Справа № 160/9791/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
23 липня 2021 року Справа №160/9791/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника ОСОБА_1 про розподіл між сторонами судових витрат у справі № 160/9791/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпровська митниця Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови,
Позовна заява обґрунтована тим, що постанова від 17.08.2020 року у виконавчому провадженні № 62742581 про відкриття виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Разом із позовною заявою представником позивача подано клопотання про розподіл між сторонами судових витрат, у якому зазначає, що позивачем на час подання позовної заяви понесені судові витрати на надання правничої допомоги у розмірі 2000,00 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпровська митниця Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови - задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову від 17.08.2020 року у виконавчому провадженні № 62742581 про відкриття виконавчого провадження, винесену державним виконавцем Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Курбатовою Мариною Сергіївною про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 8500 грн. на підставі постанови від 08.11.2018 року № 0393/11000/18 Дніпропетровської митниці ДФС.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

20.07.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через електронну пошту від представника позивача надійшло клопотання про розподіл між сторонами судових витрат (оригінал клопотання надійшов до суду засобами поштового зв`язку 23.07.2021 року - вх. № 62096/21).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як передбачено ч. 2 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки рішення у справі прийнято в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає заяву представника позивача в порядку письмового провадження.

У ході дослідження матеріалів позовної заяви і клопотання представника позивача про розподіл між сторонами судових витрат, судом встановлено наступне.

У рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 року не вирішено питання щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з п. п. 6, 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України видно, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню у судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, а саме: договір про надання правничої (правової допомоги) № 01/06-07 від 07.06.2021 року, додаткову угоду № 1 до договору від 07.06.2021 року № 01/06-07 від 07.06.2021 року, квитанцію № RC_H17SEK5R4LCRB901WHPZDL від 08.06.2021 року на суму 2000,00 грн., додаткову угоду № 2 до договору від 07.06.2021 року № 01/06-07 від 02.07.2021 року, акт виконаних робіт до додаткової угоди № 1 від 07.06.2021 року до договору від 07.06.2021 року № 01/06-07 від 14.06.2021 року, акт виконаних робіт до додаткової угоди № 2 від 02.07.2021 року до договору від 07.06.2021 року № 01/06-07 від 07.07.2021 року, квитанцію № RC_H1SEK5RE35TYIB04Y2UB від 02.07.2021 року на суму 1000,00 грн., суд робить висновок, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу пов`язані саме з розглядом справи № 160/9791/21 у суді та є співмірними по відношенню до складності справи, а розмір заявлених витрат є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпровська митниця Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови - задоволено повністю.

Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. відповідно до квитанції про сплату № 22588 від 14.06.2021 року, питання щодо яких вирішено в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2020 року та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується квитанціями № RC_H17SEK5R4LCRB901WHPZDL від 08.06.2021 року на суму 2000,00 грн. та № RC_H1SEK5RE35TYIB04Y2UB від 02.07.2021 року на суму 1000,00 грн.

З огляду на викладене, оскільки судом при складанні рішення від 14.07.2021 року не вирішено питання щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд робить висновок про задоволення клопотання представника позивача про розподіл між сторонами судових витрат, отже, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 252 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 про розподіл між сторонами судових витрат - задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вул. Каштанова, буд. 52, м. Синельникове, Дніпропетровська область, 52500, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. відповідно до квитанцій № RC_H17SEK5R4LCRB901WHPZDL від 08.06.2021 року на суму 2000,00 грн. та № RC_H1SEK5RE35TYIB04Y2UB від 02.07.2021 року на суму 1000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський