Справа № 357/4048/17
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/4048/17 Суддя (судді) першої інстанції: Цуранов А.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року Головне Управління Національної поліції в Київській області звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про поворот виконання рішення в якій просило суд:

- стягнути надмірно нараховані грошові кошти у розмірі 200 прожиткових мінімумів, що становить 320 000 грн.

Обґрунтовуючи подану заяву, представником заявника зазначено, що на виконання рішення апеляційного суду 05.10.2017 року ОСОБА_1 нараховано одноразову грошову допомогу у розмірі 320 000 грн., однак внаслідок скасування вказаного рішення, грошові кошти підлягають поверненню.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2020 року у задоволенні заяви Головного управління Національної поліції України в Київській області про поворот виконання рішення відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з приписами ст. 381 чинного КАС України поворот виконання рішення у окремих категоріях справ, а саме про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, тощо допускається за умови якщо скасоване рішення було обґрунтоване повідомленням позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

За наведених норм законодавства та враховуючи, що заявник (відповідач) не надав доказів на підтвердження того, що скасоване рішення (постанова) було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами, суд першої інстанції дійшов висновку, що правові підстави для задоволення заяви Головного управління Національної поліції України в Київській області про поворот виконання рішення відсутні. Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, суб`єкт владних повноважень оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на скасування Верховним Судом постанови Київського апеляційного суду від 05.10.2017 та залишення в силі постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 20.06.2017, стверджує, що позивачу були надмірно нараховані кошти у розмірі 2000 прожиткових мінімумів, що становить 320000,00 грн.

За наведених обставин, апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про поворот виконання судового рішення та просить суд стягнути зазначену суму коштів.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У судове засідання учасники судового процесу не з`явились та явку уповноважених представників до суду не забезпечили. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

За наведених обставин та керуючись положеннями ст. 313 КАС України колегія суддів дійшла висновку, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розгляду справи та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України вирішила розглянути дану справу у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції на підставі доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача, викладену у листі 24.03.2017 № 29/Г-210, у проведенні виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому другої групи інвалідності та зобов`язати відповідача розглянути заяву (рапорт), прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб, в сумі 320 000 грн.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Київській області щодо не вирішення питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області розглянути питання про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» за його заявою та прийняти відповідне рішення. В іншій частині вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2017 року постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2017 року скасовано. Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області у проведенні виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області розглянути заяву, призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності у розмірі - 200 розмірів прожиткового мінімуму, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.11.2017 відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Київського адміністративного суду від 05.10.2017 року.

Постановою Верховного Суду від 21.05.2020 касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області задоволено частково, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 скасовано, постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2017 року залишено в силі.

До заяви про поворот виконання рішення заявником надано платіжне доручення № 1216 від 26.02.2018 року про перерахування одноразової грошової допомоги на ім`я ОСОБА_1 згідно постанови Київського адміністративного апеляційного суду у справі № 357/4048/17 від 05.10.2017.

В заяві про поворот виконання рішення представником Головного управління Національної поліції України в Київській області вказано, що ОСОБА_1 зобов`язаний повернути надмірно виплачену суму коштів у розмірі 200 прожиткових мінімумів, що становить 320 000 грн., оскільки рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 у справі 357/4048/17 скасовано постановою Верховного Суду від 21.05.2020 року.

Вирішуючи питання щодо правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення, а також наявності правових підстав для задоволення вказаної заяви відповідача, колегія суддів зазначає про таке.

Положеннями п. 4 ч. 1 та ч. 7 ст. 380 КАС України передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, зі змісту наведеної норми слідує, що поворот виконання судового рішення є інститутом адміністративного судочинства, що спрямований на повернення стягнутих грошових сум на підставі рішення суду, що було скасоване.

Особливості повороту виконання в окремих категоріях адміністративних справ врегульовані ст. 381 КАС України.

Так, приписами вказаної норми передбачено, що поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

Аналогічна правова норма визначена у ст. 239 КЗпП України, якою передбачено, що у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Отже, з аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що вона застосовується до рішень про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби.

При цьому, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції що за приписами наведених норм, поворот виконання рішення допускається лише за наявності двох підстав: якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

Положеннями ч. 1 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 97 наведеного Закону одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, одноразова грошова допомога не входить до додаткового грошового забезпечення, яке повинно враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів, однак вона має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема, поліцейських, тобто є гарантованою виплатою, яка здійснюється у відносинах публічної служби - служби в поліції.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії платіжного доручення від 26 лютого 2018 року № 1216 (а.с.142) Головним управління Національної поліції в Київській області перераховано позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 320 000,00 грн. на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду 05 жовтня 2017 року у даній справі.

Разом з цим, судова колегія враховує, що скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції (на виконання яких, відповідачем було виплачено позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 320000 грн.) Верховний Суд зазначив, питання про призначення одноразової грошової допомоги відповідачем по суті не вирішене, тому позовні вимоги позивача визнати протиправною відмову відповідача, викладену у листі 24.03.2017 року № 29/Г-210, у проведенні виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому другої групи інвалідності та зобов`язати відповідача розглянути заяву (рапорт) та прийняти рішення щодо призначення та виплати відповідачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності в розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб, в сумі 320 000 грн. є передчасними.

При цьому, судом касаційної інстанції зазначено, що не вирішивши питання по суті, відповідач вчинив стосовно позивача протиправну бездіяльність, оскільки він не наділений правом відкладати розгляд заяви позивача, або залишати її без розгляду не вирішуючи питання по суті, що суперечить встановленому Законом України «Про Національну поліцію» та Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4 порядку.

Тобто, наведеними обставинами підтверджується обґрунтованість висновків суду першої інстанції, що поворот виконання судового рішення у даному випадку не можливий, оскільки позивач не обґрунтовував зміст позовних вимог завідомо неправдивими відомостями або поданням підроблених документів і на них не ґрунтувалося судове рішення.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що доводи апеляційної не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції під час вирішення даної справи, які відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 242-243, 315-316, 321-322, 325, 328-329, 380-381 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович