Справа № 380/12245/20
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року справа №380/12245/20

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

за участю:

секретар судового засідання Шийович Р.Я.,

позивач ОСОБА_1 ,

представника позивача Судомляк І.К..

представник відповідача не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач, МВС України), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення (Висновок) Міністерства внутрішніх справи України від 07.08.2019 про відмову позивачу у призначенні одноразової допомоги у зв`язку з установленням ІІІ групи інвалідності на підставі Висновку УДСО при ГУ МВС України у Львівській області за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України;

- зобов`язати відповідача з метою відновлення прав позивача прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІІ групи інвалідності.

Підставою позову є протиправність оскаржуваного Висновку, невідповідність такого фактичним обставинам та приписам чинного законодавства. Позивач звертає увагу, що всупереч Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою КМ України 21.10.2015 року №850 - за наслідками розгляду заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції ОСОБА_1 для призначення і виплати одноразової грошової допомоги не прийнято вмотивованого рішення в межах пункту 14 Порядку у зв`язку з чим, відмова відповідача у призначенні позивачеві грошової допомоги є протиправною.

Ухвалою від 28.12.2020 цю позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 11.01.2021 провадження у справі відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі; питання строку звернення до суду вирішено розглянути у підготовчому засіданні.

Протокольною ухвалою суду від 03.02.2021 клопотання про залучення третьої особи залишено без розгляду.

МВС України надало відзив на позов. Заперечує проти задоволення вимог. Зазначено, що у межах спірних правовідносин саме на Управління поліції охорони в Київській області, як функціонального правонаступника Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області, покладено обов`язок щодо прийняття рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови. Крім того відповідач вказав, що Урядом чітко визначено, що виплата одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції здійснюється за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для національної поліції. Окремо зазначено, що у Державному бюджеті України видатки на забезпечення діяльності Державної служби охорони та її структурних підрозділів для МВС додатково не передбачені. Наголошено, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту, що є підставою для відмови у задоволенні позову і оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років, правових підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови №850 від 21.10.2015, на переконання відповідача, немає.

Представник позивача надала відповідь на відзив. Наголошено, що лише після отримання відповіді на адвокатський запит задля уточнення причин відмови, позивачу стало відомо про вихід суб`єкта владних повноважень за межі повноважень, які чітко окреслені відповідним нормативно-правовим актом, про відсутність дискреції з огляду на вказівку закону на чітку послідовність дій відповідача. можливість вибору суб`єктом владних повноважень одного з лише двох можливих варіантів.

У відповіді на адвокатський запит відповідач вказав, що причиною відмови є невідповідність документів, що не передбачено як причина відмови відповідним нормативно-правовим актом.

Ухвалами від 19.05.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та перейшов до розгляду справи по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач, явку представника не забезпечив. Належним чином повідомлявся про розгляд справи.

Суд заслухав доводи сторони позивача та на підставі позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, а також долучених письмових доказів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у період з 07.02.1994 по 31.07.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ - Управлінні державної служби охорони при ГУМВС України у Львівській області (правонаступник - Управління поліції охорони у Львівській області НП України).

Під час проходження служби в ОВС 29.07.2011 позивач отримав захворювання від поранення.

Довідкою до акта огляду МСЕК від 13.04.2016 Серії 12 ААА №000759 підтверджено, що ОСОБА_2 з 13.04.2016 встановлена третя група інвалідності, через захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по охороні громадського порядку /арк. спр.14/.

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 13.04.2016 серії 12 ААА №000759 ступінь втрати професійної працездатності позивача становить 50% /арк.спр.14/.

Пов`язаність захворювання ОСОБА_2 з виконанням службових обов`язків також підтверджено висновком службового розслідування ЦТР УДСО при ГУМВС України у Львівській області від 02.08.2011 та Свідоцтвом про хворобу №108 від 07.05.2015 /арк. спр.23/.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово звертався до Управління поліції охорони в Львівської області Національної поліції України, Департаменту поліції охорони Національної поліції України, Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України за виплатою йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності, пов`язаної із проходженням служби в ОВС.

Листом від 26.03.2018 №12/1-12 Управління поліції охорони в Львівській області Національної поліції України повернуло позивачу матеріали, пов`язані з призначенням одноразової грошової допомоги при установленні ІІІ-ї групи інвалідності та поінформувало, що відповідно до п. 10 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок №850), одноразова грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах і за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Після отримання такої відповіді позивач звернувся безпосередньо до МВС України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги. До заяви ОСОБА_2 долучив документи: копію паспорту, копію картки фізичної особи платника податків, довідку "Оранти", копію довідки Української охоронно-страхової компанії, копію довідки МСЕК, копію довідки про встановлення інвалідності, копію довідки про встановлення діагнозу, довідку УПСЗН, облікову картку опромінювання.

Листом від 10.04.2018 №15/2-11 нд Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України, з посиланням на пункт 27 Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 №615 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15.08.2001 №10530) повідомив позивача про те, що питання призначення заявнику, як працівнику міліції охорони, одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності належить до компетенції Національної поліції України.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 по справі №1340/3484/18 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково; визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо не розгляду по суті заяви та матеріалів про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 МВС України розглянуло заяви ОСОБА_1 від 14.04.2016, від 07.12.2017 та від 28.05.2019 та Висновок УДСО при ГУМВС України у Львівській області щодо призначення йому одноразової допомоги у зв`язку з установленням 3-ї групи інвалідності.

За наслідком розгляду заяв та Висновку МВС України 07.08.2019 прийнято рішення у формі Висновку про :

«Відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 3-ї групи інвалідності на підставі Висновку УДСО при ГУМВС України у Львівській області за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Надіслання Висновку до НП України для приведення у відповідність до вимог законодавства та негайного вчинення дій із вирішення питання, за умови наявності передбачених законодавством підстав, призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для НП України.

Про прийняте рішення повідомити ОСОБА_1 ».

22.08.2019 Висновок було надіслано Національній Поліції України.

06.09.2019 копію листа про надіслання Висновку НП України Департаментом поліції охорони НП України надіслано ЛК УДСО при ГУМВС України у Львівській області з інформацією про те, що використання бюджетних коштів повинно здійснюватись з дотриманням вимог ст.119 БК України. А відтак виплата на яку претендує ОСОБА_1 можлива лише після внесення змін до відповідних нормативно-правових актів стосовно визначення окремого порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції, які проходили службу в ДСО при МВС України.

29.11.2019 МВС України повернуто ЛК УДСО при ГУМВС України у Львівській області документи щодо призначення одноразової грошової допомоги колишньому працівнику міліції охорони ОСОБА_1 у зв`язку з покладенням зобов`язання щодо призначення та виплати такої допомоги саме на НП України.

Зазначено, що відповідно до Положення про Департамент ФОП МВС України затвердженого наказом МВС України від 22.12.2015 №1607, питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони до його компетенції не належать. Отже ДФОП МВС України не наділений повноваженнями з розгляду надісланих документів та прийняття за ними будь-яких рішень.

14.01.2020 НП України було надіслано лист ЛК УДСО при ГУМВС України у Львівській області про надсилання матеріалів щодо виплати одноразової грошової допомоги колишньому працівникові міліції ОСОБА_1 з зазначенням про можливість виплати) вказаної допомоги на підставі лише прийнятого МВС України висновку про прийняття рішення згідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою КМ України від 21.10.2015 року №805 (далі - Порядок). Відтак матеріали повернуто остаточно до ЛК УДСО при ГУМВС України у Львівській області.

Копії документів ЛК УДСО при ГУМВС України у Львівській області повернуто ОСОБА_1 у січні 2020 року.

Згідно з Висновком МВС України затвердженого державним секретарем МВС України 07.08.2019, під час розгляду поданих матеріалів та висновку було з`ясовано, що майор міліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив службу на посаді старшого інженера-інспектора головного ПЦС ЦТО УДСО при ГУМВС України у Львівській області та звільнений 31.07.2015.

З покликанням на п. 7 Порядку вказано, що до матеріалів додано довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках) в розмірі 30% від 19.10.2015 №001818 та в розмірі 50% від 13.04.2016 №000759, а також копії довідок до акта огляду МСЕК від 13.04.2016 №898898 та від 06.04.2017 №353111 на ОСОБА_1 .

При цьому, у доданій до матеріалів копії паспорта заявника серії НОМЕР_1 виданого Перемишлянським РВ УМВС України у Львівській області, зазначено, ОСОБА_1 /арк. спр.21,22/.

У висновку ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України у Львівській області та доданих до матеріалів документах та копіях також зазначено ОСОБА_1 .

Таким чином, висновок та матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 надіслані без дотримання вимог Порядку.

Також вказано, що наявність зазначених вище недоліків позбавляє МВС України можливості прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги та надіслати його до відповідного органу внутрішніх справ згідно з Порядком.

Одночасно було вказано, що пунктом 11 Порядку передбачено, що виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

З огляду на зазначене вказано, що правонаступником УДСО при ГУМВС України у Львівській області є Управління поліції охорони у Львівській області з вказівкою на адресу та код ЄДРПОУ.

З урахуванням зазначених у Висновку МВС України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 недоліків у довідках МСЕК, останнім подано до Залізничного районного суду м. Львова заяву про встановлення факту, що має юридичне значення. Надалі вказану заяву 02.12.2020 Залізничним районним судом м. Львова залишено без розгляду.

23.11.2020 відповідачем УМВС України отримано адвокатський запит представника позивача, щодо надання інформації про причини відмови у призначенні допомоги.

З відповіді на запит з`ясовано, що причиною не прийняття позитивного рішення стала невідповідність прізвища особи в медичних документах його паспортним даним.

Окрім того МВС України у відповіді на адвокатський запит було вказано, що висновок разом з матеріалами надіслано до НП України для приведення їх у відповідність до вимог законодавства та негайного вчинення дій і вирішення питання призначення та виплати йому одноразової допомоги за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для НП України.

Вважаючи дії відповідача протиправними, а причину відмови у призначенні одноразової грошової допомоги такою що не відповідає п. 14 Порядку, для відновлення своїх порушених прав, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто до 07.11.2015, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності працівника міліції затвердженого Кабінетом Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 (далі - Порядок №850).

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" №565-ХІІ (в редакції, викладеній згідно із Законом України від 13.02.2015 № 208-VIII (набрав чинності з 12.03.2015) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону №208-VIII, зокрема, Кабінету Міністрів України, надано тримісячний строк після набрання чинності цим Законом для приведення своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

На виконання положень статті 23 Закону №565-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850), які визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (п.1 Порядку №850).

Згідно з п. 2 цього Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 п. 3 наведеного Порядку №850 передбачено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Пунктами 7-9 вказаного Порядку №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку №850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Отже, ст.23 Закону України «Про міліцію» передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала навіть після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходженні, що і було зазначено в довідці МСЕК.

Суд зазначає, що довідкою до акта огляду МСЕК від 13.04.2016 Серії 12 ААА №000759 підтверджено, що ОСОБА_2 з 13.04.2016 встановлена третя група інвалідності, через захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по охороні громадського порядку.

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 13.04.2016 серії 12 ААА №000759 ступінь втрати професійної працездатності позивача становить 50%.

Судом встановлено, що пов`язаність захворювання ОСОБА_2 з виконанням службових обов`язків також підтверджено висновком службового розслідування ЦТР УДСО при ГУМВС України у Львівській області від 02.08.2011 та Свідоцтвом про хворобу №108 від 07.05.2015.

Суд зазначає, що за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію"; обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Вказані обставини встановлені рішенням суду, яке забрало законної сили.

В силу приписів ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено під час розгляду цієї справи, що причиною у зв`язку з якою відповідач прийшов до висновку про неприйняття позитивного рішення, стала невідповідність прізвища особи в медичних документах його паспортним даним.

Таку позицію відповідача суд вважає надмірним формалізмом та наголошує, що п. 14 Порядку передбачено, що призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

- учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

- учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

- навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

- подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Отже, Порядком передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні допомоги. На переконання суду, позивач не має нести відповідальність за помилки допущені не з його вини при оформленні документів, а відповідачем у даному випадку не дотримано вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, щодо вмотивованості та обґрунтованості свого рішення, як рішення суб`єкта владних повноважень.

Крім того помилка допущена у прізвищі позивача виправлена, що підтверджується відмітками на довідках МСЕК «Виправленому на «Закревський» - вірити» /арк.спр.14-16/.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Натомість відповідачем під час розгляду справи не доведено правомірності спірного висновку.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд враховує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення або вчинити певні дії.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.12.2018 року у справі №804/1469/17 та від 10.04.2019 у справі №826/11251/18.

Згідно з ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи у співставленні з позовними вимогам, достатнім та ефективним способом захисту прав позивача є визнати протиправним та скасувати рішення (Висновок) Міністерства внутрішніх справи України від 07.08.2019 про відмову позивачу у призначенні одноразової допомоги у зв`язку з установленням ІІІ групи інвалідності на підставі Висновку УДСО при ГУ МВС України у Львівській області за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України та зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІІ групи інвалідності, з врахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, такий стягненню не підлягає. Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263, 294-295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення (Висновок) Міністерства внутрішніх справи України від 07.08.2019 про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової допомоги у зв`язку з установленням ІІІ групи інвалідності на підставі Висновку Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України у Львівській області за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України.

3. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10; ) прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІІ групи інвалідності, з врахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

4. Судові витрати не стягувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст виготовлено 23.07.2021.

Суддя Кравців О.Р.