Справа № 640/16990/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року м. Київ № 640/16990/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., при секретарі судових засідань Перегудовій Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» до Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 14.06.2019 року,-

за участю:

представника позивача: Дмітрієвої В.В.

представника відповідача: Рибак А.Ю.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 14.06.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на безпідставність висновків відповідача про порушення товариством податкового законодавства, оскільки, реальність господарських операцій з контрагентами підтверджено наявними первинними документами. Разом з тим, позивач зазначає про недотримання контролюючи органом процедури перевірки, враховуючи повідомлення товариством перевіряючих про факт втрати первинних документів.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

22.10.2019 до суду від Головного управління ДПС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказав на те, що під час перевірки встановлено неможливість здійснення контрагентами позивача господарських операцій з постачання (реалізації) товарів на адресу позивача по ланцюгу постачання, у зв`язку з відсутністю у вказаних суб`єктів господарювання необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, виробничих потужностей, власних основних засобів при значних обсягах реалізації послуг та товарів. Крім того, акцентовано увагу на тому, що товариством позивача було частково надано первинні документи бухгалтерського обліку, а про частину документів, що не надана, позивач повідомив контролюючий орган безпосередньо під час проведення перевірки, тобто, з порушенням строків визначених законодавством.

21 листопада 2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, якій додатково викладно обгартування позовних вимог.

12 грудня 2019 року відповідачем подано до суду клопотання про долучення до матерів справи доказів, а саме запити № 1 від 11.04.2019 року про надання документів, № 2 від 11.04.2019 року, № 3 від 12.04.2019 року, № 4 від 25.04.2019 року, акт № 333/26-15-14-07-02-1 від 25.04.2019 року, акт № 342/26-15-14-07-02-1 від 26.04.2019 , акт № 357-26-15-14-07-02-1 від 06.05.2019, наказ № 3845 від 28.03.2019 про проведення документальної планової виїзної перевірки, направлення, повідомлення, наказ на продовження строку проведення перевірки від 23.04.2019 № 4990, лист позивача № 81 від 07.05.2019, лист відповідача № 86392/10/26-15-14-07-02-15, службовий лист від 17.05.2019 № 4093/26-15-21-09, пояснення гр. ОСОБА_1 від 30.06.2016, протокол допиту свідка від 14.08.2018 ОСОБА_2 .

Також, 04 лютого 2020 року до суду позивачем подано клопотання про долучення доказів, а саме первинних документів бухгалтерського обліку (договорів).

Також, до суду відповідачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме додаток № 5 до акту перевірки від 13.05.2019 № 101/26-15-14-07-02-10/37203896.

04 березня 2021 року у судовому засіданні допитано в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо обставин наявності первинних документів у позивача за період який проводилась перевірка контролюючим органом та обставин зникнення зазначених документів. (а.с. 230-231 т. 11)

25.05.2021 у судовому засіданні ухвалено замінити первісного відповідача - Головне управління ДПС у м. Києві на Державну податкову службу України та відкладено підготовче засідання.

08.07.2021 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав та мотивів, викладених в позовній заяві, просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позову та просив відмовити в його задоволенні.

08.07.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення, згідно норм ст. 250 КАС України.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі направлень від 11.04.2019 року № 201/26-15-14-07-02-18, №781/26-15-42-08, № 202/26-15-14-09-01 від 15.04.2019 року № 215/26-15-14-07-02-18, виданого Головним управлінням ДФС у м. Києві, на відповідно до ст. ст. 20, 77, 82 Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок на ІІ квартал 2019 року та на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві від 28.03.2019 року № 3845, було проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «СМАРТ СОЛЮШИНЗ ГРУП» з питань дотримання вимог податкового законодавства в період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, валютного - за період 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, з питань єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2018 року, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки (додаток 1 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною).

Так, під час проведення перевірки директору ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» були вручені запити: від 11.04.2019 року № 1, № 2, від 12.04.2019 року № 3, від 25.04.2019 року № 4 про надання оригіналів всіх наявних первинних документів, даних бухгалтерського та податкового обліку за період з 01.01.2016 по 31.12.2018.

Водночас, 25.04.2019 року, 26.04.2019 року та 06.05.2019 року складено акт № 333/26-15140702-1, № 342/26-15-14-07-02-16 та № 357/26-15-14-07-02-1 про факт відмови позивача у наданні документів до проведення перевірки.

