Справа № 120/2583/21-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2583/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар П.А.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

23 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач в березні 2021 року звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у здісненні перерахунку пенсії позивачу з 01.11.2011 у відповідності до ст. 50, ч. 4 ст. 54, 67, 71 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, яка діяла до 28.12.2007, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році, першої категорії, інваліду війни 2 групи, в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком - основна державна пенсія та щомісячна додаткова пенсія, за шкоду заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, - протиправною;

- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у здійсненні перерахунку пенсії позивачу з 26.04.2019 та з 02.07.2019 на підставі норм прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та норми Конституції України, як норм прямої дії, - протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії позивачу з 02.11. 2011 у відповідності до ст. 50, ч. 4 ст. 54, 67, 71 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, яка діяла до 28.12.2007, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році, першої категорії, інваліду війни 2 групи, здійснивши виплату сум пенсій з урахуванням проведених раніше виплат, врахувавши при цьому, що розмір державної пенсії позивача не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком, а розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, становить 75% мінімальної пенсії за віком, застосувавши при цьому показник мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії позивачу з 26.04.2019 та з 02.07.2019 на підставі норм прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та норми Конституції України, як норм прямої дії, врахувавши при цьому, що позивач не мав статусу військовозобов`язаного, призваного на військові збори по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, тому перерахунок пенсії по ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не підпадає під дію пункту 9-1 постанови КМУ від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі змінами постанов КМУ №851 від 15.11.2017 та №543 від 26.06.2019 за формулою, так як позивач не виявив бажання на здійснення перерахунку пенсії за формулою;

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у здійсненні перерахунку пенсії позивачу з врахуванням постанови КМУ №894 від 13.07.2004 "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та постанови КМУ №1293 від 27.12.2005 "Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 14.07.2004 перерахувати державну пенсію позивачу, яку збільшити на 12% згідно постанови КМУ №894 від 13.07.2004 "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та збільшити розмір державної пенсії з 01.01.2006 в 3,5 рази відповідно до постанови КМУ №1293 від 27.12.2005 "Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до моменту втрати чинності вказаних постанов КМУ, з урахуванням виплачених сум пенсій;

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у здійсненні перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2020 та з 01.01.2021 у відповідності до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та у відповідності до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.06.2019 у справі №802/1252/18-а у зв`язку з ростом розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 01.01.2020 та на 01.01.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії позивачу з 02.01.2020 та з 02.01.2021 на підставі норм прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та норми Конституції України, як норм прямої дії.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.04.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повернуто особі, яка її подала.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 02.04.2021 залишились не виконаними, недоліки позовної заяви у встановлений строк не усунуті, а тому наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, вона повертається позивачеві.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що ухвалу суду від 02.04.2021 про залишення позовної заяви без руху позивач не отримував, а тому був позбавлений права надати обґрунтоване клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Крім того, стосовно строку звернення до суду, позивач зазначає, що про порушення своїх прав він дізнався із листів відповідей відповідача на свої заяви щодо перерахунку пенсії, та звернувся до суду в межах шестимісячного строку, а тому суд помилково дійшов висновку про пропущення строку звернення до суду.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 30.06.2021.

Згідно з ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

За відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою судді Вінницького окружного адміністративного суду від 02.04.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Крім того, звертаючись до суду 26.03.2021 з цим позовом, у позовній заяві позивач зазначив, що з аналогічним позовом до цього самого відповідача з цих самих підстав та предмету позову, до інших судів не звертався, однак встановлені обставини з КП "ДСС" суперечать вказаному, оскільки в провадженні суду перебували справи з аналогічними предметами позову (№ 120/1831/20-а, №120/395/21-а, №802/1252/18-а, № 120/1925/19-а) за позовами ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльність у перерахунку пенсії та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії.

Вказаною ухвалою суд надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання документального обґрунтованого пояснення щодо причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.04.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала, оскільки вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 02.04.2021 залишились не виконаними, недоліки позовної заяви у встановлений строк не усунуті.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Згідно ч.ч. 1-2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 15 статті 171 КАС України визначено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Положенням п.7 ч.1 ст.240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Необхідно врахувати, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує.

Колегія суддів також враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у спорах цієї категорії, які полягають у такому:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. За умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Верховний Суд зазначив, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, посилання апелянта на те, що про порушення свого права позивач дізнався безпосередньо із листа відповідача від 05.11.2020 № 4735-4868К-02/8-0200/20 є необґрунтованими.

Крім того, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 зазначив, що отримання позивачем листа органу ПФ України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому, числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії справа Девеер проти Бельгії).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998 заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, пункт 33).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Разом з тим, Вінницький окружний суд адміністративний суд встановивши, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом ухвалою від 02.04.2021 вказану позовну заяву залишив без руху.

Відповідно до ч.1 та 2 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення (ч. 6 ст. 169 КАС України).

З наведених норм слідує, що підстави для залишення позовної заяви без руху встановлені саме статтею 160, 161 КАС України, перелік яких є вичерпним. Також, ухвала про залишення без руху має містити не лише виявлені недоліки, але й спосіб їх усунення. Невиконання належним чином вмотивованої ухвали у спосіб визначений судом тягне за собою наслідок у вигляді повернення такої скарги. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви та направляє її не пізніше наступного дня після її постановлення.

Суд апеляційної інстанції встановив, що у зв`язку з недостатнім матеріальним фінансуванням суду про ухвалу від 02.04.2021 позивача повідомлено в телефонному режимі 05.04.2021, про що секретарем судового засідання складено телефонограму (наявну в матеріалах справи), у якій вказано про те, що позов залишено без руху та можливість самостійно отримати копію цієї ухвали в приміщенні Вінницького окружного адміністративного суду.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 124 КАС України, передбачено, що судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Стаття 129 КАС України визначає порядок виклику (повідомлення) шляхом надсилання тексту повістки електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Колегія суддів погоджується, з висновком суду першої інстанції, що ним вжито достатніх заходів для належного повідомлення позивача щодо виконання вимог ухвали суду, однак у запропонований судом термін позивачем вимоги ухвали від 02.04.2021 про залишення позовної заяви без руху не виконано.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (частина перша, пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання встановленого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07.07.1989).

Також рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належним їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, що також кореспондується із приписами статті 44 КАС України.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 Європейський суд з прав людини зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 120/4080/19-а та інших.

Отже, позивач, будучи обізнаний телефонограмою щодо наявності ухвали про залишення позовної заяви без руху у запропонований судом термін, вимоги ухвали від 02.04.2021 не виконав та не усунув недоліки позовної заяви.

Згідно п. 1 ч. 4, ч. 5 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відтак відсутні підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права при прийнятті ухвали від 26.04.2021.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.