Справа № 160/10809/19
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
01.11.2019 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 20.09.2019 року, а відтак фактичної відмови йому в перерахунку та виплаті основної державної пенсії відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за період з 1 жовтня 2017 року по 7 серпня 2019 року з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№1-р (ІІ)/2019;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної державної пенсії відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за період з 1 жовтня 2017 року по 7 серпня 2019 року з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року у справі №3-14/2019(402/19, 1737/19) (№1-р (ІІ)/2019;
- зобов`язати керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в місячний строк, після набрання законної сили рішенням суду за цим позовом, подати до суду звіт про виконання такого рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 18.08.1986 по 29.10.1986 в складі військової частини № НОМЕР_1 , яка після аварії на Чорнобильській АЕС передислокувалася в м. Чорнобиль, ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в ліквідації наслідків такої аварії. Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та інвалідом ІІІ-ї групи з 07.11.2017. Інвалідність набута позивачем під час виконання обов`язків військової служби, як рядовим строкової служби, звільненим у запас 10.06.1988 та безпосередньо пов`язана з виконанням обов`язків по ліквідації згаданої аварії. Вказані обставини підтверджується доданими до позову документами.
Позивач вважає, що має право на призначення пенсії обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ч.3 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.10.2017 по 07.08.2019, у зв`язку з чим 20.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку та виплати йому основної державної пенсії згідно з приписами ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (вх.№7037/З-09). Проте, звернення позивача залишено відповідачем без відповіді.
На думку позивача, розгляд вказаної заяви відповідач мав здійснити у спосіб і строки, передбачені п.п. 1.5, 1.7, 2.8, 4.1, 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, але відповідач як суб`єкт владних повноважень, проявляючи неправочинну бездіяльність, не вжив ефективних засобів провового захисту позивача, не розглянув по суті заяву ОСОБА_1 від 20.09.2019 та не надав йому письмової відповіді на неї, що спонукає позивача звертатися в суд із цим позовом.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито в адміністративній справі спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи; встановлено відповідачеві 15-денний строк для подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; витребувано у Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області для залучення до матеріалів справи належним чином засвідчені копії: заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 20.09.2019 року; інформацію щодо вчинення дій/прийняття рішень за вказаною заявою з відповідними доказами щодо цього та доказами повідомлення позивача про вчинення дій/прийняття рішень щодо розгляду заяви від 20.09.2019 року; матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) сторони повідомленні відповідно до приписів, що підтверджується матеріалами справи.
29.11.2019 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позовні вимоги не визнало та просило суд відмовити в їх задоволенні, з огляду на те, що відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 23.11.2011 №1210, у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, тобто законодавець вказує лише на зміну мінімальної заробітної плати, при цьому всі інші складові формули для пенсії по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, залишаються незмінними.
Разом із тим, відповідач посилався на те, що листом від 03.10.2019 №7037/З-09 на заяву ОСОБА_1 від 20.09.2019 позивачу було надано обгрунтовану відповідь, в строки передбачені чинним законодавством, у зв`язку з чим вимога ОСОБА_1 щодо нерозгляду його заяви від 20.09.2019 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
02.12.2019 від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання ухвали суду надійшли матеріали пенсійної справи позивача.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 25.02.2020 у справі №520/1972/19 позов задовольнив частково, а саме: визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області обчислити позивачеві пенсію по інвалідності у відповідності до частини 3 статті 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 26 квітня 2019 року.
12.05.2021 Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі №520/1972/19, якою апеляційні скарги на вищезазначене рішення залишено без задоволення. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.02.2020 та ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.09.2020 залишено без змін.
Постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2021 у справі №520/1972/19 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 25.05.2021.

Таким чином, рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.02.2020 у справі №520/1972/19 набрало законної сили 12.05.2021.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 провадження у справі №160/10809/19 поновлено та прийнято рішення про продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

При цьому, суд звертає увагу, що станом на 03.06.2021 відповідачем на виконання ухвали суду від 05.11.2019 не було надано належним чином засвідчених копій заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 20.09.2019, а також інформацію щодо вчинення дій/прийняття рішень за вказаною заявою з відповідними доказами щодо цього та доказами повідомлення позивача про вчинення дій/прийняття рішень щодо розгляду заяви від 20.09.2019. При цьому, наведені у відзиві на позов посилання відповідача про те, що на заяву від 20.09.2019 позивачу листом від 03.10.2019 №7037/З-09 було надано обґрунтовану відповідь, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки ані копії вказаного листа, ані доказів його направлення/вручення на адресу ОСОБА_1 до матеріалів справи надано не було.

За приписами частини 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

При цьому, суд враховує, що пунктом 3 Розділу VI КАС встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Проте, суд звертає увагу, що від відповідача станом на 03.06.2021 жодних повідомлень про неможливість подання витребуваних ухвалою від 05.11.2019 доказів до суду, в тому числі з огляду на обмеження, впровадженими у зв`язку з карантином, надано не було. Будь-яких заяв клопотань до матеріалів справи від відповідача також не надходило, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для продовження відповідачем процесуального строку, встановлений судом для подання витребуваних документів. Більш цього, суд звертає увагу, що строк для подання відповідачем витребуваних доказів сплив до впровадження карантину на території України.

З огляду на вищевикладені обставини та на підставі вищевказаних норм, суд ухвалив розглянути справу по суті за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 у період з 15.04.1986 року по 18.08.1986 року проходив дійсну строкову службу в Радянській армії.

З 19.08.1986 року по 29.10.1986 року ОСОБА_1 у складі військової частини № НОМЕР_1 брав безпосередню участь у зборах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується записами з військового квитка серії НОМЕР_3 .

Позивач віднесений до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, яке пов`язано з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №651236 за результатами проведення повторного огляду позивачу встановлено безстроково ІІІ групу інвалідності з 01.11.2017 р. внаслідок захворювання, яке пов`язано з виконанням обов`язків військової служби на ЧАЕС; ступінь втрати професійної працездатності становить 50%.

З листопада 2008 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 01.10.2017 року розрахунок пенсії позивачу здійснений, виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за формулою згідно із п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210, з урахуванням показників, встановлених у 2017 році (мінімальної заробітної плати 3200 грн., коефіцієнту заробітної плати 3,56956).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 року у справі №804/2378/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 22.02.2018 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної державної пенсії відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 року по справі №804/2378/18 набрало законної сили 08.06.2018 року.

На виконання рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 року у справі №804/2378/18 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивачу із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2018 року, за формулою, наведеною в пункті 9-1 Порядку №1210, з урахуванням показників, встановлених у 2018 році (мінімальної заробітної плати 3723 грн., коефіцієнту заробітної плати 2,96727).

До перерахунку пенсії на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 року по справі №804/2378/18, розмір пенсії позивача, яку обчислено на підставі положень ч.3 ст.59 Закону №2148 та постанови КМУ №1210, розмір пенсії позивача з 01.11.2018 по 30.11.2018 складав 10 077,80 грн., а з 01.12.2018 року 10091,30грн. Після проведеного перерахунку розмір пенсії зменшився та станом на 01.08.2019 складав 8664,70 грн.

20.09.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив з 01.10.2017 по 07.08.2019 провести перерахунок та здійснювати виплату основної державної пенсії згідно з ч.3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року.

Доказів розгляду заяви позивача від 20.09.2019 відповідачем, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, до суду надано не було. Посилання відповідача, наведені у відзиві на позов, про те, що позивачу на його заяву від 20.09.2019 року було надано обґрунтовану відповідь від 03.10.2019 року №7037/З-09, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи не надано. (Відсутні як сама відповідь, так і докази надсилання останньої. Таким чином твердження позивача про неотримання жодного документу/рішення за результатами розгляду його заяви не спростовані.)

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо нерозгляду по суті заяви від 20.09.2019, а також вважаючи, що відповідач фактично відмовив позивачеві в перерахунку та виплаті основної державної пенсії відповідно до ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за період з 1 жовтня 2017 року по 7 серпня 2019 року з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року у справі №3-14/2019, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Крім цього, судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 у справі №160/7578/19 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 17 липня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної державної пенсії відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020 у справі №160/7578/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року по справі №160/7578/19 скасовано та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову, яким визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 у розмірі меншому, ніж той, який існував до її перерахунку, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити з 22.02.2018р. виплату позивачу пенсії у розмірі, який існував до її перерахунку, з подальшим її перерахунком у відповідності із п.9-1 Постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011р.

Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру судових рішень зазначена постанова Третього апеляційного адміністративного суду набрала законної сили 16.01.2020.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 . Третій апеляційний адміністративний суд зазначив, що здійснивши перерахунок пенсії та встановивши те, що внаслідок такого перерахунку розмір пенсії позивача зменшився, відповідач не мав правових підстав для виплати позивачу пенсії у розміру меншому, ніж той, який раніш був обчислений, за умови того, що розмір раніш обчисленої пенсії відповідав вимогам чинного законодавства. При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що застосування вищенаведених положень Законів №1058 та №2148-VIII не залежить від того, чи зроблений перерахунок пенсії органом Пенсійного фонду на виконання рішення суду чи з інших підстав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Пунктом 2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486 (далі Положення №№28-2), Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.03.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ).

Статтею 59 Закону №796-ХІІ визначено види пенсій, підстави їх призначення та розмір пенсій, що призначаються військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

11.10.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон №2148-VІІІ), яким частину третю статті 59 Закону №796-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначений Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, завтердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 (далі Порядок №1210).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 №851, яка застосовується з 01.10.2017, внесено зміни до Порядку №1210.

Так, вказаними змінами, зокрема, передбачено те, що за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року (п. 9-1 Порядку №1210).

Поряд із цим, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок № 22-1) визначено процедуру та перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до п. 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3 до Порядку № 22-1).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно з п. 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Судом в ході судового розгляду не встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявою, передбаченою п. 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1, а заява ОСОБА_1 від 20.09.2019 складена в довільній формі та не відповідає вищевказаним вимогам Порядку № 22-1.

Разом із тим, суд зазначає, що статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР) передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

За приписами статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Положеннями статті 20 Закону №393/96-ВР встановлені терміни розгляду звернень громадян.

Так, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Аналіз наведених норм свідчить, про обов`язок Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.09.2019 в порядку, визначеному Законом №393/96-ВР, а саме: у термін не більше одного місяця від дня її надходження із прийняттям рішення в письмовій формі, яке має бути доводено до відома громадянина, що подав таку заяву.

Суд зазначає, що відповідачем в порушення визначеного ч.2 ст.77 КАС України обов`язку доказування не було надано доказів розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.09.2019, а також доказів направлення та/або вручення позивачеві рішення, прийнятого за результатами її розгляду.

Таким чином, відповідачем в ході судового розгляду не спростовано жодним доказом твердження позивача про те, що звернення ОСОБА_1 від 20.09.2019 залишено відповідачем без відповіді.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України вчинено протиправну бездіяльність щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 20.09.2019.

При цьому, оскільки матеріали справи не містять доказів надання Головним управлінням Пенсійного фонду України відповіді на заяву позивача від 20.09.2019, то судом під час судового розгляду справи не встановлено факту відмови позивачу в перерахунку пенсії.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку та виплаті основної державної пенсії відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за період з 1 жовтня 2017 року по 7 серпня 2019 року з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№1-р (ІІ)/2019, а також про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачеві основної державної пенсії відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за період з 1 жовтня 2017 року по 7 серпня 2019 року з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року у справі №3-14/2019(402/19, 1737/19) (№1-р (ІІ)/2019, не підлягають задоволенню як передчасні.

При цьому, оскільки відповідачем в порушення вимог Закону №393/96-ВР не розглянуто заяву позивача від 20.09.2019, то порушені права ОСОБА_1 підлягають поновленню судом.

Частиною 2 статті 9 КАС України встанволено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

З огляду на вищевикладе, суд проходить до висновку про те, що з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.09.2019 в порядку, передбаченому Законом України «Про зверення громадян».

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскільки в силу п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а підтвердження наявності інших судових витрат матеріали справи не місться, то судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 20.09.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.09.2019 року в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя І.В. Юхно