Справа № 640/20868/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спутнік-Крим" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Спутнік-Крим" та Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2021,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спутнік-Крим" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.10.2018 №№ 2, 2.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 29.10.2018 №2.

В частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 29.10.2018 №2 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головним управлінням ДПС у м. Києві подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Доводи Головного управління ДПС у м. Києві обґрунтовані зокрема тим, що операції позивача з ТОВ "Вієн ЛТД" не носили реального характеру у зв`язку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, необхідної матеріально-технічної бази, а ТОВ "Вієн ЛТД" та інші підприємства зареєстровані на підставних осіб без дійсного наміру здійснювати діяльність, пов`язану з виробництвом та продажем товарно-матеріальних цінностей, виконанням та наданням робіт та послуг, а їх реквізити та печатки використовувались для здійснення операцій з незаконного переведення безготівкових грошових коштів, перерахованих з поточних рахунків різних підприємств, через поточні рахунки "фіктивних" суб`єктів господарської діяльності, в готівкові кошти

Товариством з обмеженою відповідальністю "Спутнік-Крим" також подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Позивачем вказано, що позивач дійсно мав фінансово-господарські взаємовідносини з контрагентами ТОВ "МАРМАР ТЕХ", які мали реальний характер та за якими було виконано будівельні роботи, використані ним у власній господарській діяльності, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача підтримала вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спутнік-Крим" та просила їх задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 01.10.2018 по 05.10.2015 Головним управління ДФС у м. Києві проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Спутнік-Крим" з питань взаємовідносин із ТОВ "МАРМАР ТЕХ" за період листопад 2015 року та ТОВ "Вієн ЛТД" за період вересень 2015 року.

За результатами перевірки складено акт від 12.10.2018 № 701/26-15-14-02-05/24089298, яким встановлено порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.2, 198.3 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 14 196,00 грн.

29.10.2018 на підставі зазначеного акту перевірки прийнято податкові повідомлення - рішення №2, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 17 745 грн., у томі числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 3549,00 грн. та № 2, яким зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за листопад 2015 року на 26 169,00 грн.

Позивач не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду доказів, як на підтвердження відсутності у позивача прав на формування податкового кредиту за фінансово-господарськими відносинами з ТОВ "ВІЄН ЛТД", так і на спростування наданих позивачем доказів на підтвердження наявності права на формування податкового кредиту, а отже відсутні підстави вважати, що позивач не набув права та/або має бути позбавлений права на формування податкового кредиту за фінансово-господарськими відносинами з ТОВ "ВІЄН ЛТД".

Водночас, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що первинні документи, які стали підставою для формування позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "Марматех Буд" в листопаді 2015 року виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, з огляду на що вони не можуть вважатися належно оформленими звітними документами та не можуть давати право на віднесення позивачем відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Оцінюючи фінансово-господарські правовідносин між позивачем та ТОВ "МАРМАР ТЕХ", колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з абзацом першим пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Абзацом 2 зазначеного пункту встановлено, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до абзацу першого пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У постановах Верховного Суду від 28.04.2020 (справа № 826/15568/16), від 10.04.2020 (справа № 808/954/17), від 06.03.2020 (справа №803/13/16) тощо викладена правова позиція, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

Отже, фактичне постачання товарів в межах відповідної угоди повинно розглядатися судом як самостійний предмет дослідження. При оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу має дослідити фактичні правовідносини учасників господарських операцій, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності. Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).

Відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Верховним Судом України неодноразово, з метою усунення неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права зазначалось, що факт фіктивності господарської діяльності не може залишитися неврахованим судами, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення, зокрема відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту, є безпідставним.

Вказаний правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 26.01.2016 (справа №21-4781а15); від 22.03.2016 (справа №21-170а16); від 22.03.2016 (справа №21-2927а15); від 29.03.2016 (справа №21-5315а15); від 12.04.2016 (справа №21-3270а15); від 12.04.2016 (справа №21-3635а15); від 19.04.2016 (справа №21-4985а15); від 26.04.2016 (справа №21-4976а15); від 24.05.2016 (справа №21-5332); від 14.06.2016 (справа №21-1318а16).

У постановах Верховного Суду України від 05.03.2012 (справа №21-421а11), від 01.12.2015 (справа №21-1661а15), від 02.12.2015 (справа №21-3849а15), від 22.03.2016 (справа №810/6201/14), від 26.04.2016 (справа №2а-4201/11/2670), від 12.04.2016 (справа №826/17617/13-а) викладено висновок про те, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ "МАРМАР ТЕХ" та ТОВ "Вієн Лтд".

Фінансово-господарські взаємовідносини між ТОВ "НВО "Спутник-Крим" (замовник), в особі директора ОСОБА_1 , та ТОВ "Мармартех" (код 39419330, стара назва - товариство з обмеженою відповідальністю "Арматех Буд"), (підрядник), в особі директора ОСОБА_2 , ґрунтувались на договорі виконання підрядних робіт від 02.11.2015 № 04-09/11, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання виконати роботи зазначені в додатку до договору: роботи про прокладанню кабелів на об`єкті замовника (Будівництво торгівельного комплексу) в АДРЕСА_1 ).

До зазначеного договору укладено додатки (договірна ціна), виписані акти передачі матеріалів у монтаж по договору, локальні кошториси, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акти приймання виконаних будівельних робіт, податкові накладні.

Договір виконання підрядних робіт від 02.11.2015 № 04-09/11, всі складені до нього первинні документи та податкові накладні зі сторони ТОВ "Мармартех" підписані директором ОСОБА_2 .

Суми податку на додану вартість за податковими накладними включено позивачем до податкового кредиту.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги позивача акцентує увагу на тому, що вироком Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2016 у справі №757/13559/16-к затверджено угоду про визнання винуватості від 16.03.2016 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 16.03.2016 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 205 Кримінального кодексу України, укладену між прокурором відділу прокуратури м. Києва Брянцевим В.Л. та обвинуваченим ОСОБА_2 , його захисником Балійчук Л.І., визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами згідно угоди про визнання винуватості від 16.03.2016 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500,00 грн.

Відповідно до зазначеного вироку судом встановлено, що незважаючи на те, що ТОВ "Арматех Буд" зареєстроване у державних органах влади як суб`єкт підприємницької діяльності (юридична особа), ОСОБА_2 придбав та набув у власність вказане підприємство не з метою здійснення господарської діяльності, пов`язаної із продажем товарів (виконанням робіт, наданням послуг), як передбачено статутом підприємства, а з метою прикриття незаконної діяльності невстановлених осіб. Перереєстрація ТОВ "Арматех Буд" в органах державної влади, отримання необхідних реквізитів: назви, юридичної адреси, особистих даних службових осіб підприємства, індивідуального податкового номеру платника податку на додану вартість, відкриття поточного рахунку та отримання печатки надали можливість невстановленим особам, прикриваючись зовнішньо законним фактом перереєстрації ТОВ "Арматех Буд", здійснювати неконтрольовані державою фінансові операції.

Отже, вироком Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2016 у справі №757/13559/16-к діяння директора ТОВ "Арматех Буд" кваліфіковано за частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України, як умисні протиправні дії, що виразились у фіктивному підприємництві, тобто придбанні суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, що вірно враховано судом першої інстанції.

Таким чином, первинні документи, які стали підставою для формування позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "Арматех Буд" в листопаді 2015 року виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, з огляду на що вони не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами та засвідчувати факт надання послуг віднесення позивачем відображених в зазначених документах сум податку на додану вартість до податкового кредиту є безпідставним, що відповідає правовій позиції Верховного Суду у постановах від 09.02.2021 (справа №160/5053/20), від 04.02.2021 (справа №813/1451/16).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно вказав на відсутність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.10.2018 № 2.

Оцінюючи господарські відносини між позивачем та ТОВ "ВІЄН ЛТД", колегія суддів виходить з такого.

На підтвердження факту порведення фінансово-господарських правовідносин з ТОВ "ВІЄН ЛТД", а саме здійснення поставки останнім обладнання, позивачем надано суду копії оборотно-сальдової відомості по рахунку: 631, рахунків - факту від 15.09.2015 № 15/09/01, від 22.09.2015 № 22/09/03, від 22.09.2015 № 22/09/05, від 23.09.2015 № 23/09/02, видаткових накладних від 15.09.2015 № 15/09/01, від 22.09.2015 № 22/09/03, від 22.09.2015 № 22/09/05, від 23.09.2015 № 23/09/02, та товарно-транспортних накладних, а на підтвердження здійснення оплати - копії банківських виписок.

Обладнання отримане від ТОВ "ВІЄН ЛТД" було використано позивачем у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку при виконанні монтажних робіт за фінансово - господарськими правовідносинами з ПАТ "Трикотажна фабрика "Роза", ТОВ "ЧІПС ЛЮКС", ТОВ "СТОЛИЧНІ БЕДТЕХНОЛОГІЇ" та робіт з вогнегасної обробки повітроводів за фінансово - господарськими правовідносинами з ТОВ "АМІКС-СЕРВІС", на підтвердження чого надано суду копії відповідних договорів та складених до них первинних документів.

Відповідачем ані в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи доказів, які б спростовували пояснення позивача та наданні ним докази не надано.

Посилання відповідача на те, що ТОВ "ВІЄН ЛТД" останню податкову звітність з податку на додану вартість підприємств подано за березень 2016 року та йому анульовано свідоцтво платника ПДВ 15.06.2018 обґрунтовано не прийняті до уваги судом першої інстанції, позаяк правовідносини з ТОВ "ВІЄН ЛТД" мали місце у вересні 2015 року.

В частині посилань відповідача на ухвалу від 18.10.2016 у справі №201/14462/16-к (провадження № 1-кс/201/8568/2016) відповідно до якої в ході досудового розслідування встановлено, що підприємство ТОВ"ВІЄН ЛТД" та інші підприємства зареєстровані на підставних осіб без дійсного наміру здійснювати господарську діяльність, колегія суддів вказує, що факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених суб`єктами підприємницької діяльності, що узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені в постанові від 06.11.2018 у справі №822/551/18 (адміністративне провадження №К/9901/61751/18).

Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно ТОВ "ВІЄН ЛТД", зокрема, облікову картку суб`єкта фіктивного підприємництва від 24.01.2017 № 176/21-22-12-06, відповідно до якої ТОВ "ВІЄН ЛТД", як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з тим, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано доказів, як на підтвердження відсутності у позивача прав на формування податкового кредиту за фінансово-господарськими відносинами з ТОВ "ВІЄН ЛТД", а тому відсутні підстави стверджувати, що позивач не набув права та/або має бути позбавлений права на формування податкового кредиту за фінансово - господарськими відносинами з ТОВ "ВІЄН ЛТД".

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.10.2018 № 2.

Інші доводи апеляційних скарг не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій та були враховані судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційних скарг, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спутнік-Крим" та Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2021 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спутнік-Крим" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 23.07.2021.