Справа № 826/28119/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

23 липня 2021 року справа №826/28119/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
до1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач 1, Фонд) 2. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича (далі по тексту - відповідач 2, уповноважена особа Фонду Кадиров В.В.) 3. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Матвієнка Андрія Анатолійовича (далі по тексту - відповідач 3, уповноважена особа Фонду Матвієнко А.А.)
третя особаПублічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі по тексту - третя особа, ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК»)
про1) визнання протиправною бездіяльності відповідача 2 щодо внесення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» за рахунок Фонду за договором №007-28613-260115 банківського строкового вкладу (депозиту «Найкращий від Миколая» у доларах США від 26 січня 2015 року; 2) зобов`язання відповідача 2 надати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» за рахунок Фонду за договором №007-28613-260115 банківського строкового вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 26 січня 2015 року; 3) зобов`язання Фонду включити позивача до загального реєстру вкладників для здійснення виплати коштів за вкладами в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №007-28613-260115 банківського строкового вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 26 січня 2015 року
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом, оскільки вважає протиправним визнання договору банківського вкладу нікчемним у зв`язку із необґрунтованістю та не підтвердження належними доказами, а також протиправною бездіяльність відповідачів щодо не включення позивача до переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки вона суперечить вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та порушує право на отримання гарантованої суми вкладу.

Ухвалою від 04 січня 2016 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №826/28119/15, закінчив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

Ухвалою від 15 березня 2016 року Окружний адміністративний суд міста Києва зупинив провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі, що розглядається Конституційним Судом України за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ухвалою від 09 червня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва поновив провадження у справі та залучив до участі у справі Уповноважену особу Матвієнка А.А. в якості співвідповідача.

Відповідач 1 подав письмове заперечення проти позову, у якому зазначив про право Уповноваженої особи перевіряти правочини та про нікчемність договору банківського вкладу з підстав, передбачених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв`язку із "дробленням" вкладів інших клієнтів банку.

Відповідач 2 у письмовому запереченні проти позову підтримав мотиви нікчемності договору банківського вкладу та відсутність підстав для виплати коштів в якості гарантованої суми за рахунок Фонду.

Відповідач 3 відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Третя особа письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог також не надала.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Між ОСОБА_1 (вкладник) та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» (банк) укладено договір №007-28613-260115 банківського строкового вкладу (депозиту «Найкращий від Миколая» у доларах США від 26 січня 2015 року (далі по тексту - договір банківського вкладу), за умовами якого вкладник розміщує по 25 липня 2015 року на вкладному рахунку № НОМЕР_1 суму у розмірі 9 000,00 доларів США.

Відповідно до пункту 1.10 договорів банківського вкладу у разі закінчення строку залучення вкладу вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки, відкритий в установі банку.

Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті від 26 січня 2015 року №44941925 ОСОБА_3 перерахував на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 9 000,00 доларів США.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК».

Уповноваженою особою Фонду в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В.

Інформація, розміщена на офіційному сайті Фонду 05 серпня 2015 року, свідчить, що з метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду, виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 03 серпня 2015 року №147 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до 02 жовтня 2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова В.В. до 02 жовтня 2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України 02 жовтня 2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В. на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 20 лютого 2017 року №619 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на два роки до 04 жовтня 2019 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 04 квітня 2019 року №772 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та делегування повноважень ліквідатора» продовжено строки здійснення ліквідації та повноваження ліквідатора на два роки до 04 жовтня 2020 року включно.

Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 24 вересня 2020 року №1724 «Про деякі питання здійснення ліквідації АТ «ДЕЛЬТА БАНК».

Відповідно до зазначеного рішення строк управління майном ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та задоволення вимог його кредиторів подовжено на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів.

Також рішенням продовжено визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження ліквідатора ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», делеговані провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Матвієнку А.А. на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів.

Фонд виплатив позивачу 1 875,00 грн., що підтверджується наявною у справі копією заяви на виплату переказу від 10 жовтня 2015 року.

Позивач звернувся до Кадирова В.В. із кредиторською вимогою від 28 жовтня 2015 року, у якій просив визнати його кредитором банку та задовольнити його вимоги на суму 9 000,00 доларів США. шляхом включення їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів у встановленій черговості.

Позивач зазначає, що має право на відшкодування гарантованої суми за вкладом, однак, до цього часу вказані суми не виплачені.

