Справа № 200/4774/21
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2021 р. Справа№200/4774/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голуб В.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що управлінням призначено позивачці допомогу при народження дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виплата якої з 01.09.2015 зупинена у зв`язку із закінченням терміну дії довідки внутрішньо переміщеної особи. Позивачка вважає такі підстави для зупинення протиправними, а тому просить суд:

визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області щодо припинення ОСОБА_1 виплати допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 ;

зобов`язати відповідача поновити виплату позивачці допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 з 01.09.2015 зі сплатою заборгованості.

Відповідачем надано відзив, в якому повідомлено, що у зв`язку із закінченням терміну дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - 23.06.2015, заявницю було запрошено до управління для продовження її терміну. ОСОБА_1 погодилась в телефонному режимі прийди до відповідача, але так і не прийшла. Оскільки ОСОБА_1 протягом липня, серпня 2015 року до відповідача не звернулась, виплату допомоги при народженні було припинено з 01.09.2015.

Оскільки дію довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної не було подовжено, позивачці було направлено повідомлення від 25.08.2015 про припинення виплати державної допомоги та необхідність звернутися за поновленням виплати допомоги протягом 12 місяців після припинення виплати державної допомоги.

З огляду на наведене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою від 26.04.2021 Донецький окружний адміністративний суд залишив позовну заяву без руху. Надав ОСОБА_1 - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання суду обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду та визнання причин його пропуску поважними, а також доказів сплати судового збору у розмірі 908, 00 грн.

24.05.2021 судом винесено ухвалу, відповідно до якої суд задовольнив клопотання представника позивачки про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду із даною позовною заявою. Визнав поважними причини пропуску позивачкою строку звернення до адміністративного суду із даним адміністративним позовом та поновив пропущений строк звернення до суду. Прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бердянської міської ради Запорізької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та відкрив провадження по справі № 200/4774/21. Розгляд адміністративної справи № 200/4774/21 визначив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Суд ухвалою від 13.07.2021 відмовив у задоволенні клопотання представника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про витребування доказів.

26.07.2021 суд відмовив у задоволенні клопотань представника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про поновлення строку для заявлення клопотання про витребування доказів та про витребування доказів, про що виніс відповідну ухвалу.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 (а.с.9-12).

04.06.2013 Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

В листі Управління праці та соціального захисту населення Бердянської міської ради Запорізької області від 09.03.2021 № 3678 «Про надання інформації на адвокатський запит від 26.02.2021 № 01/02» представника позивачки повідомлено, що ОСОБА_1 , 24.12.2014 звернулась до управління із заявою про взяття її та дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на облік як особи, яка перемістилась з районів проведення антитерористичної операції.

На підставі виданої довідки та електронної справи, отриманої з інформаційно-обчислювального центру Мінсоцполітики України, ОСОБА_1 було подовжено виплату допомоги при народженні дитини з 01.11.2014 по 30.06.2017 в сумі 1 012, 50 гри. щомісяця.

У зв`язку із закінченням терміну дії вказаної довідки, тобто з 23.06.2015, заявницю було запрошено до управління для подовження її терміну.

Оскільки, ОСОБА_1 протягом липня, серпня 2015 року до управління так і не з`явилась, виплату допомоги при народженні дитини було припинено з 01.09.2015. Повідомлення про припинення допомоги було надіслано за вказаною адресою (а.с.20-22).

Вказане також підтверджено рішенням Управління праці та соціального захисту населення Бердянської міської ради Запорізької області від 21.08.2015 (а.с.52).

Спірними питанням у справі є правомірність дій відповідача щодо припинення виплати позивачці допомоги при народженні дитини та поновлення вказаної виплати.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон № 2811-XII).

Даний Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Так, згідно з частиною першою статті 1 Закон № 2811-XII громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Статтею 5 зазначеного Закону на органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника) покладений обов`язок призначення та виплати всіх видів державної допомоги сім`ям з дітьми.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закон № 2811-XII одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини.

Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (стаття 4, частина перша статті 5, частина перша статті 10 Закон № 2811-XII), з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону № 2811-XII.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

За приписами статті 11 Закону № 2811-XII, для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2009 року № 59).

У частині дев`ятій статті 11 Закону № 2811-XII передбачено, що виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; у разі виникнення інших обставин.

Під час розгляду справи судом встановлено, що припинення виплати допомоги при народженні дитини здійснено відповідачем з підстави - закінчення терміну дії довідки ВПО. Проте, ця обставина за Законом № 2811-XII не позбавляє позивачку та її дитину права на отримання допомоги.

Суд враховує, що місцем реєстрації позивачки є м. Макіївка, при цьому як внутрішньо переміщена особа ОСОБА_1 зареєстрована в м. Ірпінь (а.с.13).

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Затверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення засад соціальної правової держави.

Суд зазначає, що статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання.

Реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», не може позбавляти її права на отримання допомоги при народженні дитини. Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З огляду на викладене, припинення виплати допомоги при народженні дитини здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 2811-XII.

Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки в частині визнання протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області щодо припинення ОСОБА_1 виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що допомога при народженні дитини призначена до 30.06.2017, при цьому її виплата припинена безпідставно з 01.09.2015, суд дійшов висновку що належним способом захисту є зобов`язання відповідача здійснити нарахування допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 з 01.09.2015 та виплатити заборгованість, що виникла з 01.09.2015.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 908, 00 грн згідно з квитанцією № 52714 від 11.05.2021, суд дійшов висновку щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору у розмірі 908, 00 грн на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (, Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Захисників України, 27/34) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області щодо припинення з 01.09.2015 ОСОБА_1 виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 .

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області здійснити нарахування ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 з 01.09.2015 та виплатити заборгованість, що виникла з 01.09.2015.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. на користь ОСОБА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 26.07.2021.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб