Керуючись нормою частини п`ятої статті 262 КАС України, суд здійснював розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

ОСОБА_1 у 2017 році була власницею будинку площею 587,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням 17 сесії 7 скликання Дмитрівської сільської ради від 10.01.2017 ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки встановлена у розмірі 0,1% мінімальної заробітної плати.

Податковим повідомленням-рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 05.04.2018 №0-1013 визначення податкове зобов`язання ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік у розмірі 26 496 грн.

Встановлено, що вказану сума податкового зобов`язання розрахована наступним чином: (587,5 кв.м. - 120 кв.м. (пільга згідно підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України) х 3,2 грн (0,1% розміру мінімальної заробітної плати, визначеної на 01.01.2017 у сумі 3200 грн) + 25 000 грн (збільшення суми податку згідно підпункту «ґ» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України) = 26 496 грн.

Позивач не погоджується із збільшенням суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік на 25 000 грн, вважає протиправним податкове повідомлення-рішення від 05.04.2018 №0-1013 у цій частині, а тому звернулась до суду із вказаним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов з наступних висновків.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За положеннями підпунктів 266.3.1-266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Підпункт 266.4.3 пункту 266.4 статті 266 ПК України передбачає, що пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту для фізичних осіб не застосовуються до об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в селі Дмитрівка, Києво-Святошинського району, Київської області, встановлені Рішенням 17 сесії 7 скликання Дмитрівської сільської ради від 10.01.2017, а саме для об`єктів житлової нерухомості ставку податку встановлено в розмірі 0,1% мінімальної заробітної плати за 1 кв.м. бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Аналіз зазначених норм у контексті спірних правовідносин свідчить, що при обчисленні бази оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, враховується загальна площа будинку із її зменшенням на 120 кв.м.

Вказана пільга щодо визначення бази оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки із зменшенням площі будинку на 120 кв.м. не розповсюджується на будинки площа яких перевищує 600 кв.м.

Разом з цим, варто зауважити, що підпункт «ґ» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України не стосується визначення бази оподаткування, а застосовується при обчисленні суми податку у разі наявності у власності платника податку будинку площа якого перевищує 500 кв.м. При цьому, база оподаткування у такому випадку також визначається згідно підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України.

Таким чином, для цілей обчислення суми податку за вказаний будинок позивача площею 587,5 кв.м., базою оподаткування є площа 467,5 кв.м. Водночас, у зв`язку із тим, що загальна площа вказаного будинку перевищує 500 кв.м., наявні підстави для застосування підпункту «ґ» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України та збільшення на 25 000 грн суми податку, розрахованої згідно підпункту «а» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України.

Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду щодо застосування наведених норм ПК України, яка висловлена у постановах від 02.03.2018 у справі №820/2895/17, від 15.07.2021 у справі №2240/2384/18, від 11.06.2021 у справі №440/5187/19.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що відповідачем у податковому повідомленні-рішенні від 05.04.2018 №0-1013 вірно розраховано розмір податкового зобов`язання ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік, що свідчить про правомірність та відсутність підстав для скасування такого рішення.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення від 05.04.2018 №0-1013, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог, підстави для стягнення сплаченого нею судового збору з відповідача відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: ВП 44116011).

Суддя О.М. Чудак