Справа № 264/1178/21
Суддя: Пустовойт Т. В.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/1178/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2021 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., позивача ОСОБА_1 , представника співвідповідача Дідура І.І., співвідповідача Філенко О.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області, поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Філенка Олександра Вікторовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що 19 лютого 2021 року його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №777986 винесено за те, що 19 лютого 2021 року о 14-14 годин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку №140-а по вул.Кірова в м.Маріуполі з технічною несправністю, а саме з відсутніми бризковиками, чим порушив п.31.4.7(е) Правил дорожнього руху України, при цьому не мав при собі посвідчення водія, чим порушив п.2.1(а) Правил дорожнього руху України, та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників іноземних транспортних засобів або відповідних документів (посвідчень), що звільняють водіїв від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п.2.1(ґ) Правил дорожнього руху України. Із постановою не згоден і просить її скасувати, оскільки вважає її необґрунтованою і незаконною. На підтвердження своїх вимог, позивач вказав, що п.31.4.7(е) Правил дорожнього руху України не порушував, його автомобіль не мав вказаної поліцейським технічної несправності, оскільки конструкцією транспортного засобу не передбачена наявність бризковиків. Відтак підстави вимагати надання посвідчення водія та полісу страхування у поліцейського були відсутні. Про наведене він вказував поліцейському, проте він не звернув на це уваги та склав постанову. Крім того зазначив, що постанова винесена з процесуальними порушеннями, а саме порушено його право на захист. Вважає, що не вчиняв порушення правил дорожнього руху, а тому постанова посадової особи про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги викладені у адміністративному позові підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Також додатково зазначив, що його автомобіль - ВАЗ 21099 випущено заводом у 1992 році, при виробництві якого бризковиків не встановлювалось. Так в «Керівництві з технічного обслуговування в ремонту авто ВАЗ 2108, ВАЗ 2109, ВАЗ 21099» в описі та будові автомобіля «ВАЗ 21099» містяться лише дві деталі з назвою «бризговик правий» та «бризговик лівий», які є елементами кузову. Інформація щодо наявності задніх бризковиків відсутня, тобто заводська комплектація ВАЗ 21099 гумові бризковики не передбачала. У випадку з «ВАЗ 21099» 1992 року випуску задні бризковики відсутні в стандартній комплектації. Якщо наявність бризковиків не передбачена конструкцією автомобіля, то їх встановлення є додатковою опцією і вимога обов`язкового їх встановлення на автомобіль не є правомірною. Відтак, відповідач не надав належних доказів того, що наявність бризковиків дійсно передбачена конструкцією автомобіля позивача, тому і підстави притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП відсутні. Крім того, поліцейські при зупинці транспортного засобу вказували як підставу тонування стопів, але у поставі цього факту як порушення не вказали. Виходячи з наведеного, вимогу поліцейського про надання для перевірки посвідчення водія та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників іноземних транспортних засобів, вважає також не правомірною.

Представник відповідача Дідур І.І., який діє на підставі довіреності від 29.12.2020 року, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, своєчасно надіславши до суду відзив, в якому зазначено про законність дій поліцейського Філенка О.В. , оскільки позивачем було допущено порушення п.31.4.7(е), 2.1(а, ґ) Правил дорожнього руху України, а саме він керував транспортним засобом «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку №140-а по вул.Кірова в м.Маріуполі з технічною несправністю, а саме з відсутніми бризковиками, при цьому не мав при собі посвідчення водія та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників іноземних транспортних засобів або відповідних документів (посвідчень), що звільняють водіїв від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За скоєні правопорушення, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Під час розгляду справи, ОСОБА_1 жодного клопотання не заявлялось, зокрема, про надання йому можливості скористатися юридичною допомогою чи залучення захисника та перенесення розгляду справи на інший час. Додатково зазначив, що посилання позивача на відсутність бризковиків у зовнішніх елементах автомобіля безпідставне, оскільки наведені останнім схеми відносяться до кузовних деталей автомобіля (металеві деталі), проте задні бризковики (фартуки), про які йде мова у спірній постанові, відносяться до захисних елементів від бруду та виготовляються із резини або інших, аналогічних за своїми властивостями, матеріалів. Крім того, з відеозапису реєстратору службового авто убачається, що позивачем порушено також п.31.4.3-ґ (експлуатація транспортного засобу з технічною несправністю - на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світло пропускання), що також було причиною зупинки його автомобіля. Також, під час зупинки авто та спілкування з ОСОБА_1 , останнім не заперечувалась відсутність при собі посвідчення водія та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників іноземних транспортних засобів або відповідних документів (посвідчень), що звільняють водіїв від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, на запитання поліцейського він пояснював, що залишив їх в дома. Відтак, винесена поліцейським постанови є цілком законною та правомірною.

Поліцейський Філенко О.В. в судовому засіданні також заявлені позивачем вимоги не визнав та зазначив про законність своїх дій, оскільки позивачем дійсно було допущено порушення правил дорожнього руху, тобто керував транспортним засобом «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку №140-а по вул.Кірова в м.Маріуполі, ОСОБА_1 з технічною несправністю, а саме з відсутніми бризковиками, при цьому не мав при собі посвідчення водія та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників іноземних транспортних засобів або відповідних документів (посвідчень), що звільняють водіїв від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив вимоги п.31.4.7(е), 2.1(а, ґ) Правил дорожнього руху України. За скоєні правопорушення, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, ним було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Крім того, пояснив, що дійсно, підставою зупинення позивача слугувало тонування стопів, згодом було виявлено й відсутність бризковиків. Оскільки адміністративна відповідальність за ці порушення інкримінується однією статтею, а місце бланку постанови не дає можливості вказати всі порушення, він прийняв рішення факт порушення щодо тонування стопів не вказувати. Щодо обов`язкової наявності бризковиків на транспортному засобі даної моделі, належні докази відсутні, але на автомобілі малися кріплення та позивач зазначав, що він обізнаний про цей недолік.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові та відеоматеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Судом встановлено, що 19 лютого 2021 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №777986 поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Філенка О.В. притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, зокрема за те, що 19 лютого 2021 року о 14-14 годин, він, керуючи автомобілем «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 з технічною несправність біля будинку №140-а по вул.Кірова в м.Маріуполі, порушив вимоги п.31.4.7(е), 2.1(а, ґ) Правил дорожнього руху України, а саме з відсутніми бризковиками, при цьому не мав при собі посвідчення водія та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників іноземних транспортних засобів або відповідних документів (посвідчень), що звільняють водіїв від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Вказані порушення тягнуть за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, за скоєння яких, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, накладено штраф в сумі 425 грн.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Згідно постанови серії ДПО18 №777986 від 19.02.2021 року ОСОБА_1 порушив п.31.4.7(е), 2.1(а, ґ) Правил дорожнього руху України. Порушення зафіксовані відеореєстратором, встановленим на службовому автомобілі, та бодікамерами, закріпленими на форменому одязі інспекторів, що є допустимим відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395.

Вказані докази суд приймає як належні, оскільки відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення міститься в п.8 постанови серії ДПО18 №777986 від 19.02.2021 року.

Аналогічна правова позиція щодо належності доказу викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.01.2019 року у справі №428/2769/17 та від 19.02.2020 року у справі №524/1284/17.

Пунктом 2.1(а, ґ) Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За приписами п.2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п.2.1 ПДР України.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна позиція викладена постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.09.2019 року у справі №127/19283/17.

З відеозапису убачається, що під час спілкування з працівниками поліції, водій автомобіля «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 пояснював, що нещодавно придбав вищевказаний автомобіль, не заперечував, що тонування стопів є порушенням, має намір зняти зайве тонування з фар та встановити необхідні аксесуари, для чого їхав до СТО, права та поліс забув вдома, залишивши в іншому авто (відеофайли №, № та №).

Отже, причина зупинки працівниками поліції даного транспортного засобу є законною, обґрунтованою та не викликає у суду сумніву.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на порушення інспектором Філенком О.В. його права на захист, оскільки надані суду матеріали містять відомості, що під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , останньому були роз`ясненні його права передбачені ст.268 КУпАП, проте останній не виявив бажання скористатися будь-яким з перелічених прав, при цьому особисто здійснював дзвінки та отримував, з його слів, консультацію адвоката за телефоном, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора (відеофайли № та №). Зауважень щодо складеної відносно нього постанови не висловлював, був згоден із вчиненими правопорушеннями, мав намір сплати штраф. Щодо передбаченості конструкцією автомобілю наявності бризковиків жодного сперечання також не висловлював.

Також, суд зазначає, що як вказувалось раніш, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Отже доводи позивача щодо незаконності вимагання працівниками поліції надати посвідчення водія та поліс страхування, оскільки ті не мали підтвердження вчинення ним правопорушення, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

З урахуванням зазначеного відповідачем цілком обґрунтовано та законно було прийнято рішення про порушення правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Що стосується адміністративного порушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, суд виходить з наступного.

Пунктом п.31.4.7(е) Правил дорожнього руху України вказано, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, зокрема за наявності технічної несправності, а саме відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Таким чином, якщо конструкцією транспортного засобу грязезахисні фартухи та бризговики не передбачені, то це не буде порушенням вимог п.31.4.7(е) Правил дорожнього руху України.

Відтак, настання відповідальності за порушення наведеного пп.(е) п.31.4.7.Правил дорожнього руху можливе за наявності двох обставин: по-перше, конструкцією транспортного засобу має бути передбачений бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризговики; по-друге, зазначений елемент конструкції транспортного засобу має бути відсутній.

Під терміном бризковики розуміється деталь транспортного засобу, яка кріпиться до задньої частини крил і перешкоджає руху бризок, бруду, каменів, піску, які вилітають з-під коліс.

Дійсно ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», затвердженні наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 року за №630, колісні транспортні засоби щодо безпечності технічного стану, мають бути обладнані та відповідати наступним стандартам, зокрема, колісні транспортні засоби (КТЗ) мають бути обладнані за конструкцією пристроями захисту від викидання з-під коліс КТЗ сторонніх предметів і бруду. Ширина цих пристроїв має бути не менше ніж ширина встановлених шин. У випадку здвоєних шин ширина бризковиків має бути не меншою ніж відстань між крайніми зовнішніми точками цих шин (п.п.6.8.13).

Разом з тим, вимоги п.31.4.7(е) ПДР України передбачають заборону експлуатації транспортного засобу, якщо зокрема бризковики передбачено конструкцією транспортного засобу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не надано жодних належних доказів, які б довели порушення позивачем вимог п. 31.4.7(е) ПДР України.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, не є доведеним, внаслідок чого постанова в цій частині підлягає скасуванню.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявні підстави для часткового скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.02.2021 року відносно ОСОБА_1 та виключення з описової частини постанови суті адміністративного правопорушення передбаченого п. 31.4.7(е) ПДР України та адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.121 КУпАП.

Оскільки постанову про накладення адміністративного стягнення було прийнято з урахуванням положень ст.36 КУпАП та накладено штраф в сумі 425 грн., розмір якого передбачено санкцією ч.1 ст.126 КУпАП, то саме ця сума підлягає сплаті.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що при зверненні до суду позивачу відстрочено сплату судового збору у розмірі 454,00 грн. до ухвалення судового рішення у справі та його вимоги задоволені частково, а відповідач не звільнений від оплати судових витрат, то ці витрати підлягають стягненню зі сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 72, 77, 243-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області, поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Філенка Олександра Вікторовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Виключити з описової частини постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДПО18 №777986 від 19.02.2021р., суть адміністративного правопорушення передбаченого п.31.4.7 е) ПДР України та адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.121 КУпАП.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 227,00 грн. (двісті двадцять сім гривень).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції на користь держави витрати із сплати судового збору в розмірі 227,00 грн. (двісті двадцять сім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Т.В. Пустовойт