Справа № 237/1500/21
Суддя: Ліпчанський С. М.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер справи 237/1500/21
Номер провадження 2-а/237/28/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.21 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ліпчанського С. М.,

при секретарі Бахтіяровій Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Мар?їнського районного суду Донецької області з адміністративним позовом про визнання дій протиправними та скасування постанов.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до постанови, я нібито о 11 годині 05 хвилині, рухаючись за кермом автомобіля зі швидкістю 102 км/год по автошляху М02 Кіпті - Глухів - Бачівськ 93 км., не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29 (обмеження максимальної швидкості) при цьому перевищив встановлену обмежену швидкість руху на 52 км/год, а також на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.4а та розділу 33 ПДР, зафіксовано на засіб вимірювальної техніки ТгuСam LТІ 20/20 №С001134. Зазначені дії інспектора вважає протиправними, а постанову незаконною, винесену з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв?язку з чим вона підлягає скасуванню.

У судове засідання позивач та відповідач не з?явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач вказує, що 19 квітня 2021 року, він рухався на транспортному засобі ToyotaLandCruiser 200 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому, по автошляху М02 у напрямку м. Глухів. В районі м. Борзна 93 км автошляху М02, він був зупинений патрульним автомобілем SkodaRapid білого кольору д.н.з НОМЕР_2 . До його автомобілю підійшов співробітник патрульної поліції старший сержант поліції ОСОБА_2 та вимагав пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію, і сказав, що водій нібито порушив вимогу дорожнього знаку 3.29, перевищив швидкість.

Підійшовши до мого автомобілю, співробітник поліції висловив вимогу пред`явити йому документи і сказав, що водій нібито порушив вимогу дорожнього знаку 3.29, перевищив дозволену швидкість руху. Дорожній знак 3.29 на цьому відрізку шляху встановлено декілька, який з них водій нібито порушив, ОСОБА_2 не зазначив. На це ОСОБА_1 сказав, добре, якщо ви вважаєте що я щось порушив, давайте ознайомлюсь з доказами та почнемо розглядати справу про адміністративне правопорушення, та зазначив що знак 5.70 "Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху" відсутній. На ці слова інспектор поліції ОСОБА_2 вимагав пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення для складання постанови. На моє прохання надати докази порушення, інспектор ОСОБА_2 відмовив.

При проведенні фіксації швидкості транспортного засобу автоматична фото і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку, визначеному Законом "Про Національну поліцію" (стаціонарно вмонтованим способом), ручне розміщення засобів автоматичної фото і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону "Про Національну поліцію". Крім того, контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється тільки в місцях, які облаштовані відповідним до Правил дорожнього руху знак 5.70 "Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху", інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів», оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону, згідно з якою «Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці».

З пояснень вбачається, що через деякий час підійшов другий співробітник поліції з засобом вимірювальної техніки ТгuСam LТІ 20/20 №С001134, на якому відсутня пломба, що підтвердив інспектор поліції. Переглянувши відеозапис на ТгuСam LТІ 20/20 чіткого зображення автомобіля, водія, відстані не має. Знаків 3.29, 5.70 не видно. Вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відоефіксації, але не у автоматичному, а у ручному режимі.

Інспектор пішов до свого службового транспорту, та повідомив, що на водія буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Водій пред`явив документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію, на що інспектор заперечив та знов пішов до свого службового автомобілю. По телефону 102 ОСОБА_1 залишив скаргу на дії інспектора поліції, та вимагав інших співробітників поліції для об`єктивного розгляду постанови.

Через деякий час ОСОБА_2 повернувся з постановою, яка була вже заповнена, і почав зачитувати постанову серію ДП №18765028 від 19 квітня 2021 року. В постанові не вірно вказане місце реєстрації водія, на що позивачем було звернуто увагу поліціянта. На вимогу виправити данні і віддати копію постанови, інспектор поліції відмовив і зазначив, що постанову ним буде отримано поштою.

Таким чином, після зупинки транспортного засобу, висловлення звинувачень інспектор ОСОБА_2 (0033613) одразу виніс постанову, не розглянувши справу по суті.

Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, та взагалі з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

В постанові невірно вказано дані транспортного засобу та місце реєстрації.

Відповідно до статті ІІ Правил етичної поведінки встановлено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законівУкраїни, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законівУкраїни, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- поважати і не порушувати права та свободилюдини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

- у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

- виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місцепроживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;

- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

- мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу;

- дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики;

- зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома, у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено:

- сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- допускати будь-які привілеї чи обмеження за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками;

- використовувати будь-які предмети, на яких зображена символіка політичних партій, та провадити політичну діяльність, висловлювати особисте ставлення до діяльності політичних партій під час виконання службових повноважень, а також використовувати службові повноваження в політичних або особистих цілях;

- розголошувати та використовувати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, у тому числі після припинення служби в поліції, крім випадків, визначених законом;

- знімати з однострою чи приховуватина грудний знак (жетон), а також будь-яким іншим чином перешкоджати прочитанню інформації на ньому або фіксуванню за допомогою технічних засобів, крім випадків, коли поліцейський виконує службові обов`язки в режимі секретності в установленному законодавством України порядку;

- перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

3. Поліцейський повинен дотримуватись субординації у стосунках з колегами, з повагою ставитись до старших за віком.

В рішенні Конституційного суду № 5-рп/ 2015 від 26 травня 2015 року, по справі № 1-11/2015 було зазначено:

«За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з Кодексом ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу».

Враховуюче зазначене, інспектор заздалегідь переконаний в вині водія, не міг об`єктивно з`ясувати обставини справи, що є грубим порушенням всебічного розгляду справи.

Відповідно до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення України зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Але при відсутності жодних доказів моєї провини, інспектор грубо порушив вимоги зазначеної статті, не розглянувши об`єктивно в сукупності докази, взагалі упереджено поставився до мене, виносячи постанову про притягнення мене до адміністративної відповідальності без будь якого розгляду справи, вивчення доказів.

На підставі частини 1 статті 272 Кодексу України Про адміністративні правопорушення, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Статтею 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Зокрема, хочу зауважити, що у відповідності до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

-дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

-транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

-технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

-розмір штрафу та порядок його сплати;

-правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

-відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З огляду на постанову, в неї відсутні будь які додатки, в тому числі і обов`язкові зазначення технічного засобу (що є імперативною вимогою), якими здійснено фото або відеозапис. Таким чином, в справі відсутні та не розглядались будь які докази, які б могли підтвердити правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, посадова особа не могла оцінити за власним переконанням за відсутністю будь яких доказів, а тому є всі підстави вважати, що відповідач був упереджений та порушив вимоги ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За таких вищезазначених в позовній заяві обставинах, відповідач прийняв рішення з грубими порушеннями Конституції України, законів України та інших зазначених нормативно правових актів, не обґрунтовано, без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення, упереджено, не добросовісно та не розсудливо, а також з порушенням моїх прав на участь у процесі прийняття рішення.

У зв`язку з вищезазначеним, дії відповідача є протиправними, а постанова є незаконною, винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Як зазначає ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання. Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 139, 242-246, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративну справу ОСОБА_1 до Управління пенрульної поліції в Чернігівській області ДПП про визнання протиправними дій та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора взводу 2 роти 3, БУПП в Чернігівській області Департаменту Патрульної поліції, старшого сержанта поліції Козлова Євгена Анатолійовича.

Скасувати постанову серія ДП18 №765028 від 19 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, зазначену справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Донецький апеляційний суд через Мар`їнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Ліпчанський