Справа № 520/4187/21
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 липня 2021 року № 520/4187/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В.

при секретарі судового засідання Пройдак С.М.

у присутності

позивача ОСОБА_1

представника позивача Ходаковського Ю.В.

представника відповідача Камінської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Зачепилівська селищна рада (вул. Паркова, буд. 37,смт. Зачепилівка, Зачепилівський район, Харківська область,64401, ) про визнання протиправним рішення,

установив

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просить суд визнати протиправним та нечинним рішення V сесії VIII скликання Зачепилівської селищної ради № 310 від 04.02.2021 "Про затвердження порядку відшкодування компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на міжміських маршрутах (крім таксі)".

Ухвалою від 22.03.2021 у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання та протокольною ухвалою від 16.06.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали, просили позов задовольнити зазначивши, що рішення V сесії VIII скликання Зачепилівської селищної ради №310 від 04 лютого 2021 року "Про затвердження порядку відшкодування компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на міжміських маршрутах (крім таксі)" є протиправним та таким, що підлягає визнанню нечинним, оскільки встановлює додаткові умови особам, що мають право на пільговий проїзд автомобільним транспортом, та визначає відмінний від визначеного п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" механізм реалізації права на передбачені пільги щодо безплатного проїзду автомобільним транспортом відповідними особами, а тому таке рішення суперечить приписам п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала, просила позовні вимоги залишити без задоволення, з підстав зазначених у відзиві, зазначивши, що оскаржуване рішення повністю відповідає діючому законодавству та підзаконним нормативно-правовим актам, якими визначено, що місцеві ради, підприємства, установи та організації мають право за рахунок власних коштів і благодійних надходжень встановлювати додаткові гарантії щодо соціального захисту ветеранів війни. За позивачем зберігається право на безкоштовний проїзд за наявності посвідчення для перевізника. Відповідач не звужував права позивача, а навпаки, встановив додаткові гарантії для його соціального захисту, встановивши компенсаційні виплати за проїзд у міжміському транспорті.

Заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України , суд зазначає наступне.

Статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», визначено, що особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги, в тому числі: безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання, за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі. Це право поширюється і на особу, яка супроводжує особу з інвалідністю I групи (п.7 ч.1 ст.13).

Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад мають право встановлення за рахунок власних коштів і благодійних надходжень додаткових до встановлених законодавством гарантій щодо соціального захисту населення (пп.1 п. а) ч.1 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Приписами ст.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. Місцеві ради, підприємства, установи та організації мають право за рахунок власних коштів і благодійних надходжень встановлювати додаткові гарантії щодо соціального захисту ветеранів війни.

Рішенням III сесії VIII скликання Зачепилівської селищної ради Зачепилівського району Харківської області № 86 від 24 грудня 2020 року затверджено комплексну програму соціального захисту населення Зачепилівської селищної ради Красноградського району Харківської області на 2021-2023 роки. (а.с.44-48)

Розділом 2,3 Паспорту програми визначено, що її метою є підтримка незахищених верств населення; забезпечення фінансування додаткових заходів щодо соціального захисту та підтримки осіб з інвалідністю, ветеранів війни та праці, учасників антитерористичної операції, членів сімей та сімей загиблих (померлих) учасників АТО/ООС, осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від насильства в сім`ї та торгівлі людьми; не допущення зростання рівня бідності в громаді, охоплення найбільш нужденних верств населення соціальними виплатами і послугами; забезпечення належного рівня та оперативності надання соціальних допомог населенню району. Виконання наступних завдань: сприяти подальшому розвитку системи надання адресної соціальної допомоги найбільш незахищеним верствам населення; покращити патріотичне виховання молоді, забезпечити спадкоємність поколінь.

На виконання комплексної програми соціального захисту населення Зачепилівської селищної ради Краснокградського району Харківської області на 2021-2023 роки розроблений Порядок відшкодування компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на міжміських маршрутах (крім таксі), який затверджений Рішенням V сесії VIII скликання Зачепилівської селищної ради № 310 від 04 лютого 2021 року (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1.2 Розділу 1 Порядку вказаний документ визначає механізм відшкодування компенсації громадянам, мешканцям Зачепилівської селищної ради, які мають право на пільги в автомобільному транспорті на міжміських маршрутах за рахунок місцевого бюджету.

