Справа № 640/10348/21
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

26 липня 2021 року місто Київ №640/10348/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі

за позовомОб`єднаного кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів, стоянок - ГБК «Центр»
до третя особа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Товариство з обмеженою відповідальністю "Брокерська контора "Біком"
провизнання протиправними та скасування окремих пунктів розділу "Містобудівні умови та обмеження" від 17.12.2018 №25151/0/7-1-18,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває адміністративна справа №640/10348/21 за позовом Об`єднаного кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів, стоянок - ГБК «Центр» до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Брокерська контора "Біком" про визнання протиправними та скасування окремих пунктів розділу "Містобудівні умови та обмеження" від 17.12.2018 №25151/0/7-1-18.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2021 прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/10348/21 та визначено, що справа буде розглядатись без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 31.05.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в тексті якого останнім заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке обгрунтоване тим, що позивачем у даній справі пропущено строк звернення до суду, оскільки до суду позивач звернувся з вимогою щодо оскарження містобудівних умов та обмежень більше ніж через два роки після їх затвердження, тобто з пропуском строку на звернення до адміністративного суду.

Позивачем 07.06.2021 подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої останній зазначив про те, що лише в січні 2021 року з отриманої від Міністерства культури та інформаційної політики України відповіді позивачу стало відомо про відсутність затверджених у встановленому Законом України "Про охорону культурної спадщини" порядку меж історичного ареалу та зон охорони пам`яток міста Києва, та, як наслідок, про порушення своїх прав оскаржуваними положеннями Містобудівних умов та обмежень від 17.12.2018 №25154/0/7-1-18

Виходячи з викладеного, позивач вважає, що позов у даній справі подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва "Будівництво багатофункціонального комплексу адміністративних нежитлових приміщень для автомобілістів" по вул. Льва Толстого, 59 у Голосіївському районі м. Києва затверджені наказом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29.12.2018 №1402.

Позивачем зазначено про те, що як станом на момент видачі Містобудівних умов та обмежень від 17.12.2018 №25154/0/7-1-18, так і на момент звернення до суду з даним позовом, межі історичного ареалу та зон охорони пам`яток міста Києва, як того вимагають положення Закону України "Про охорону культурної спадщини" належним чином не затверджені.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Згідно ч. 1, 5, 8 ст.29 Закону основними складовими вихідних даних є:

1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Містобудівні умови та обмеження містять: 1) назву об`єкта будівництва, що повинна відображати вид будівництва та місце розташування об`єкта; 2) інформацію про замовника; 3) відповідність на дату надання містобудівних умов та обмежень цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні; 4) гранично допустиму висотність будинків, будівель та споруд у метрах; 5) максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки; 6) максимально допустиму щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону); 7) мінімально допустимі відстані від об`єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд; 8) планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об`єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони); 9) охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж.Перелік зазначених умов є вичерпним.

Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що проектна документація на об`єкт будівництва розробляється з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних, складовою частиною яких є містобудівні умови та обмеження. У свою чергу містобудівні умови та обмеження визначають комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва у відповідності до вимог, встановлених законодавством та містобудівною документацією, тобто, гранично допустимі (дозволені) вимоги до майбутнього проекту, та є чинними до завершення будівництва об`єкта.

Вказана позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 15.12.2018 у справі №522/6212/17.

Отже, за своєю юридичною природою містобудівні умови і обмеження, - це акт індивідуальної дії, який видається уповноваженими органами містобудування та архітектури та покладає на замовника будівництва певні обов`язки і обмеження. Правовідносини, що виникають на підставі містобудівних умов і обмежень, носять довготривалий характер, оскільки діють до закінчення будівництва об`єкту.

Відповідно, якщо містобудівні умови і обмеження містять протиправні положення, то вони порушують права позивача, як замовника будівництва і вимоги закону, протягом всього строку своєї дії, а не лише в момент їх видачі. Протягом всього строку дії містобудівних умов позивач змушений виконувати їх протиправні вимоги і нести ризик накладення санкцій з боку контролюючих органів у разі такого невиконання.

Суд звертає увагу, що положення частини другої статті 122 КАС України слугують меті забезпечення дотримання принципу правової визначеності, але не повинні використовуватися як засоби легалізації неправомірної поведінки і не повинні застосовуватися стосовно заходів, які спрямовані на припинення неправомірної поведінки.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №464/2638/17 та 28.11.2018 у справі № 815/2311/15.

Відтак, враховуючи чинність містобудівних умов до завершення будівництва та їх можливу протиправність в оскаржуваній частині, суд вважає, що станом на момент звернення до суду з позовом не припинили існувати підстави для звернення до суду та погоджується з доводами позивача, що згідно частини 2 статті 122 КАС України строк звернення до суду з цією позовною заявою не є пропущеним.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 122, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала оскарженнню не підлягає.

Суддя Іщук І.О.