Із наданих відповідачами доказів вбачається, що за результатами перевірки правочинів за вкладними операціями в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» Уповноваженою особою Кадировим В.В. прийнято наказ від 16 вересня 2015 року №813 "Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями", відповідно до якого застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, викладених у пункті 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", серед яких і договір банківського вкладу, укладений між позивачем та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», за порядковим №2763.

Як визнається сторонами, позивача не включено до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами у банку за рахунок Фонду.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Пунктом 3 та 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Суд зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено або договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, або які є власниками іменного депозитного сертифіката.

Суд звертає увагу, що положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Отже, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підпадають особи, які є вкладниками у розумінні приписів статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №802/351/16-а.

Відповідно до положень статей 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Частина третя статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, станом на дату укладення договору банківського вкладу) визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Наведене свідчить, що уповноважена особа Фонду наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину.

Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

Уповноважена особа Фонду вважала нікчемним договір банківського вкладу між банком і позивачем з підстави, передбаченої пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом із тим, зі змісту даної норми вбачається, що пункт 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може бути застосованим до договору, укладеного між позивачем та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.

Уповноважена особа, в свою чергу, не довела належними та допустимими доказами те, що у момент укладення договору банківського рахунку та здійснення транзакції ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» щодо зарахування суми коштів на вкладний (депозитний) рахунок, позивач отримала перевагу стосовно інших вкладників банку та не обґрунтувала, у чому така перевага полягала.

Відповідно до статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Отже, законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку за договором банківського вкладу у випадках перерахування коштів на її користь іншою особою.

Крім цього, постанова правління Національного банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ «Про віднесення ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до категорії проблемних» відповідно до положень статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею, доказів обізнаності позивача про встановлені для ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» обмеження Уповноваженою особою не надано.

При цьому, невиконання посадовими особами банку приписів постанови Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних не може бути саме по собі підставою для висновку про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) саме відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд відхиляє посилання відповідачів на те, що переваги від укладення договору банківського вкладу полягають в можливості отримання платником - ініціатором перерахунку коштів, як кредитором, за рахунок позивача суми відшкодування більшої, ніж передбачено законом, а також отримання її позачергово та раніше за інших кредиторів банку, оскільки це є лише припущенням.

На підставі наявних у справі доказів суд встановив, що укладення договору банківського вкладу між позивачем та банком і зарахування коштів на вкладний рахунок відбулись до початку віднесення ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації у банку - 03 березня 2015 року.

На думку суду, кошти розміщено на рахунку ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Водночас, відповідачі не довели правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку є протиправним.

При цьому, за висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року у справі №826/1476/15, установлено «якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею».

Вищевикладене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 22 листопада 2019 у справі №821/281/16.

Отже, відповідачами не доведено наявність правових підстав для не включення ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» за рахунок Фонду, за договором банківського вкладу, а тому така бездіяльність Уповноваженої особи Кадирова В.В. суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є протиправною бездіяльністю.

Разом з тим, згідно з пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 серпня 2012 року №14 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Однак, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 травня 2016 року №823 внесено зміни до Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14. Пункт 5 розділу ІІ вказаного Положення викладено у новій редакції, зокрема, останнім абзацом визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Пунктом 2 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами Фонд складає на підставі переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення, що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Враховуючи зазначені зміни, суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача 3 надати до Фонду доповнення до переліку рахунків для затвердження у реєстрі відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду, за якими позивач має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» за договором №007-28613-260115 банківського строкового вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 26 січня 2015 року, за рахунок Фонду.

У той же час позовні вимоги про зобов`язання Фонду включити позивача до Загального реєстру вкладників та вчинити всі необхідні дії щодо відшкодування позивачу коштів за договором банківського вкладу, заявлені до Фонду, не належить задовольняти у зв`язку із їх передчасністю та відсутністю у справі доказів порушення прав позивача у цій частині.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачі не довели правомірність та обґрунтованість невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки Уповноважена особа Фонду не має бюджетних асигнувань, на користь кожного позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок коштів Державного бюджету України пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «ДЕЛЬТА БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №007-28613-260115 банківського строкового вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 26 січня 2015 року.

3. Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Матвієнка Андрія Анатолійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві «ДЕЛЬТА БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №007-28613-260115 банківського строкового вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 26 січня 2015 року.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 730,50 грн. (сімсот тридцять гривень п`ятдесят копійок).

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадиров Володимир Володимирович (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17; реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий);

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Матвієнко Андрій Анатолійович (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17; реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий);

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17; ідентифікаційний код 21708016);

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б; ідентифікаційний код 34047020).

Суддя В.А. Кузьменко