Справа № 405/3385/21
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
23 липня 2021 року Справа № 405/3385/21

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Хилько Л.І., розглянув матеріали позову ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення Подільської району у місті Кропивницькому ради (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом та просить визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати його здійснити перерахунок і виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016-2020 у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.05.2021 справу в порядку ст.29 КАС України передано до Кіровоградського окружного адміністративного суду за підсудністю.
За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу було передано на розгляд судді Хилько Л.І..
Ухвалою від 24.06.2021 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали усунути виявлені недоліки позовної заяви, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, із зазначенням підстав для його поновлення та надання належних, допустимих та достатніх доказів на їх підтвердження.
Дану ухвалу позивачем було отримано 09.07.2021.
22.07.2021 до суду від позивача засобами поштового зв`язку надійшла заяву на усунення недоліків позовної заяви. По строку звернення до суду позивач пояснив, що однією з підстав, відповідно до якої своєчасне пред`явлення позову стало утрудненим, є обумовленість обмеженістю доступу до нормативно-

правової бази та оргтехнічних засобів, оскільки службові завдання виконуються за межами населених пунктів у польових умовах. Так, Військова частина, військовослужбовцем якої є позивач, тривалий час знаходилась на полігоні, та за відсутністю поштових, оргтехнічних та інших засобів, він об`єктивно не міг пред`явити до відповідача позов про поновлення свої законних прав та отриманні гарантованих йому державою виплат. Також посилався на не застосування строків звернення до суду у сфері соціального захисту.
Надаючи оцінку вищевказаним доводам слід зазначати наступне.
Приписами статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно абз.1 ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Разом із тим, за загальним правилом, яке міститься у статті 122 КАС України, початок перебігу строку для звернення до адміністративного суду законодавець пов`язав з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Винятки з цього правила мають бути чітко передбачені законом.
Порівняльний аналіз словоформ "дізналася" і "повинна була дізнатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Так, з матеріалів позовної заяви неможливо встановлено, коли позивачу було виплачено спірну допомогу до 5 травня, оскільки такі докази відсутні.
Разом з цим, слід зазначити, що така виплата є регулярною та виплачується один раз на рік.
Статтею 17-1 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказано, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Відтак, разова грошова допомога отримується особами щороку до 5 травня, а у разі неотримання такої грошової допомоги або отримання її у меншому розмірі особа має знати або повинна дізнатися про порушення своїх прав та інтересів, що надавало такій особі право на звернення, у строк до 30 вересня, до органів праці та соціального захисту населення для виплати такої допомоги у повному розмірі.
Вказана правова позиція відповідає правовій позиції викладеній у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 607/7919/17 та від 14.08.2018 у справі № 473/2190/17.
Тобто, 30 вересня - встановлений законом кінцевий строк, до якого особа може звернутися до відповідного органу праці та соціального захисту населення за отриманням допомоги та, за наявності такого звернення щодо нарахування та здійснення соціальних виплат у строк до 30 вересня, однак не отримання до 30 вересня виплати, шестимісячний строк звернення до суду обраховується з 30 вересня.
Позивач звернувся до суду 14.05.2021, направивши його на адресу Ленінського районного суду м.Кіровограда засобами поштового зв`язку, тобто з пропуском строку звернення до суду, визначеного ст.122 КАС України.
Звернення до відповідача із заявою від 18.03.2021 та отримання листа - відповіді від 26.03.2021 № 1359/90-4 про розгляд звернення стосовно здійснення перерахунку, нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016-2020 не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Отже, наведені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду з позовом обставини є необґрунтованими, а перебування на військовій службі не свідчить про неможливість звернення до суду у встановлені строки. Крім того, належних доказів того, що причини пропуску строку звернення до суду зумовлені саме специфікою проходження такої служби позивачем не надано.
Доводи позивача про відсутність строкового обмеження виплати соціальних пільг у визначеному законом розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з не проведенням перерахунку з вини відповідного суб`єкта владних повноважень з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду №815/460/18 від 24.11.2020 суд вважає безпідставними, оскільки предметом спору у цій справах є пенсійне забезпечення, а не виплата разової грошової допомоги, яка є предметом даного спору.
Разом з тим, будь-яких інших поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій позивачем не надано. а тому суд вважає, що причини, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, є неповажними.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (параграф 33 рішення від 21.12.2010 року у справі Перетяка та Шереметьєв проти України).
За практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.
Ч.1 ст.123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до вимог п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.122, 123, 169, 256, 294, 295 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:
1.Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду.
2.Позовну заяву ОСОБА_1 , - повернути позивачу.
3.Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві разом із позовною заявою та доданими до неї документами.
4.Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена в строк і порядок, передбачені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Л.І. Хилько