Згідно п. 1.4, 1.5 Розділу 1 Порядку суми компенсаційних виплат за пільговий проїзд громадян в автомобільному транспорті на міжміських маршрутах (крім таксі) визначається кошторисними призначеннями на відповідний рік за рахунок коштів бюджету Зачепилівської селищної ради. Відшкодування компенсаційних виплат за пільгове перевезення на міжміських маршрутах (крім таксі) здійснюється шляхом виплати компенсації вартості квитка громадянам пільгової категорії за рахунок коштів бюджету Зачепилівської селищної ради.

Пунктом 2.4 Розділу 2 Порядку встановлено пільгові категорії громадян на які розповсюджується цей порядок, а саме: особи, які отримали інвалідність внаслідок війни; учасники бойових дій; реабілітовані громадяни, які постраждали внаслідок репресій; громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи І та II категорії; особи з інвалідністю І та II групи, діти з інвалідністю та особи, які супроводжують осіб з інвалідністю (не більше однієї особи, яка супроводжує особу з інвалідністю І групи або дитину з інвалідністю); діти з багатодітних сімей.

Відповідно до п. 3.2 Розділу 3 Порядку компенсація зазначеним громадянам в п. 2.4. Порядку надається шляхом проведення виплати вартості квитка автомобільним транспортом на міжміських маршрутах загального користування (інформація про яких міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців про включення перевізника до ЄДР).

Згідно п. 3.4 Розділу 3 Порядку, відшкодування вартості квитків громадянам пільгової категорії на міжміських маршрутах відбувається лише через банківські установи, які діють на території району. Для отримання відшкодування громадянин звертається до відділу у справах дітей, сім`ї та з питань соціального захисту населення Зачепилівської селищної ради та надає квиток разом з документами, які посвідчують дану особу з метою звірки відповідності квитка. У разі відсутності іменного квитка або невідповідності квитка вимогам зазначеним пункті 2 підпункту 2.3 цього Порядку, відшкодування не буде здійснюватися. При першому зверненні за відшкодуванням вартості квитка громадянин надає копію посвідчення чи довідки, на підставі якої надається пільга, копію паспорту, ідентифікаційного коду платника податків та реквізити діючого рахунку банківської установи, яка діє на території району, на який відбуватиметься відшкодування вартості квитка шляхом перерахування відповідних коштів. Дана довідка поновлюється щороку. Виключенням є неповнолітні діти з багатодітних сімей, відшкодування вартості квитка яким відбувається шляхом перерахування відповідних коштів одному з батьків або опікуну.

Відповідно до положень Розділу 4 Порядку фінансування відшкодування витрат здійснює в межах наданих Зачепилівській селищній раді бюджетних асигнувань узятих на облік в органах Державного казначейства України. Зачепилівська селищна рада протягом наступного місяця, в якому здійснено пільговий проїзд на міжміських маршрутах перераховує кошти на особові рахунки пільговиків, які відкриті в банківських установах, які діють на території району. Фінансовий відділ Зачепилівської селищної ради здійснює перерахування коштів за відшкодування витрат на реєстраційний рахунок Зачепилівської селищної ради. Складення та подання фінансової звітності про використання бюджетних коштів, а також контроль за їх витрачанням здійснюється в установленому законодавством порядку.

Суд зазначає, що відповідно до статті 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Відповідно до статті 39, 41-42 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для регулярних пасажирських перевезень для пасажира є квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка). Пасажир зобов`язаний мати при собі квиток на проїзд, на перевезення багажу, за наявності права пільгового проїзду - відповідне посвідчення. Договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус.

Частиною 2 ст. 29, 31 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати. Відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування приміських та міжміських, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються дозволом органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування автобусних маршрутів, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування (рейсів), які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника.

Аналогічні положення щодо компенсації вартості пільгових поїздок визначені приписами ч.2 ст.7 Закону України «Про транспорт», згідно яких відшкодування збитків від безплатних перевезень пільгових категорій громадян регулюється нормативними актами Кабінету Міністрів України

Порядок відшкодування «вартості» наданих пільг, визначений постановою КМУ від 16 лютого 1994 р. № 94 «Про порядок надання пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", п. 6 якого передбачено, що витрати, пов`язані з наданням пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", покриваються місцевими фінансовими органами на підставі розрахунків, поданих організаціями, шляхом перерахування коштів на їх рахунки в установах банків. Пільги, передбачені зазначеним Законом, надаються організаціями за рахунок власних коштів з наступним відшкодуванням їх з бюджету за встановленими нормами у погоджені з фінансовими органами терміни.

Відшкодування організаціям витрат, пов`язаних з наданням пільг, фінансові органи провадять за рахунок коштів місцевих бюджетів на підставі перевірених ними розрахунків, поданих організаціями.

Таким чином, Законом України «Про автомобільний транспорт», «Про транспорт» встановлено право пасажира, який користується пільгами на транспорті, безпосередньо скористатися пільговим проїздом, пред`явивши водієві автобусу посвідчення встановленого зразка, та подальшої компенсації перевізнику вартості такої поїздки.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що питання відшкодування витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, відносини між органами місцевого самоврядування, виконавчої влади та надавачами відповідних послуг визначаються відповідно до актів Кабінету Міністрів України на договірних засадах саме між замовником та перевізником.

Суд також зауважує, що пунктом 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII визначено, що пільги з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг, користування паливом, скрапленим газом, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів; проїзду усіма видами міського, приміського та міжміського транспорту; бензину (пального), ремонту, технічного обслуговування автомобілів та транспортного обслуговування; оплата пільгового одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення за рецептами лікарів, зубопротезування; пільгового забезпечення санаторно-курортним лікуванням з компенсацією вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад (крім забезпечення санаторно-курортним лікуванням інвалідів із захворюваннями нервової системи (з наслідками травм і захворюваннями хребта та спинного мозку); пільгового капітального і поточного ремонту власних жилих будинків і квартир, що передбачені законами України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про охорону дитинства", "Про соціальний захист дітей війни", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні", та виплати, компенсації і допомоги відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" можуть надаватися у готівковій формі у розмірах та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що оскаржуваним рішенням передбачено так звану «монетизацію» проїзду, як визначена постановою КМУ від 14 березня 2018 р. № 197 "Деякі питання надання пільг у готівковій формі з оплати проїзду усіма видами транспорту загального користування на міських, приміських та міжміських маршрутах" та постановою КМУ від 14 березня 2018 р. № 196 "Про встановлення державних соціальних нормативів у сфері транспортного обслуговування".

З цього приводу суд зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року у справі 826/6434/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2019, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року №196 "Про встановлення державних соціальних нормативів у сфері транспортного обслуговування" та постанову Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року №197 "Деякі питання надання пільг у готівковій форм з оплати пільгового проїзду усіма видами транспорту загального користування на міських, приміських та міжміських маршрутах".

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.07.2021 року по справі №826/6434/18 касаційну скаргу Кабінету Міністрів України залишено без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2019 року - залишено без змін.

Отже, на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення на V сесії VIII скликання Зачепилівської селищної ради № 310 від 04.02.2021 "Про затвердження порядку відшкодування компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на міжміських маршрутах (крім таксі)" постанови Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року № 196, № 197, на які як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог посилається позивач, втратили чинність.

Відповідно до ч. 1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, т.я. оскаржуваний порядок компенсації не є додатковою гарантією, оскільки гарантія вже встановлена державою шляхом надання права на безоплатний проїзд; приймаючи оскаржуване рішення відповідач фактично запровадив новий порядок регулювання питання проведення розрахунків компенсаційних виплат перевізникам за пільговий проїзд окремим категоріям громадян, вирішення якого віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи спір, суд також зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007р. по справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011р. по справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010р. по в справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994р. по справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003р. по справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008р. по справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії»), відповідно до якої право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.139 КАС України

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 264, 265, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправним та нечинним рішення V сесії скликання Зачепилівської селищної ради № 310 від 04.02.2021 "Про затвердження порядку відшкодування компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на міжміських маршрутах (крім таксі)".

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення. Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

У повному обсязі рішення виготовлено 22.07.2021 року.

Суддя Зоркіна Ю.В.