Справа № 360/3597/21
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

23 липня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3597/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (далі відповідач, УСЗН Сєвєродонецької міської ВЦА), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, викладену в листі від 25.06.2021 за № 10250/02, у встановленні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни, та видачі відповідного посвідчення - «Посвідчення члена сім`ї загиблого»;

- зобов`язати відповідача встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати ОСОБА_1 згідно з Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302, відповідне посвідчення - «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є дружиною померлого чоловіка ОСОБА_2 , який за життя був визнаний інвалідом війни II групи, мав статус особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мав право на пільги, встановлені для ветеранів війни - інвалідів війни, та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням військового обов`язку по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На думку позивача, вона відповідно до ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на встановлення статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни та отримання посвідчення члена сім`ї загиблого.

09.06.2021 звернулась до відповідача з заявою про встановлення статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни та видачу посвідчення члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни.

Як стверджує позивач, відповідач листом від 25.06.2021 № 10250/02 відмовив за заявою від 09.06.2021 у встановленні статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни та у видачі посвідчення члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни. Свою відмову Відповідач, посилаючись на листи Міністерства соціальної політики України від 04.07.2017 року № 389/0/166-17/401 та від 20.12.2019 № 1/10-6018 мотивував тим, що статтею 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не передбачено встановлення статусу саме дружинам осіб з інвалідністю внаслідок війни, які померли внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням військових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Зазначену відмову відповідача вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його права на належний соціальний захист.

22.07.2021 від представника відповідача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційний номером 24687/2021 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі (арк.спр.33-35).

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

- ухвалою суду від 19.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк.спр.30).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 16.12.1999 Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк.спр.7).

25.02.2020 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що свідчить відповідне Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 (арк.спр.15).

Відповідно до Свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та м. Сєвєродонецьку міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22.01.2021 серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер (арк.спр.19).

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 15.04.2021 № 86 вбачається, що ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС (арк.спр.21).

ОСОБА_2 був інвалідом ІІ групи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_5 від 28.02.2019 та серії НОМЕР_6 від 05.09.2018 (арк.спр.13,14).

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.03.2021 по справі № 428/1725/21 встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) до 21 січня 2021 року включно. Вказане рішення суду набрало законної сили 26.04.2021 (арк.спр.16-18).

04.06.2021 Луганською обласною державною адміністрацією було видане позивачу посвідчення № НОМЕР_7 дружини померлого громадянина з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1А, відповідно до якого вона має право на пільги та компенсації, передбачені статтями 20 пп.5,7,8,11,12,20,23,27 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (арк.спр.22).

ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою, в якій просила встановити їй статус члена сім`ї загиблого ветерана-інваліда війни та видати посвідчення члена сім`ї загиблого, зазначена заява була прийнята посадовими особами 09.06.2021 та зареєстрована за № В-1210 (арк.спр.45).

Листом від 25.06.2021 № 10250/02 УСЗН Сєвєродонецької міської ВЦА було повідомлено позивача про те, що встановлення статусу дружинам померлих учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС статтею 10 Закону № 3551 не передбачено. Роз`яснення з цього питання була надано Міністерством соціальної політики України листами від 04.07.2017 № 389/0/166-17/401 та від 20.12.2019 № 1/10-6018 (арк.спр.9).

Також відповідачем надано суду лист Міністерства соціальної політики України від 20.12.2019 № 1/10-6018 , в якому зазначено, що до осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (пункт 1 стаття 10) належать, зокрема, сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 та 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів. Встановлення статусу дружинам померлих учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, статтею 10 Закону не передбачено (арк.спр.51-52).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551) та Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (далі Положення № 302).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

В преамбулі до Закону № 3551 зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого становлення до них.

Поширення чинності Закону № 3551 на членів сім`ї загиблої особи є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни.

Відповідно до статті 4 Закону № 3551 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону № 3551 до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Пунктами 1, 9 частини другої статті 7 Закону № 3551 визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

З аналізу наведених правових норм слідує, що обов`язковими умовами, за яких особу можна віднести до осіб з інвалідністю внаслідок війни, є наявність інвалідності, доказів залучення такої особи до військовослужбовців або до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 15.04.2021 № 86 вбачається, що ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС (арк.спр.21).

З копії військового квитка ОСОБА_2 серії НОМЕР_8 від 09.06.1960 вбачається, що останній з 12.09.1986 по 30.10.1986 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (в/ч34003) (арк.спр.10).

Таким чином, ОСОБА_2 був військовослужбовцем військової частини № НОМЕР_9 , який з 12.09.1986 по 30.10.1986 виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та був інвалідом 2 групи, захворювання та смерть якого пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Отже, з аналізу зазначених норм чинного законодавства України та з наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку, що померлий чоловік позивачки належав до осіб з інвалідністю внаслідок війни і помер від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тому відповідно до статті 7 Закону № 3551 належить до інвалідів війни, а згідно статті 4 Закону № 3551 - до ветеранів війни.

Згідно з положеннями пункту 1 статті 10 Закону № 3551 чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Пунктом 2 статті 10 Закону № 3551 визначено, що чинність цього Закону поширюється на дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів, підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге. На дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя особами з інвалідністю, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті особи з інвалідністю.

Відповідно до пункту 4 Положення № 302 особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого".

"Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина (абзац другий пункту 7 Положення № 302).

Враховуючи викладене, а також те, що позивачка ( ОСОБА_1 ) перебувала в зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_2 , який у відповідності до положень пунктів 1, 9 частини другої статті 7 Закону № 3551 належав до осіб з інвалідністю внаслідок війни, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 10 Закону № 3551 має право на встановлення статусу та отримання посвідчення члена сім`ї загиблого інваліда війни, а тому відповідач неправомірно відмовив у задоволенні її заяви про видачу такого посвідчення.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, які слід задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією від 09.06.2021 (арк.спр.6).

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, позивачу необхідно відшкодувати 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (, місцезнаходження: Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вул.Новікова, будинок 15-Б) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області надати ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати «Посвідчення члена сім`ї загиблого» ветерана війни відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Кисельова