При цьому, про втрату первинних документів ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» було офіційно повідомлено ГУ ДФС у м. Києві листом від 07.05.2019 № 81 (вх. ГУ ДФС у м. Києві від 07.05.2019 № 95060/10), в якому товариством зазначено, що повідомлення про втрату документів до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві зроблено 07.05.2019.

За результатами проведення зазначеної перевірки, контролюючим органом було складено акт від 13.05.2019 № 101/26-15-14-07-02-10/37203896, та встановлено наступні порушення норм податкового законодавства:

- п. 44.1, 44.6. ст.44 , п.85.2. ст.85, п.п.134.1.1. п.1.134 ст.134, п.135.1. ст.135. ПК України, ст. 4, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 5 п. 7 П(С)БО 15 «Доходи, П(С)БО 16 «Витрати», п. 5 П(С)БО 11,п.п.2.1, п.2.2 Положення №88,з урахуванням ст. ст. 138-140 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 3920332 грн., у тому числі: за 2016 рік у сумі 527907 грн., за 2017 рік у сумі 1531636 грн., за 2018 рік у сумі 1860789 грн.

- п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, п. 185.1 ст. 185, п. п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192, п. 198.1 п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 4033078 грн. (а.с. 50-250 т. 1, а.с. 1-43 т. 2)

На підставі висновків акта перевірки, ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 14.06.2019 про визначення сум грошового зобов`язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств на суму 3920332,00 грн. (основної суми) та 980083,00 грн. (штрафних санкцій) внаслідок порушення вимог п. 44.1, 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, ст. ст. 138-140 ПК України;

- № від 14.06.2019 про визначення сум грошового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість на суму 3920748 грн. (основної суми) та 980187 грн. (штрафних санкцій) внаслідок порушення вимог п. 44.1, 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, п. 185.1 ст. 185, п.п. 192.1.1. п. 192.1 ст. 192, п.п. 198.1, п.п.198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 ПК України.

ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП», не погодившись з висновками акта перевірки та прийнятими за результатами проведення перевірки податковими повідомленнями-рішеннями, оскаржив їх у адміністративному порядку, шляхом подання скарг від 27.06.2019 № 143 та від 27.06.2019 № 142.

За результатами розгляду наведених скарг, рішенням ДФС України від 22.08.2019 № 40539/6/99-99-11-04-01-25 залишено без змін прийняті податкові повідомлення-рішення, а скарги - без задоволення.

Не погоджуючись із висновками перевірки та винесеними за її результатом податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи такі рішення протиправним та такими, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

У частині посилань товариства на порушення податковим органом процедури проведення перевірки, сторона позивача наголошує на тому, що позиція податкового органу про те, що ненадання запитуваних до перевірки документів та невчасне повідомлення контролюючого органу про втрату таких документів, є безпідставною, адже листом від 07.05.2019 № 81 було повідомлено перевіряючих про втрату запитуваних документів, а також, жодної санкції за порушення встановлених строків повідомлення про втрату документів, чинним законодавством не передбачено, а тому, прийняття рішення за змістом «не може врахувати», є невмотивованим. Як зазначає позивач, повідомлення про втрату документів подавав до Деснянського управління поліції ГУ НП у м. Києві юрисконсульт товариства Беспалюк В.А., який виявив їх зникнення з автомобіля під час їх транспортування з міста Бровари, де вони були на перевірці у аудитора, про що він повідомив директора 06.05.2019, тобто, у перший робочий день, та у подальшому, це було також доведено і до ГУ ДФС у м. Києві.

Як вже було зазначено вище, під час проведення перевірки директору ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» були вручені запити: від 11.04.2019 № 1, № 2, від 12.04.2019 № 3, від 25.04.2019 № 4 про надання оригіналів всіх наявних первинних документів, даних бухгалтерського та податкового обліку за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року.

Однак, про втрату первинних документів ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» було офіційно повідомлено ГУ ДФС у м. Києві листом від 07.05.2019 № 81 (вх. ГУ ДФС у м. Києві від 07.05.2019 № 95060/10), в якому зазначено, що повідомлення про втрату документів до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві зроблено 07.05.2019.

Положеннями ст. 44 розділу II ПК України, встановлені єдині вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, зокрема і порядок повідомлення платником податків органу державної податкової служби про втрату документів протягом всього терміну, встановленого законодавством для їх зберігання, загальний порядок відновлення документів та проведення перевірки платника у таких випадках.

Відповідно до норм статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

04 березня 2021 року у судовому засіданні було допитано в якості свідків гр. ОСОБА_3 (юрисконсульт товариства) та ОСОБА_4 (аудитор) щодо обставин наявності первинних документів у позивача за період який проводилась перевірка контролюючим органом та обставин зникнення зазначених документів.

Так, свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що є аудитором і здійснювала перевірку документів товариства позивача, та за три роки дефектів/проблем в них не виявила.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що ці ж документи вони надавали перевіряючим. Забравши документи у ОСОБА_4 поїхав додому й на вул. Бальзака, у нього з машини викрали вказані документи, про що надано відповідне звернення у поліцію.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що, дійсно, у даному випадку, вбачається формальне порушення товариством строку подання повідомлення про викрадення документів за п. 44.5 ПК України, однак, наявний факт порушення строку не може бути підставою для відкладення перевірки і формально можна дійти висновку про їх відсутність саме на момент оформлення результатів перевірки. Проте, з урахуванням того, що такі документи відновлені, їх наявність наразі спростовує висновки податкового органу в цій частині.

Однак, щодо самих встановлених перевіркою порушень, суд звертає увагу на таке.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення №88).

Відповідно до пункту 6.6 Положення №88, строк зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності в архіві підприємства, установи визначається згідно з нормативно-правовим актом з питань визначення строків зберігання документів, затвердженим центральним органом виконавчої влади у сфері архівної справи і діловодства, зокрема згідно з Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5.

Пунктом 44.5 ст. 44 ПК України, визначено, що у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Згідно п. 44.6. ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Таким чином, вимогами податкового (бухгалтерського) законодавства зобов`язано платника податків забезпечити відновлення втрачених, пошкоджених або достроково знищених документів.

Відповідно до вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим особам контролюючих органів у повному обсязі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Як слідує зі змісту акта перевірки, під час аналізу регістрів бухгалтерського обліку (журналів-ордерів та відомостей по рахунку 631, оборотно-сальдових відомостей за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року), на балансі ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» станом на 01.01.2016 року, обліковується кредиторська заборгованість на загальну суму 1498903 грн., яка залишилась непогашеною, станом на 31.12.2018 року по розрахунках з:

- ТОВ «Гефест Альянс БК» (код 37312719) у сумі 300510,50 грн. - інформації щодо виникнення кредиторської заборгованості до перевірки не надано;

- ТОВ «Грант Тайм» (код 38123047) у сумі 159879,0 грн. - інформації щодо виникнення кредиторської заборгованості до перевірки не надано;

- ТОВ «Гатіора» (код 38091733) у сумі 30883,14 грн. - інформації щодо виникнення кредиторської заборгованості до перевірки не надано;

- ТОВ «Аніан» (код 39643482) у сумі 32436,0 грн. - інформації щодо виникнення кредиторської заборгованості до перевірки не надано;

- ТОВ «Інтерго-Плюс» (код 39058426) у сумі 82950,0 грн. - інформації щодо виникнення кредиторської заборгованості до перевірки не надано;

- ТОВ «Кігенс» (код 39277933) у сумі 36000,0 грн. - інформації щодо виникнення кредиторської заборгованості до перевірки не надано;

- ТОВ «Маестро Торг» (код 37931224) у сумі 425044,16 грн. - інформації щодо виникнення кредиторської заборгованості до перевірки не надано;

- ТОВ «Перспектива Моноліт» (код 39235940) у сумі 431200,0 грн. - інформації щодо виникнення кредиторської заборгованості до перевірки не надано.

Водночас, податковим органом було звернуто увагу на те, що строк позовної давності по вищенаведеній заборгованості минув ще у 2018 році, проте, товариством не проведено її подальше списання, а у зв`язку з тим, що перевірка проводиться за період з 01.01.2016 року, неможливо підтвердити облік та формування вказаної заборгованості. Крім того, претензійної роботи щодо врегулювання/стягнення заборгованості не проводилось та відповідного документального підтвердження до перевірки не надавалось.

Слід врахувати, що Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку № 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73 (надалі по тексту також - НП(С)БО 1) наведено терміни, що використовуються в національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку, мають такі значення, зокрема: активи - це ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, призведе до отримання економічних вигод у майбутньому; баланс (звіт про фінансовий стан) - це звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов`язання і власний капітал; бухгалтерська звітність - це звітність, що складається на підставі даних бухгалтерського обліку для задоволення потреб певних користувачів; витрати - це зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками);

доходи - збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов`язань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників); звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) - це звіт про доходи, витрати, фінансові результати та сукупний дохід; зобов`язання - це заборгованість підприємства, яка виникла внаслідок минулих подій і погашення якої е майбутньому, як очікується, призведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; фінансова звітність - це бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансовий стан, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

У звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період.

Відповідно до змісту п. 5 та п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи» (далі - П(С)БО 15), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена, а визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

При цьому, до складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

Згідно з п. 15 Положення, доходом визнається сума зобов`язання, яке не підлягає погашенню.

Відповідно до норм п. 21 П(С)БО 15, дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню. Якщо безоплатно отриманий актив забезпечує надходження економічних вигід протягом кількох звітних періодів, то доходи визнаються на систематичній основі (наприклад, у сумі нарахованої амортизації) протягом тих звітних періодів, коли надходять відповідні економічні вигоди.

Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року № 20 (далі - П(С)БО 11) визначено терміни: довгострокові зобов`язання - всі зобов`язання, які не є поточними зобов`язаннями. забезпечення - зобов`язання з невизначеними сумою або часом погашення на дату балансу.

Так, п. 5 П(С)БО 11 визначено, що зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій передбачено, що на субрахунку 717 «Дохід від списання кредиторської заборгованості» (це рахунок 71 - «Інший операційний дохід») узагальнюється інформація про доходи від списання кредиторської заборгованості, що виникла в ході операційного циклу, по закінченні строку позовної давності. Разом з тим, рахунок 71 за кредитом кореспондує із дебетом рахунку 63 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками».

Статтею 4 Закону України від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами), визначені основні принципи бухгалтерського обліку, зокрема: нарахування та відповідність доходів і витрат - для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому, доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів.

Приписами п. 3 ст. 9 Закону № 996-XIV, визначено, що інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Згідно з нормами п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до положень п. п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України, безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема: а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; з) заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією.

У силу норм п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до змісту ст. 1 Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно п. 135.1 ст. 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

При цьому, порядок формування доходів в бухгалтерському обліку регулюється П(С)БО 15, згідно з яким доходи визнаються одночасно при збільшенні активів або зменшення зобов`язань.

З наведеного слідує, що списання кредиторської заборгованості - це операція з визнання доходу з одночасним виключенням з обліку непогашеної (не оплаченої кредитору), достовірно певної суми кредиторської заборгованості. Тож, з урахуванням положень ст. ст. 4, 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 5 та п. 7 П(С)БО 15, суд погоджується з висновками податкового органу про те, що в порушення норм ст. 134 та ст. 135 ПК України, за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, а саме: до складу «Іншого доходу» рядок 2240 Звіту про фінансові результати за 2018 рік, позивачем не було включено суми безнадійної кредиторської заборгованості у розмірі 1498903 гривень, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування на суму 1498903 грн.

Крім того, під час проведення перевірки, згідно наданих первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, оборотно-сальдових відомостей, контролюючим органом було встановлено взаємовідносини між ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» та контрагентами-постачальниками товарів на загальну суму 1533483,0 грн., в тому числі ПДВ 255580,0 грн., які не можуть бути прийняті та відображені у податковій звітності, адже не підтверджуються фактично, адже контрагентів-постачальників товарів ТОВ "АДЕКСІМ-ТРЕЙД" (код 36472468), ТОВ "МЕТЛАЙНІНГ" (код 41831380), ТОВ "ІНТЕР ТОРГ КОМПАНІ" (код 42104931), ТОВ "ТК ІНТЕР АЛЬЯНС" (код 42104994), ТОВ "АРЕНА ТОРГ ЮА" (код 42108323), ТОВ "БЛОЙТЕН" (код 42113149), ТОВ "БРАЙТЕНС" (код 42114393), ТОВ "АКЦЕНТ ТГ" (код 42121255), ТОВ "ПЕЧЕРСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" (код 42121297), ТОВ "СОБРАЄН" (код 42121344), ТОВ "ОЛДІ-ТРЕЙД" (код 42121627), ТОВ "ІНДІ ГРОУП" (код 42121653), ТОВ "СПРОМЕКС" (код 42154343), ТОВ "ЛІСТЕКС ГРУП" (код 42155635), ТОВ "СТРАЙТЕН" (код 42155939), ТОВ "НОСКУС" (код 42178338), ТОВ "ТРІФЕШ" (код 42186752), ТОВ "ОН-КОРТ ЛТД" (код 42187138), ТОВ "ЮРТЕКС ГРУП" (код 42188058), ТОВ "ЦВІНАТ" (код 42196980), ТОВ "ФЛАЙДЕР" (код 42197916), ТОВ "ДЖАМБЕК" (код 42198637), ТОВ "ДРЕТОК" (код 42236290), ТОВ "ДІСПЕТ" (код 42236415), ТОВ "ТРОВАРС" (код 42302236), ТОВ "ЛЕНДЛІ" (код 42303135), ТОВ "ТЕРМАМІН" (код 42357992), ТОВ "ПРОСТ КВЕН" (код 42358074), ТОВ "КОСМО МИСТ" (код 42358116), ТОВ "ГЛОС РИН" (код 42358231) відсутні необхідні умови для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, виробничих потужностей, власних основних засобів при значних обсягах реалізації послуг та товарів.

Наведене, на переконання податкового органу, свідчить про неможливість постачати (реалізовувати) товари на адресу ТОВ «СМАРТ СОЛЮПІНЗ ГРУП» по ланцюгу постачання, з урахуванням відсутності у вищезазначених контрагентів-постачальників матеріальних, виробничих та трудових ресурсів, необхідних для здійснення фінансово-господарської діяльності та зокрема, постачання (реалізацію) товарів на адрес ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП».

Натомість, позивач наголошує на тому, що вказані висновки податкового органу є припущенням та не є доведеними, адже, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового та бухгалтерського обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами. При цьому, позивач вказує на те, що порушення постачальниками товару ланцюгу постачання або правил бухгалтерського обліку, не може бути підставою для висновку про порушення норм законодавства покупцем при формуванні податкового кредиту і такий покупець не повинен зазнавати негативних наслідків за умови, якщо він не був обізнаний з такою поведінкою та не вступав у змову з контрагентами.

Позивач наголошує на тому, що товариство реально отримало товари від продавців та передало їх замовникам, доказом чого слугують первинні документи та відсутність претензій з боку кінцевих отримувачів товарів.

Згідно з нормами п. 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, надання послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.2 п. 44 ПК України, визначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Пунктом. 44.6 ст. 44 ПК України, передбачено, що у разі якщо до закінчення перевірки платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків під час складання такої звітності.

Відповідно до абз. 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У силу ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, акти, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

При цьому, слід врахувати, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції.

Водночас, нереальність господарських операцій з придбання/постачання платником податку товарів/послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами, і головне, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто, на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності.

Документальне обґрунтування наявності ділової мети передбачає наявність документів управлінського обліку, первинних документів, які платник податків використовує в господарській діяльності. Такі документи мають містити загальноприйняті реквізити і можуть бути використані під час перевірки або затребувані в установленому ПК України порядку.

Суд, аналізуючи висновки контролюючого органу, що викладені в акті перевірки, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, що надані сторонами під час розгляду спору по суті, вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Так, перевіркою встановлено, що ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» документально оформлювало операції з постачання товарів вищезазначеними контрагентами-постачальниками на загальну суму 1533483,00 грн., які є операціями з безоплатного отриманих цих товарів від третіх осіб.

З урахуванням відсутності трудових ресурсів у вищезазначених контрагентів-постачальників, необхідних для здійснення господарської діяльності, відсутність власних основних засобів, відсутність придбання зазначених товарів по ланцюгу постачання та в подальшому їх реалізацію, свідчить лише про документування зазначених операцій на паперових носіях та відображення в бухгалтерському обліку без отримання результатів таких операцій в дійсності.

Оскільки реальність вчинення господарських операцій між вищезазначеними контрагентами-постачальниками та ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів (придбання товарів), а не задекларований на папері, таким чином, суд вважає обґрунтованими висновки відповідача щодо того, що у ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

Натомість, надані під час розгляду спору документи первинного бухгалтерського обліку вказують лише на документальне оформлення вказаних господарських операцій з контрагентами-постачальними, однак, не спростовують встановлених контролюючим органом обставин фактичної неможливості їх виконання.

Як зазначалось вище, будь-які документи (у тому числі договори, акти, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

При цьому, про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням обсягу матеріальних ресурсів, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, недостатність площі складських приміщень, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не придбавались по ланцюгу постачання в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Враховуючи встановлені обставини справи в сукупності, суд приходить до висновку, що, в даному випадку, надані позивачем первинні документи не є достатніми та вичерпними для висновку про реальне виконання договорів з контрагентами.

У даному випадку, надані ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» первинні документи, не засвідчують реальності господарських операцій та не містять достовірних відомостей.

Контролюючим органом під час здійснення перевірки встановлені обставини, які у сукупності свідчать про наявність у первинних документах недостовірних відомостей про учасників поставок, фактичну неможливість виконання цих поставок, саме задекларованими контрагентами, спрямованості дій платника на отримання необґрунтованої податкової вигоди у вигляді зменшення бази оподаткування та, як результат, зменшення суми податків, що належать сплаті.

Фактично, ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» було проведено господарські операції з вищезазначеними контрагентами-постачальниками шляхом формального складення первинних документів, які не супроводжувалися дійсним рухом активів у процесі виконання операцій саме з цими контрагентами. Таким чином, висновки податкового органу про те, що на порушення п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 ПК України, ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» занижено фінансовий результат до оподаткування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року на загальну суму 1533483 грн., є обґрунтованими та знаходять своє підтвердження.

Контролюючим органом під час перевірки повноти декларування ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» показників рядка 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, встановлено їх заниження всього у сумі 21779 623 грн., у тому числі: за 2016 рік у сумі 2932 816 грн., за 2017 рік у сумі 8509089 грн., за 2018 рік у сумі 10337718 гривень.

Нереальність наведених господарських операцій з контрагентами-постачальниками позивача, відповідач пов`язував зі встановленими під час перевірки обставинами та податковою інформацією, наданою контролюючими органами, щодо: реалізації контрагентами товарів та послуг за номенклатурою, відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання (відповідно до зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних); відсутності можливості виконання операцій з постачання товарів та надання послуг наявним трудовим ресурсом з урахуванням часу; відсутності інформації щодо зберігання, транспортування товару, власні або орендовані фонди, необхідні для здійснення задекларованої господарської діяльності.

Слід зазначити, що предмет доказування у справі, що розглядається, становлять не тільки долучені первинні документи по взаємовідносинам з контрагентами позивача, а й обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення господарських операцій.

Надання позивачем податковому органу (також, суду під час розгляду спору) належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. При цьому, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Ні наявна у контролюючого органу податкова інформація, ні відсутність у контрагента достатньої кількості основних засобів та трудових ресурсів не є самостійними підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність недоліків у первинних документах може свідчити на спростування або підтвердження позиції податкового органу.

Податковий орган під час розгляду спору посилався на те, що контрагенти позивача об`єктивно не могли виконати весь обсяг робіт та послуг, а також поставити товар, враховуючи відсутність у них достатнього обсягу трудових ресурсів, основних засобів та самого товару.

Виходячи з зібраних у матеріалах справи первинних документів та обставин, якими керувався податковий орган, суд враховує, що по більшості наведених у акті перевірки контрагентах позивача, спільним є те, що: відсутність звітування до податкових органів; у них наявні облікові картки суб`єктів фіктивного підприємництва (зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників); особи (керівники/засновники) у ході допиту повідомили про непричетність до ведення фінансово-господарської діяльності вказаних контрагентів; відсутнє придбання товарів, що продавались позивачу (зокрема, гнучка підводка для спринклера); відсутність звітування контрагентами про нарахування заробітної плати або за цивільно-правовими договорами. Також, по більшості контрагентів позивача, вбачається повна невідповідність придбаних товарів по відношенню до реалізованих, зокрема, придбавали сигарети, а продаж відбувся будівельно-монтажних робіт, послуги з утилізації ТПВ, плитки керамічної для стін, суміші для швів, паперу, розміщення матеріалів в торгівельних точках. До прикладу, встановлено, що ТОВ «Нуборан» придбавало з моменту створення по листопад 2018 року сигарети, а продавало вже антикорозійний захист фасонних виробів, емаль, будівельно-монтажні роботи, здійснювало ремонт каналізаційної мережі. ТОВ «Квест Клін» з моменту створення до 2018 року придбавало сигарети, а реалізовувало антикорозійний захист фасонних виробів, будівельно-монтажні роботи з реконструкції дошкільного навчального закладу, виконання робіт з брендування приміщень, олію соняшникову, електроди, штуцер різьбовий, підшоломник зимовий тощо. У свою чергу, ТОВ «Інтер Торг Компані» з моменту створення по грудень 2018 року придбавало сигарети та тканини з синтетичних комплексних ниток, а реалізовувало золотник двухпозиційний з електромагнітним управлінням, джерело безперебійного живлення, стійку під фотоелемент, монтажний набір, сповіщувач магнітоконтактний, полиця консольна, надавало послуги з утилізації ТПВ тощо. (а.с. 87-250 т. 1, а.с. 1-18 т. 2)

Крім того, по взаємовідносинах ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» з контрагентами-постачальниками будівельно-монтажних робіт, а саме: ТОВ "БІСТ КОНСАЛТИНГ" (код 41640579), ТОВ "ТОРГВІНА" (код 42302194), ТОВ "ВИНС ПРОМТ" (код 42357987), ТОВ "КРОКУС ВАЙТ" (код 42358027), ТОВ "НУБОРАН" (код 42358069), ТОВ "КВЕСТ КЛІН" (код 42358095), ТОВ "ЗАВЕРОН" (код 42372256) задекларовано взаємовідносин на загальну суму 708334,0 грн., ПДВ у сумі 141667,0 гривень.

Водночас, наведені в п. п. 1 п. 3.1.2.2. акта перевірки обставини, свідчать про неможливість ТОВ "БІСТ КОНСАЛТИНГ" (код 41640579), ТОВ "ТОРГВІНА" (код 42302194), ТОВ "ВИНС ПРОМТ" (код 42357987), ТОВ "КРОКУС ВАЙТ" (код 42358027), ТОВ "НУБОРАН" (код 42358069), ТОВ "КВЕСТ КЛІН" (код 42358095), ТОВ "ЗАВЕРОН" (код 42372256) постачати (виконувати) будівельно-монтажні роботи на адресу ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» по ланцюгу постачання, з урахуванням відсутності в них матеріальних, виробничих та трудових ресурсів, необхідних для здійснення фінансово-господарської діяльності та, зокрема, постачання (виконання) робіт, послуг на адресу ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП»

У контрагентів-постачальників будівельно-монтажних робіт ТОВ "БІСТ КОНСАЛТИНГ" (код 41640579), ТОВ "ТОРГВІНА" (код 42302194), ТОВ "ВИНС ПРОМТ" (код 42357987), ТОВ "КРОКУС ВАЙТ" (код 42358027), ТОВ "НУБОРАН" (код 42358069), ТОВ "КВЕСТ КЛІН" (код 42358095), ТОВ "ЗАВЕРОН" (код 42372256) відсутні необхідні умови для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, виробничих потужностей, власних основних засобів при значних обсягах реалізації послуг та товарів.

За операціями з ТОВ "БІСТ КОНСАЛТИНГ" (код 41640579), ТОВ "ТОРГВІНА" (код 42302194), ТОВ "ВИНС ПРОМТ" (код 42357987), ТОВ "КРОКУС ВАЙТ" (код 42358027), ТОВ "НУБОРАН" (код 42358069), ТОВ "КВЕСТ КЛІН" (код 42358095), ТОВ "ЗАВЕРОН" (код 42372256) оформлювались лише окремі первинні документи з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення господарських операцій та правомірності формування сум податкового кредиту та витрат, наслідком чого, стало отримання ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» необґрунтованої податкової вигоди у вигляді сум податкового кредиту з ПДВ та витрат з податку на прибуток.

Суд, за даних обставин, не бере до уваги посилання позивача на те, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового та бухгалтерського обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, а також про те, що порушення постачальниками товару ланцюгу постачання не може бути поставлено у провину саме позивачу, адже, в сукупності, обставини даного спору та висновки акта перевірки, вказують на фактичну неможливість проведення та досягнення результатів від наведених господарських операцій, з урахуванням не порушення контрагентами податкової дисципліни, а фізичної можливості їх здійснення без наявності придбання поставляємого товару, його зберігання, наявності достатніх матеріальних та трудових ресурсів для подальшого продажу товарів/послуг, а також відсутності звітування до податкового органу по встановлених ПК України формах, що є звичайним та необхідним явищем при здійсненні суб`єктом господарювання реального сектору економіки.

Для ствердження про реальність (товарність) здійснення фінансового-господарської діяльності з контрагентами, для платника податків не достатньо лише оформлення у паперовому вигляді таких взаємовідносин, а необхідним за таких умов є й те, щоб номенклатура придбаних товарів у контрагента збігалась з номенклатурою придбаного ним товару.

За правилами пункту 198.6. статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Лише наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідних товарів (робіт, послуг).

Встановлюючи обов`язкове підтвердження платником податків задекларованих показників податкового обліку належними документами, законодавець презюмує, що ці документи мають відображати реальний стан речей щодо задекларованих об`єктів оподаткування.

Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми), як один із принципів бухгалтерського обліку, та відповідає сутності податкового обліку, який ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Обов`язковою умовою для визнання документів доказом у адміністративній справі відповідно до вимог статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, є їх достовірність. Якщо документи складені від імені суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), створеного з метою фіктивного підприємництва, вони не можуть бути підставою бухгалтерського та/чи податкового обліку, оскільки статус нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Відповідно, вчинені під час здійснення нелегальної діяльності операції, не можуть бути легалізовані, а їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках не може надавати встановлені законом податкові вигоди.

Тож, суд вважає, що в порушення ст. 4, 9 Закону України № 996-XIV, п. 6, п. 7 П(С)БО 16, п. 5 П(С)БО 11, п.п. 2.1 і 2.2 Положення № 88, з урахуванням ст. ст. 138 - 140 ПК України: до складу рядка 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, ТОВ «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» було безпідставно віднесено витрати з придбання у ТОВ "БІСТ КОНСАЛТИНГ" (код 41640579), ТОВ "ТОРГВІНА" (код 42302194), ТОВ "ВИНС ПРОМТ" (код 42357987), ТОВ "КРОКУС ВАЙТ" (код 42358027), ТОВ "НУБОРАН" (код 42358069), ТОВ "КВЕСТ КЛІН" (код 42358095), ТОВ "ЗАВЕРОН" (код 42372256) будівельно-монтажних робіт із джерела невідомого походження та без документального підтвердження, в результаті чого, завищено витрати на загальну суму 708334,0 грн., у тому числі за 2018 рік на суму 708334 гривень.

Наведене вище, дає підстави для висновку про те, що подані позивачем первинні документи бухгалтерського та податкового обліку (договори, податкові накладні, акти, тощо), на переконання суду, не є достатніми доказами фактичного виконання операцій, спірні господарські операції не підтверджені фактично, що в сукупності з виявленими контролюючим органом фактами щодо фіктивної діяльності контрагентів позивача свідчить про безтоварність господарських операцій, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку цього товариства.

Ураховуючи вищевикладене, суд погоджується з висновками контролюючого органу, викладеними в акті перевірки у стосовно господарської діяльності позивача з контрагентами без настання реальних наслідків, шляхом формального оформлення наявних первинних документів. Тож, висновки акта перевірки про порушення позивачем вимог податкового законодавства підтвердились під час розгляду даного спору в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Винесені податкові повідомлення-рішення не підлягають скасуванню, оскільки є правомірними, прийнятими в межах повноважень відповідача та у спосіб визначений законодавством, натомість, позивачем не спростовано доводів податкового органу та не доведено відсутність виявлених порушень. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат, у даному випадку, відсутні.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ СОЛЮШНЗ ГРУП» до Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 14.06.2019 року.

2. Підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Повний текст рішення складено та підписано 23.07.2021 року.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда