Справа № 380/12389/20
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань відводу

26 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/12389/20 пров. № А/857/9595/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Шевчук С.М.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові заяву ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 про відвід судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Іщук Л.П. у справі за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі №380/12389/20 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа №380/12389/20 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2021 визначено склад суду: головуючий суддя - Шинкар Т.І., склад колегії суддів - Шевчук С.М., Іщук Л.П.

22.07.2021 судом апеляційної інстанції зареєстрована заява ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 про відвід судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Іщук Л.П., яка мотивована тим, що ОСОБА_3 у складі колегії суддів: Онишкевич Т.В., Обрізко І.М. розглянуто справу №380/2434/20, в якій суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах позивач (фізична особа) не підпадає під визначення «сільськогосподарський товаровиробник», а отже не може бути застосована пільга, передбачена приписами пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. Вказане, на переконання заявника, свідчить, що у судді Іщук Л.П. остаточно сформувалась правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах і це викликає достатньо обґрунтований сумнів в об`єктивності, безсторонності і неупередженості судді у розгляді справи №380/12389/20.

Вирішуючи подану заяву, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною 3 статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у ухвалі 10 лютого 2021 року у справі №9901/224/20 головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

При цьому, частиною 4 статті 36 КАС України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких не влаштовує учасника справи.

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції відхиляє твердження представника позивача щодо існування обставин, які викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Іщук Л.П., наведені представником позивача обставини не підтверджують особисту зацікавленість судді Іщук Л.П. в результатах розгляду справи, не є за законом прямою та безумовною підставою до відводу судді, не впливають на неупередженість судді, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 про відвід судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Іщук Л.П. у справі №380/12389/20 відмовити.

Згідно з частиною 4 статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 про відвід судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Іщук Л.П. у справі за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі №380/12389/20.

Передати заяву ОСОБА_1 представника Дахнович Орисі Дмитрівни про відвід судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Іщук Л.П. у справі №380/12389/20 іншому судді, який не входить до складу суду, в поряду, встановленому ч.1 ст.31 Кодексу адміністративного судочинства України, для вирішення питання відводу судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Іщук Л.П.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
С. М. Шевчук