Справа № 120/939/21-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 липня 2021 р. Справа № 120/939/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.09.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Однак, відповідач своїм рішенням за №26 від 18.09.2020 року відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії з підстав недостатності пільгового стажу.

Представник позивача вважає таке рішення протиправним, а також таким, що порушує право позивача на призначення пільгової пенсії за Списком № 2, в зв`язку з чим в інтересах позивача звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представниця відповідача зазначила, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки у нього відсутній необхідний стаж роботи зі шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2.

Відповідач вказує на те, що період роботи позивача з 12.02.1987 по 05.07.1987 та з 15.01.1993 по 20.04.1993 не зараховано до пільгового стажу роботи, з огляду на те, що в дані періоди позивач працював за професією, яка не передбачена чинними на період роботи Списками, а тому права на пільгове пенсійне забезпечення не надає.

Також пенсійний орган зазначає, що період роботи позивача з 08.06.1999 по 12.11.2002 не зараховано до пільгового стажу, з огляду на відсутність наказу про результати чергової атестації робочих місць.

Загальний страховий стаж роботи позивача становить 26 років 2 місяці та 15 днів; пільговий стаж - 11 років 7 місяців 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Відповідач вважає оскаржуване рішення правомірним та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 09.09.2020 звернувся до Головного управління ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням відповідача №26 від 18.09.2020 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, з огляду на відсутність у нього необхідного пільгового стажу роботи та необхідного страхового стажу.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення відповідача вбачається, що зарахувати до пільгового стажу період з 12.02.1987 по 05.07.1987 та з 15.01.1993 по 20.04.1993 неможливо, з огляду на те, що в дані періоди позивач працював за професіями учень доводника-притиральника та учень шліфувальника, які не передбачені чинними на період роботи Списками, а тому права на пільгове пенсійне забезпечення не надає.

Для зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 08.06.1999 по 12.11.2002 законні підстави відсутні, з огляду на відсутність наказу про результати чергової атестації робочих місць.

Згідно наданих документів загальний страховий стаж роботи позивача становить 26 років 2 місяці та 15 днів; пільговий стаж - 11 років 7 місяців 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. З огляду на викладене ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення, в зв"язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (надалі - Закон №1058-IV).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно з частиною 1 статті 48 Кодексу Законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою КМ України №637 від 12 серпня 1993 року, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383).

Пунктом 3 Порядку №383, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Списки №1 та №2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991 року, якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року, якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003 року - застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року.

Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 року, передбачена професія шліфувальника.

Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року, передбачена професія довідника - притиральника ( розділ XIV ).

Списком №2, затвердженим Постановою КМУ від 11.03.1994 року №162, передбачена професія " доводника - притиральника" та "шліфувальника, зайнятого на шліфуванні шариків" ( розділ XIV).

Так, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 12.02.1987 прийнятий учнем доводника-притиральника у Вісімнадцятий підшипниковий завод, з 06.07.1987 переведений на посаду доводника-притиральника 2-го розряду. З 15.01.1993 переведений на посаду учня шліфувальника в кульковий цех, з 21.04.1993 переведений на посаду шліфувальника зайнятого на шліфуванні кульок 3 розряду в кульковому цеху, 12.11.2002 звільнений з роботи за власним бажанням.

Відповідно до довідки ВАТ «Вінницький підшипниковий завод» №299 від 16.06.2006 Вісімнадцятий підшипниковий завод перейменовано на «Вінницький підшипниковий завод» з 02.06.1993, а з 19.12.1994 на базі «Вінницького підшипникового заводу» створено ВАТ «Вінницький підшипниковий завод».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 виповнилось 55 років, що підтверджується копією паспорта громадянина України.

Щодо періоду роботи позивача з 12.02.1987 по 05.07.1987 та з 15.01.1993 по 21.04.1993 за посадами учня доводника-притиральника та учня шліфувальника в шариковому цеху, то даний факт підтверджується копією трудової книжки позивача НОМЕР_1 .

Крім того, у довідці про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №499 від 01.09.2020 вказано, що ОСОБА_1 за період з 12.02.1987 року по 21.04.1993 року був зайнятий у виробництві у кульковому цеху, виконував роботу довідника-притиральника на посаді довідника-притиральника, яка передбачена Списком №2.

Відповідно до довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №500 від 01.09.2020, яка видана ВАТ «Віницький підшипниковий завод» ОСОБА_1 за період з 21.04.1993 року по 12.11.2002 року був зайнятий у виробництві у кульковому цеху, виконував роботу шліфувальника (зайнятий на шліфуванні шарів) на посаді шліфувальника, яка передбачена Списком №2.

Відповідно до довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №520 від 16.09.2020, яка видана ВАТ «Віницький підшипниковий завод» ОСОБА_1 за період з 06.07.1987 року по 21.04.1993 року був зайнятий у виробництві у кульковому цеху, виконував роботу довідника-притиральника на посаді довідника-притиральника, яка передбачена Списком №2.

Таким чином, згідно з записами трудової книжки позивача НОМЕР_1 та вказаними довідками про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач зокрема в період з 12.02.1987 по 05.07.1987 та з 15.01.1993 року по 21.04.1993 року працював в кульковому цеху на посадах з шкідливими умовами праці.

