Справа № 160/8437/21
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2021 року Справа № 160/8437/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо непризначення - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком на пільгових умовах згідно з заявою з 28.12.2017 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за період з 28.12.2017 року по 19.09.2018 року включно.
Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволена частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 21.03.2018 року № 112/03-05/24 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, відповідач протиправно призначив пенсію з дня набрання законної сили вказаного рішення суду - 20.09.2018 року, а не з дня звернення позивача із заяваю 28.12.2017 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
02 липня 2021 року до суду надійшов відзив в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначили, що позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст. 122 КАС України, оскільки йому було відомо з моменту призначення пенсії на підставі рішення суду від 20.08.2018 року по справі № 0440/5384/18 про що, зазначив у своїх позовних вимогах, що протягом 2019-2020 року неодноразового звертався до Головного управління для з`ясування обставин стосовно призначення пенсії з 20.09.2018 року, але до суду для захисту своїх прав звернувся лише 26.05.2021. А також, зазначили, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 по справі № 0440/5384/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення суду було виконано в повному обсязі. Призначено Позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з моменту набрання законної сили рішення суду. Законних підстав для призначення Позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з 28.12.2017 року не має.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в грудні 2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із письмовою заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Зокрема, у своїй заяві позивач повідомив, що він має загальний трудовий стаж 38 років 7 місяців 2 дні, з них 10 років 4 місяці - пільгового стажу роботи за списком №2. Разом із заявою позивачем були подані усі копії необхідних документів.
Листом від 21.03.2018 № 112/03-05/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (список №2) на підставі того факту, що відповідач не може включити в підрахунок пільгового стажу період роботи позивача монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій в ТОВ «БМК Планета-Міст» з 15.09.2005 року по 31.03.2008 року та період роботи монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій в ТОВ «Брейн Бау-Холдінг Міст» з 01.04.2008 року по 03.08.2008 року за відсутності підтвердження факту пільгової роботи на вказаних підприємствах.
Не погодившись із вищевказаними висновками Пенсійного фонду, які викладені в рішенні № 112/03-05/24 від 21.03.2018 року, позивач звернувся до суду позовом із посиланням на те, що відповідач порушує його конституційні права.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволена частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 21.03.2018 року № 112/03-05/24 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення суду набрало законної сили 20 вересня 2018 року.

Відповідачем призначено пенсію з дня набрання законної сили рішення суду -20 вересня 2018 року, а не з дня звернення позивача із заявою 28 грудня 2017 року.

Позивач, не погодившись із вищевказаними діями Пенсійного фонду, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд врахував, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії 28 грудян 2017 року, що не заперечувалось сторонами.

Таким чином, відповідач всупереч вимогам ч.1 ст.45 Закону №1058-IV, призначив пенсію з 20 вересня 2018 року, тобто з дня набрання законної сили рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року.

Положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, у своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").

Суд зауважує, що в цьому випадку легітимні сподівання позивача на отримання пенсійний виплат, передбачені чинними нормами Законів України, тобто вони є конкретними, а тому на них поширюється режим "існуючого майна".

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2014 року у справі "Суханов та Ільченко проти України" зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (пункт 35).

За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності.

Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, призначаючи позивачу пенсію з 20 вересня 2018 року, Пенсійний орган діяв не на підставі, не в межах повноважень і не у спосіб, що передбачені законодавством України.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Крім того, суд зазначає, що посилання відповідача на попущення шести місячного строку звернення із вказаним позовом до суду є безпідставні, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, судом встановлено, що позивачу про порушення свого права стало відомо із листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27 квітня 2021 року, а з позовом позивач звернувся у травні 2021 року, відповідачем доказів протележного суду не надано.

При цьому, суд зазначає, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством порядку за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з не проведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2019 року у справі № 1140/3136/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, від 9 липня 2019 року у справі 676/1557/16-ц, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017).

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, доводи позивача не було спростовано відповідачами.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду жодних належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності своїх дій.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судовий збір розподіляється відповідно до ст.139 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням судді Коренева А.О. у щорічній відпустці повний текст судового рішення складений - 26.07.2021 року.

Керуючись ст. ст. ст. 2, 19, 77, 139, 241 - 246, 250-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо непризначення - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком на пільгових умовах згідно його заяви з 28.12.2017 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити з 28.12.2017 року та виплатити - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за період з 28.12.2017 року по 19.09.2018 року включно.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань (адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ЄДРПОУ-21910427) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев