Справа № 260/3534/20
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2021 року м. Ужгород№ 260/3534/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Скраль Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Шестак Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився;

представник позивача: Вайдич Ярослав Володимирович;

відповідач: ДПС України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області представник Петрова Ольга Миколаївна;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ДПС України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Августина Волошина, 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 14 липня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 26 липня 2021 року.

27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 через уповноваженого представника ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Закарпатській області від 20 лютого 2019 року № , яким визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 128 271,20 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 32 067,80 грн.; 2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Закарпатській області від 20 лютого 2019 року №, яким застосовано санкцію у розмірі 170 грн. за неподання річної декларації з податку на доходи фізичної особи; 3) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Закарпатській області від 20 лютого 2019 року №, яким нараховано військовий збір на суму 9 666,02 грн. та застосовано штрафну санкцію на суму 2 416,51 грн.

03 листопада 2020 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в даній адміністративній справі.

18 грудня 2020 року ухвалою занесеною до журналу судових засідань замінено Головне управління ДФС у Закарпатській області на Головне управління ДПС у Закарпатській області

02 лютого 2021 року ухвалою занесеною до журналу судових засідань замінено Головне управління ДПС у Закарпатській області на ДПС України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області

18 лютого 2021 року ухвалою суду закрито пiдготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

01 червня 2021 року ухвалою суду витребувано від Акціонерного Товариства "Укрсоцбанк", , наступні докази: - копію кредитного договору зі змінами і доповненнями (додатковими угодами), графіком погашення кредиту, а також всі докази прощення боргу відносно ОСОБА_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 ідент. номер НОМЕР_2 ; - надати відомості про основну суму боргу із врахуванням курсу Національного - банку України на день прощення боргу (тобто сума боргу в гривневому еквіваленті); - докази виконання умов про повідомлення клієнта банку ОСОБА_1 про прощення боргу за самостійним рішенням банку.

24 червня 2021 року ухвалою суду витребувано від Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК" наступні докази: - копію кредитного договору зі змінами і доповненнями (додатковими угодами), графіком погашення кредиту, а також всі докази прощення боргу відносно ОСОБА_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 ідент. номер НОМЕР_2 ; - надати відомості про основну суму боргу із врахуванням курсу Національного - банку України на день прощення боргу (тобто сума боргу в гривневому еквіваленті); - докази виконання умов про повідомлення клієнта банку ОСОБА_1 про прощення боргу за самостійним рішенням банку.

На час постановлення судового рішення витребувані докази - суду не надані.

За приписами частини 9 статті 80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

З огляду на вказані приписи суд здійснює розгляд справи за наявними в ній доказами.

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 20.02.2019 №, №, № відповідачем прийнято без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення. Це пояснюється тим, що правових підстав, визначених ст. 78 ПК України, для проведення позапланової перевірки у Відповідача не було. Також на податкову адресу Позивача не надсилалося Відповідачем: письмового повідомлення про дату початку та місце проведення невиїзної перевірки; запитів на отримання документів у рамках перевірки або запитів, які б відповідали вимогам ст. 73 ПК України; акту перевірки, а також податкових повідомлень-рішень, а тому фактично Позивач був позбавлений наступних прав, а саме: бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, та за власною ініціативою пояснення з питань, що не запитувалися контролюючим органом (пп. 17.1.6 та п. 79.3 ПК України); ознайомлюватися та отримувати акти перевірок, проведених контролюючими органами (пп. 17.1.6 ПК України); перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому ПК України (пп. 17.1.6 ПК України); додати додаткові документи до заперечень на акт перевірки (п. 44.7 ПК України); взяти участь під час розгляду заперечень на акт перевірки (п. 86.7 ПК України); оскаржити податкові повідомлення-рішення до ДФС України (ст. 56 ПК України). На порушення Порядку №395 в акті перевірки відповідачем не вказано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував те, що АТ «УКРСОЦБАНК» повідомило позивача про отримання доходу та про необхідність сплати з цього доходу до бюджету ПДФО і військовий збір, тобто належних і допустимих доказів виконання банком вимог пп. «д» п. 164.2.17 ПК України у акті перевірки не зафіксовано. У свою чергу, лист АТ «УКРСОЦБАНК» від 01.10.2018 №05.6-12/79-997 за законом не є тим засобом доказування, що підтверджує виконання банком вимог пп. «д» п. 164.2.17 ПК України. Згідно з ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Також на порушення Порядку № 395 у акті перевірки від 02.01.2019 №4/07-16-13 05/ НОМЕР_1 не зазначено, на підставі якого саме договору і коли позивач отримав кредит, чи цей кредит був взятий у гривні чи у іноземній валюті, також у акті перевірки не зазначено на підставі якої додаткової угоди було прощенно суму кредиту і чи відбулося анулювання тільки тіла кредиту чи й процентів, пені і інших штрафних санкцій. В акті перевірки органом ДФС теж не досліджено правову природу реструктуризації боргу та не вказано чи відбулася зміна кредитних умов, а саме: у зв`язку з інфляційними процесами чи відбулася заміна взятих грошових зобов`язань у валюті з переходом на гривню, тобто чи поширюється на Позивача дія пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України. До того ж, у акті перевірки відповідач не зафіксував, що ним зроблено запити на отримання документів і що позивач відмовився надати такі документи чи пояснення, про що мало бути складено відповідний акт. Не витребування та не дослідження документів ГУ ДФС у Закарпатській області вплинуло на об`єктивність результату перевірки.

28 грудня 2020 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України позивач у IV кварталі 2015 р. отримав дохід (644 400,98 грн.) у вигляді додаткового блага за ознакою « 126» від AT «УКРСОЦБАНК». Інформація про суму отриманих доходів у вигляді додаткового блага підтверджена листом банку від 01.10.2018 №05.6-12/79-991. У листі банку від 01.10.2018 зазначено про анулювання основної суми боргу (кредиту) позивача у розмірі 645 009,98 грн. за самостійним рішенням кредитора, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності і відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПП України повідомлено позивача шляхом надання повідомлення під підпис особисто про прощення (анулювання) основної суми кредитної заборгованості та включення у IV кварталі 2015 р. суми прощеного (анульованого) боргу у розмірі 644 400,98 грн. до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку. Дохід, отриманий позивачем як додаткове благо відображено у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за IV квартал 2015 р. з ознакою доходу « 126». Перевірку позивача проведено саме в частині статті з підстав не подання в установлений строк податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 p., оскільки, у позивача виник такий обов`язок. Зазначаю, що наказ на проведення перевірки, акт проведення перевірки та оскаржувані податкові повідомлення - рішення надсилалися позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням з повідомленням про вручення.

Під час розгляду справи по суті уповноважений представник заперечував щодо відкладення розгляду справи для отримання витребуваних від Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК" доказів. Позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечила та просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2. Обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 04 вересня 2018 року Головне управління ДФС Закарпатській області звернулося до АТ «УКРСОЦБАНК» з листом № 7963/10/07-16-13-11-18 про надання інформації, в якому зазначають, що згідно з проведеним аналізом відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів за 2015 рік, встановлено, що АТ «УКРСОЦБАНК», анульовано (прощено) кредитором за своїм самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства ( ознака 126), суму боргу, в тому числі ОСОБА_1 у сумі 644 400,98 грн., (а.с. 149-150).

01 жовтня 2018 року АТ «УКРСОЦБАНК» на запит Головного управлінню ДФС Закарпатській області надало електронним шляхом відповідь № 05.6-12/79-991, в якому підтвердили нарахування банком та виплату ОСОБА_1 доходу (форма 1-ДФ) протягом 2015 року з ознакою доходу « 126» у вигляді основної кредитної заборгованості прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, (а.с. 106-108).

19 листопада 2018 року Головне управління ДФС у Закарпатській області видало наказ № 1893 «Про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 », яким наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питання правильності нарахування і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору про отриманому у 2015 році від ПАТ «УКРСОЦБАНК» доходу (додаткове благо), (а.с. 20).

27 листопада 2018 року Головне управління ДФС Закарпатській області звернулося з листом до ОСОБА_1 в якому просять надати в найкоротший термін (до 20.12.2018р.) належним чином завірені копії Договору або повідомлення про анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту) платника податку в сумі 644400,98 гривень, прощеного (анульованого) у 2015 році кредитором (AT «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ: 0039019) за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства. Також просять надати інші наявні документи, які пов`язані з анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту) та нарахуванням і сплатою податків та зборів, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, (а.с. 113).

02 січня 2019 року, Головним управління ДФС Закарпатській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військовому збору по отриманому у 2015 році від АТ ««УКРСОЦБАНК» () доходу, як додаткове благо, (а.с. 21-27).

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 02.01.2019 № 4/07-16-13-05/ НОМЕР_1 (далі - акт перевірки), яким зафіксовано порушення позивачем (а.с. 27):

- п.16.1.3 п.16.1 ст.16, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.168.1.3 п.168.1 ст.168, пп. «в» п. 176.1 ст.176 п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 за № 2755-VI, із змінами та доповненнями, неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік;

- пп. 162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст.168 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-1V, із змінами і доповненнями, в результаті чого перевіркою нараховано 128271,20 грн. податку на доходи фізичних осі за 2015 рік із суми доходу, отриманого платником податку як додаткове благо;

- пп.1.1, пп.1.2, пп.1.4, пп.1.6 п. 16 1 підр. 10 розд. ХХ, пп. 162.1.1 п.162.1 ст.162, пп. 163.1 п. 163 ст. 163, пп.168.1.3 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу Україні від 02.12.2010 року №2755-Vl (зі змінам та доповненнями), в результаті чого перевіркою нараховано 9666,02 грн. військового збору за 2015 рік суми доходу, отриманого платником податку як додаткове благо.

На підставі акту перевірки Головного Управління ДФС у Закарпатській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області від 20 лютого 2019 року № відносно фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) контролюючим органом застосовано штрафні санкції у сумі 170 грн., (а.с. 28).

- податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області від 20 лютого 2019 року № відносно фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) контролюючим органом збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на суму 128 271,20 грн.. та штрафні санкції на суму 32 067,80 грн., (а.с. 30);

- податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області від 20 лютого 2019 року № відносно фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) контролюючим органом збільшено грошового зобов`язання за платежем Військовий збір на суму 9 666,02 грн. та 2 416,51 грн. штрафних санкцій, (а.с. 32).

Не погодившись із вказаними повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено положеннями ПК України.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2015) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Законом України від 09.04.2015 №321-VIII«Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань», положення якого набрали чинності 07.05.2015, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 01.01.2014.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01.01.2015.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Наведені норми також вказують на те, що основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника. Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового або майнового стану платника податку.

При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Крім того, кредитор в свою чергу має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку. Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

Отже, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України позивач у IV кварталі отримав 644 400, 98 грн у вигляді додаткового блага за ознакою "126" від АТ "Укрсоцбанк".

Враховуючи наведене, суд вважає, що сума прощеної позивачу основної заборгованості, в сумі 644 400,98 грн. є доходом платника податку та підлягає оподаткуванню.

Отже, анульована у 2015 році основна сума кредитної заборгованості позивача за кредитним договором є доходом, який отриманий платником податку як додаткове благо, а відповідно такий дохід підлягає включенню до річного оподаткованого доходу

За встановлених у даній справі обставин анулювання (прощення) кредитором суми заборгованості у розмірі 644 400,98 грн. суд приходить до висновку, що вказана сума у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2015 рік.

При цьому, як встановлено в ході розгляду справи, у листі банку від 01.10.2018 зазначено про анулювання основної суми боргу (кредиту) позивача у розмірі 645 009,98 грн. за самостійним рішенням кредитора, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності і відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України повідомлено позивача шляхом надання повідомлення під підпис особисто про прощення (анулювання) основної суми кредитної заборгованості та включення у IV кварталі 2015 р. суми прощеного (анульованого) боргу у розмірі 644 400,98 грн. до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку. Дохід, отриманий позивачем як додаткове благо відображено у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за IV квартал 2015 р. з ознакою доходу « 126», (а.с. 106-109).

Таким чином, банк виконав вимоги пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України в повному обсязі і вказаний дохід підлягав включенню позивачем до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік та оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за ставками 15 (20) відсотків.

Разом з тим суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство чітко визначало, що сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014 не є додатковим благом, у силу визначеного пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України правового врегулювання, однак необхідною передумовою є саме зміна валюти кредитування. Доказів того, що така умова (зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню та прощення розміру різниці, відповідно розрахованої) мала місце, або що позивачу відмовлено банком у застосуванні такої умови сторонами не надано, а судом не встановлено.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2020 року у справі №500/583/19.

Згідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, оскільки банком було здійснено прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Тобто, з наведеного підтверджується, що кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), що є підставою для зобов`язання позичальника (позивача) відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку на доходи з фізичних осіб у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

З огляду на встановлені обставини нарахування сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору саме за прощення (анулювання) кредитором за його самостійним рішенням основної суми боргу (кредиту), відсутності доказів зміни валюти за відповідним кредитом з іноземної валюти у гривню, суд приходить до висновку про те, що такий борг набуває статусу додаткового блага та відповідно до вимог підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Водночас підпунктом «а» пункту 176.1 статті 176 ПК України встановлено, що платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (пункт 120.1 статті 120 ПК України).

Таким чином, дії позивача щодо неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік не відповідають нормам податкового законодавства.

З огляду на викладене, суд погоджується із доводами відповідача щодо правомірності визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту), а також нарахування йому штрафних (фінансових) санкцій за неподання (несвоєчасне подання) податкової декларації.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Законом України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01.01.2015, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відтак, за встановлених обставин отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага, правильними є й доводи відповідача щодо правомірності визначення позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно прийнято податкові повідомлення-рішення від 20 лютого 2019 року № , № , № , а відтак такі не підлягає скасуванню, як протиправні.

Щодо доводів представника позивача, що документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї обставини визначених ст. 78 ПК України. При цьому посилання Відповідача у наказі від 19.11.2018 року № 1893 про проведення перевірки на п. 78.1.2 ПК України є безпідставним, адже у позивача немає контрольованих операцій з трансфертним ціноутворенням, що підпадають під дію п. 39.4 ПК України, а тому декларації з трансфертного ціноутворення і не могли подаватися. Також наказ від 19.11.2018 року № 1893 не скріплений гербовою печаткою, а тому такий наказ в силу абз. 3 п.81.1 ПК України є недійсним.

Суд, вважає такі посилання позивача помилковими, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

За правилами пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (пункт 79.3 статті 79 ПК України).

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до пункту 86. 8 статті 86 ПК України Податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Наказом від 19 листопада 2018 року № 1893 на підставі п. 20.1.4 статті 20, пп.78.1.2 п. 78.1 статті 78 та п.79.2 статті 79 ПК України наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 з питання правильності нарахування та своєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору по отриманому у 2015 році від "ПАТ "Укрсоцбанк" доходу (додаткове благо), (а.с. 20) та провести перевірку з 20 грудня 2018 року тривалістю 2 робочі дні.

Згідно приписів п. 78.1.2 статті 78 ПК України, платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

В даному випадку, відповідачем проведено перевірку з підстав не подання в установлений строк податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, оскільки у позивача виник такий обов`язок з огляду на обставини встановлені вище в судовому рішенні, тому так доводи позивача спростовані змістом самої норми, на підставі якої організована перевірка.

Копію наказу № 1893 від 19.11.2018 року та письмове повідомлення №447/07-16-13-05-07 від 19.11.2018 року про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано позивачу 20.11.2018 року, та вручено 21.11.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення № 1561.

Отже, позивач був повідомлений у належний спосіб про початок проведення перевірки (а.с.110), позивач отримав наказ та повідомлення від 19.11.2018 року) та міг бути присутнім при проведенні такої, надати всі необхідні документи, які були вирішальними для позивача у даній ситуації.

Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу, абз. 3 п. 81.1 ПК України.

Згідно дослідженого судом Наказу № 1893, такий дійсно не містить печатки, однак встановлені судом обставини справи, вказують, що уповноважена особа здійснила перевірку на підставі наказу за підписом керівника та письмового повідомлення, які були отримані позивачем.

Отже, під час розгляду справи судом не встановлено, що інспектором здійснювалася перевірка без наявності для цього правових підстав, а тому окремі дефекти наказу про призначення перевірки не спростовують встановлених судом обставин справи та не можуть бути достатньою та єдиною підставою для визнання протиправними оскаржуваних рішень та їх скасування. Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 19 листопада 2018 року, а також письмове повідомлення від 19 листопада 2018 року про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки був повідомлений позивач ОСОБА_1 , шляхом надіслання таких рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке ним отримано 21 листопада 2018 року, (а.с. 110).

Разом з тим, Головним управлінням ДФС у Закарпатській області відповідно до пункту 42.2 ст.42, пунктів 86.2, 86.8 ст.86 ПК України були надіслані ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення акт від 02.01.2019 та податкові повідомлення рішення від 20 лютого 2019 року з розрахунками, проте, зазначені листи повернулися за закінченням терміну зберігання, (а.с. 111-112).

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність покликань позивача на протиправність дій податкового органу щодо не надсилання копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та акту від 02.01.2019 № 4/07-16-13-05/ НОМЕР_1 .

Згідно із частинами 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, у рішенні від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Надаючи оцінку доводам позову, суд також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Інші доводи адміністративного позову не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах повноважень, на підставі, у спосіб передбачений законодавством, що спростовує вимоги адміністративного позову та у задоволенні якого слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ДПС України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

СуддяТ.В.Скраль