Посилання відповідача на те, що професії учня довідника-притиральника та учня шліфувальника не передбачені Списком №2, судом оцінюються критично, з огляду на наступне.

Наказом Держспоживстандарту України 28 липня 2010 року № 327 затверджений національний класифікатор професій України професій ДК 003:2010.

Згідно Додатку В, одним із похідних слів до професій є «учень», яке застосовується до професійних назв робіт робітників середньої кваліфікації на час проходження первинної професійної підготовки особами, яких прийнято на роботу.

У Примітці 1 зазначено, що похідні слова до професій (професійних назв робіт), зокрема «учень» можуть застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду новоутвореної професії.

Суд зауважує, що при зазначені професії позивача збережена загальна його назва - «довідник-притиральник», «шліфувальник», при цьому розширення або уточнення назв посад (професій) за допомоги додавання похідного слова «учень» є прерогативою роботодавця (лист Мінсоцполітики від 05.06.2015 р. № 297/13/116-15).

Також, суд звертає увагу на те, що відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком. Оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, то, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018 року.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування періоду роботи позивача з 12.02.1987 по 05.07.1987 та з 15.01.1993 по 21.04.1993 за Списком № 2 до пільгового стажу роботи.

Щодо не зарахування періоду роботи з 08.06.1999 по 12.11.2002, у зв`язку із відсутністю наказу про проведення атестації робочих місць, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок № 442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1 або до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Судом встановлено, що наказами Вінницького підшипникового заводу від 07.06.1994 № 470/37, від 02.12.1999 № 471, від 27.12.2002 № 5П проведено атестації робочих місць, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками №2.

З наведеного суд доходить висновку про те, що в даному випадку самим підприємством за період роботи позивача на посадах «шліфувальник» та " довідник-притиральник" ( в тому числі і в спірний період , який не зарахованих відповідачем з 08.06.1999 по 12.11.2002 ) підтверджено шкідливий характер цієї роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2.

Крім того суд зазначає, що 19.02.2020 Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі № 520/15025/16-а, в які зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Приймаючи зазначену вище постанову у справі № 520/15025/16-а, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, із урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства в будь - якому випадку не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

З огляду на викладене суд доходить до висновку, що відповідач неправомірно не зарахував до пільгового стажу позивача період його роботи з 08.06.1999 по 12.11.2002.

Щодо тверджень відповідача про недостатність у позивача необхідного страхового стажу, суд зауважує таке.

Згідно статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджений Кабінетом Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Як слідує з матеріалів справи ( на цьому наголошує позивач в позовній заяві ), при призначенні позивачу пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не зараховано до страхового стажу позивача періоди його роботи в Російській Федерації.

При цьому суд зауважує, що рішення відповідача в частині недостатності необхідного страхового стажу позивача взагалі ніяк не мотивовано, у рішенні від 18.09.2020 року №26 відсутнє в цій частині взагалі будь - яке обгрунтування, що порушує право позивача на належний захист від неправомірних рішень суб`єкта владних повноважень - відповідача в справі.

Разом з тим, суд зауважує відповідно до наданої пенсійному органу трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 в ній містяться належні записи щодо трудової діяльності позивача на відповідних підприємствах в Російській Федерації за період з 17.05.2005 по 30.11.2006, з 04.05.2007 по 24.12.2007, з 13.02.2008 по 19.12.2008, з 28.05.2010 по 03.12.2010, з 16.05.2011 по 25.11.2011, з 01.03.2012 по 20.12.2012. Також відповідні записи щодо періодів роботи позивача на підприємствах в Російській Федерації містяться в наданій позивачем трудовій книжці серії НОМЕР_2 .

При цьому, суд наголошує, що відповідачем не надано доказів, що ним встановлено будь - яку невідповідність у записах вказаних трудових книжок, і що відповідачем вживались заходи щодо перевірки достовірності зазначеної інформації.

З огляду на викладене, рішення відповідача щодо неврахування в страховий стаж позивача періодів його роботи в Російській Федерації є необгрунтованим та протиправним, порушує право позивача на пенсійне забезпечення.

Відтак рішення відповідача за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах прийняте необґрунтовано, недобросовісно, нерозсудливо, без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, та непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення, а тому визнається судом протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Таким чином, враховуючи пільговий стаж, який був зарахований позивачу органом пенсійного фонду (11 років 7 місяці 27 днів), та страховий стаж який визнається відповідачем (26 років 2 місяці 15 днів), приймаючи до уваги вищевикладені висновки суду пільговий стаж позивача складає понад 12 років 6 місяців, а страховий стаж позивача понад 30 років, що є достатнім та необхідним для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відтак, рішення відповідача № 26 від 18.09.2020 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши обгрунтованість доводів сторін та підтвердження їх відповідними доказами, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги є обгрунтованими, а виходячи з положень частин 1 - 2 ст. 5 , ч. 2 ст. 9, ст. 245 КАС України, належним способом захисту порушених прав позивача в даних правовідносинах буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, згідно з статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (за Списком №2), з 19.09.2020 року.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 26 від 18.09.2020 року Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, згідно з статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (за Списком №2), з 19.09.2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21036, ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна