Справа № 300/3093/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
"23" липня 2021 р. справа № 300/3093/21
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В. діючи як суд, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу роботу за періоди з 04.08.1987 по 01.03.1992 та з 16.11.1998 по 15.01.2002, а також зобов`язання зарахувати набутий стаж роботи в період з 04.08.1987 по 01.03.1992 та з 16.11.1998 по 15.01.2002, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) 25.06.2021 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач, орган пенсійного забезпечення, Головне управління ПФУ в області, Управління), в якій заявила такі позовні вимоги:
- визнати неправомірні дії Головного управління ПФУ в області щодо не зарахування позивачу до трудового стажу роботу у колгоспі ''50-річчя Жовтня'' у період з 04.08.1987 по 01.03.1992 та роботу у ТзОВ ''Добриня'' у період з 16.11.1998 по 15.01.2002;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в області зарахувати позивачу до загального трудового стажу роботу у колгоспі ''50-річчя Жовтня'' у період з 04.08.1987 по 01.03.1992 та роботу у ТзОВ ''Добриня'' у період з 16.11.1998 по 15.01.2002 (надалі по тексту також - спірних страховий стаж).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.06.2021:
- визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду, з підстав визначених у адміністративному позові від 22.06.2021;
- позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення недоліків шляхом подання обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та належні докази поважності причин пропуску встановленого строку.
19.07.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду від 16.07.2021, яка мотивована із посиланням ОСОБА_1 на свій вік, вжиті нею заходи по запобігання поширенню коронавірусної хвороби та правову позицію, викладену у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №682/2447/16-а та в рішенні Конституційного суд від 15.10.2013 за №8-рп/2013.
З вказаних підстав позивачка вважає поважними причини пропуску 6-ти місячного строку звернення до суду із вказаним позовом та просить їх поновити.
Крім того, позивач подала заяву від 16.07.2021, в якій звертає увагу суду на те, що рішення суду в даній адміністративній справі впливатиме на її право брати участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, яке передбачене Законом України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' від 09.07.2003 за №1058-IV. Зокрема, без такого рішення позивачка не матиме можливості визначити період, за який їх необхідно здійснити одноразову сплату єдиного внеску, а саме з врахуванням спірного страхового стажу чи без нього.
Дослідивши подані позивачем письмові заяви, сформовані у них пояснення і мотиви, виходячи із змісту матеріалів адміністративного позову, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів ОСОБА_1 , що свідчить про наявність підстав для визнання причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду неповажними, зважаючи на таке.
Способи судового захисту визначені в статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України). Так, згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити, серед іншого, про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4).
Такі ж положення процесуального закону містяться в частині 2 статті 245 КАС України.
Тобто під час оскарження дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень належним способом захисту є визнання таких дій чи бездіяльності останніх протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Окремо процесуальний закон надає можливість ставити притання про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень
Під змістом позовних вимог слід розуміти визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно частини 1 статті 5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.
Як слідує із змісту адміністративного позову і матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 19.11.2020 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії. Втім, орган пенсійного забезпечення не вирішив питання про призначення пенсії, у зв`язку із не врахуванням до загального стажу роботу в колгоспі ''50-річчя Жовтня'' за період з 04.08.1987 по 01.03.1992 та в Товаристві з обмеженою відповідальністю ''Добриня'' за період з 16.11.1998 по 15.01.2002.
Не зарахування стажу роботи і відмови у призначенні пенсії за віком зафіксовані відповідачем рішенням від 24.11.2020 за №2853.
Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, які позивач вважає протиправними і триваючими в часі, оформлені актом індивідуальної дії від 24.11.2020 за №2853, тобто спірне незарахування мало місце через прийняте відповідного рішення.
Іншого оформлення дій, які оскаржуються позивачем як протиправні, ніж прийняття Управлінням рішення, досліджуваний випадок не має.
Суд констатує, що у спірних відносинах неможливе одночасна дія рішення відповідача від 24.11.2020, яким оформлене не зарахування трудового стажу, та допущення врегулювання таких правовідносин в судовому порядку шляхом визнання протиправними дії, які залишаються зафіксованими і оформленими рішенням органу пенсійного фонду №2853 від 24.11.2021.
Позивач не вимагає скасування рішення і не визначає, з якої дати слід поновити її права.
Суд на стадії відкриття провадження в силу вимог статті 9 КАС України, самостійно не може змінити вимоги позивача.
В контексті вказаного є безпідставними покликання позивача на застосування правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №682/2447/16-а.
У досліджуваному випадку немає місце ''триваючого адміністративного проступку, пов`язаного із триваючим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, який, як зазначено Верховним Судом, припиняється виконанням регламентних обов`язків, якщо ці обов`язки ще можливо виконати''.
Коментовані висновки суд касаційної інстанції стосуються бездіяльністю як невиконанням суб`єктом владних повноважень свого обов`язку, який ґрунтується/передбачений нормою закону чи нормою права.
Втім, за правовідносинами, які склалися між ОСОБА_1 і Управлінням, немає триваючого невиконання обов`язків, що випливає із закону. Орган пенсійного фонду не зарахував спірний стаж позивача і прийняв рішення не на підставі пасивного обов`язку, а за зверненням позивачки та за поданими нею документами, діючи як уповноважений нормою права орган, який наділений необхідними повноваження на вчинення відповідних дій і прийняття рішення, які в установленому порядку можуть бути оскаржені до суду.
Як наслідок суд не вбачає триваючих в часі дії по не зарахуванню трудового стажу позивача, а навпаки - дія по не зарахуванню виконана 24.11.2020 шляхом прийняття відповідного рішення, право на оскарження якого обмеження часовим періодом як строк звернення до суду.
ОСОБА_1 не заперечує про отримання коментованого рішення та не вказує іншої дати ознайомлення із ним, ніж дата його прийняття - 24.11.2020.
Відтак, за сформованими вимогами є всі підстави для застосування строків звернення до суду.
Зокрема, частиною 1 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Так, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи в силу вимог частини 2 статті 122 КАС України встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, питання щодо застосування строків звернення до адміністративного суду, що передує вирішенню спору по суті (стаття 122 КАС України), слід розмежовувати з питанням щодо застосування строку (періоду), за який проводиться перерахунок пенсії, у разі встановлення судом вини пенсійного органу.
''32. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття ''дізнався'' та ''повинен був дізнатись''.
33. Так, під поняттям ''дізнався'' необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
34. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
35. Поняття ''повинен був дізнатися'' необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19).
36. Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
37. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.
39. Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом ''Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt'', згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.
40. Щодо посилання позивача в позовній заяві на положення статті 87 Закону №1788-ХІІ та статті 46 Закону №1058-IV, то таке є безпідставним, оскільки за змістом наведених норм строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, в спірних же правовідносинах суми пенсії не були нараховані пенсійним органом.
41. До того ж, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону № 1788-ХІ та статті 46 Закону №1058-ІV (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:
1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;
2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.
42. З урахуванням наведеного, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.
44. Відтак, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що отримання позивачем листа відповідача від 08.11.2019 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року.
45. До того ж Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав звертає увагу на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.
46. Аналіз практики Європейського суду з прав людини (надалі по тексту також ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
47. За таких обставин Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.
48. Так, колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
49. До того ж, Верховний Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.''
Щодо доводів ОСОБА_1 про відсутності строків звернення до суду (''право на звернення до суду без обмеження будь-яким строком'') у правовідносинах, які пов`язані із виплатою сум пенсій за минулий час, про що як вважає позивач визначено у рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 за №8-рп/2013, то суд виходить із наступного:
- по перше, у досліджуваному випадку ОСОБА_1 не призначена пенсія і їй не здійснюється нарахування та виплата пенсії взагалі:
- по друге, висновки щодо наявності строків звернення до суду у правовідносинах, які пов`язані із виплатою сум пенсій за минулий час, детально сформовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а (провадження №11-345апп19).
При цьому, суд окремо відзначає, що в досліджуваному випадку процесуальні строки, не були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України. Такими чином не підлягає застосуванню пункт 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-IX (надалі Закон №731-IX), який набрав чинності 17.07.2020, процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Покликання позивачки на власний вік як причина пропуску строку звернення до суду, як і попередні, жодним чином не обґрунтована. Суду не надано будь-якого підтвердження, що вік, який ОСОБА_1 досягла станом на листопад 2020 року, в тому числі станом на червень 2021 року, обмежував її можливість самостійно подати відповідний позов чи скористатися послугами фахівця у галузі права, професійного адвоката та/або безоплатної правової допомоги.
Так, в зв`язку із наведеним, суд дійшов висновку, що позивач не обґрунтувала дотримання нею строків звернення до суду та не подала належні і допустимі докази на підтвердження існування об`єктивних причин, які унеможливили подання позовної заяви у строк, встановлений процесуальним законом.
За таких обставин позов поданий ОСОБА_1 із пропущенням строків звернення до адміністративного суду, встановлених частиною 2 статті 122 КАС України, а підстав для поновлення зазначеного процесуального строку немає.
Окрім цього, частиною 2 статті 123 КАС України передбачено, зокрема, що у разі, якщо вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 КАС України).
Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.
Оскільки, ОСОБА_1 подано позов після закінчення строків, встановлених законодавством, а наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не визнані судом поважними, суд прийшов до переконання, що позовна заява підлягає поверненню.
Суд роз`яснює ОСОБА_1 , що висновки даної ухвали жодним чином не позбавляють її права на зарахування відповідного спірного трудового стажу для вирішення питання призначення у встановленому законом порядку тимчасової державної соціальної допомоги, втім таке право, на переконання суду, може бути захищено і відновлено шляхом, зокрема:
- оскарження в суді рішення органу пенсійного фонду від 24.11.2020 із зазначенням належних/поважних інших причин пропуску строку звернення до суду;
- звернення до органу пенсійного фонду із заявою про обрахунок і визначення відповідного стажу, наявного у позивача, виходячи із даних трудової книжки, відомостей із бази персоніфікованого обліку застрахованих осіб, яких здійснює Пенсійний фонд України, та/або поданих інших документів, що підтверджують трудовий і страховий стаж, та наступного оскарження відповідного рішення чи дій до суду, - у випадку незгоди позивача із останніми.
Враховуючи наведене, керуючись статтею 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статями 122, 123, 169, 243, 248, 256, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
1. Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення в суд із адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу роботу за періоди з 04.08.1987 по 01.03.1992 та з 16.11.1998 по 15.01.2002, а також зобов`язання зарахувати набутий стаж роботи в період з 04.08.1987 по 01.03.1992 та з 16.11.1998 по 15.01.2002, з підстав, визначених у заяві про поновлення процесуального строку від 16.07.2021.
2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу роботу за періоди з 04.08.1987 по 01.03.1992 та з 16.11.1998 по 15.01.2002, а також зобов`язання зарахувати набутий стаж роботи в період з 04.08.1987 по 01.03.1992 та з 16.11.1998 по 15.01.2002 - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.
Копію цієї ухвали, разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.