Справа № 120/3778/21-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 липня 2021 р. Справа № 120/3778/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправними діями відповідача щодо розгляду заяви позивача про виплату одноразової допомоги по стійкій втраті працездатності у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 17.03.2021, що стало підставою звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 27.04.2021 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу у встановлений строк усунути недоліки позовної заяви.

На виконання вимог ухвали суду від 27.04.2021 позивача, зокрема, подано заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 19.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Крім того, в даній ухвалі зазначено, що питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду та відповідну заяву представника позивача, суд вважає необхідним вирішити під час розгляду справи по суті, надавши відповідачу можливість висловити свою позицію з цього приводу, а відтак, питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду розглядатиметься під час розгляду справи по суті.

08.06.2021 до суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти позову та просить суд в задоволені позовних вимог відмовити. Зокрема зазначає, що відповідно до п. 3.4.6 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31.01.2002 №7 у випадку, якщо потерпілому встановлено МСЕК стійку втрату професійної працездатності до 01.04.2001 та він не звертався до роботодавця за призначенням одноразової допомоги, то за її призначенням потерпілий повинен звернутися до роботодавця. Виплачена роботодавцем одноразова допомога в рахунок страхових внесків до Фонду не зараховується. Станом на день подання позовної заяви підприємство TOB «Оратівський райсількомунгосп», на якому працював ОСОБА_1 , не ліквідовано.

На підставі викладено відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 під час роботи в TOB «Оратівський райсількомунгосп» 15.02.1994 отримав травмування, яке рішенням Оратівського районного суду від 24.10.1996 визнано нещасним випадком, пов`язаним з виробництвом.

Згідно довідки до акта МСЕК №12229 серії 2-18 АВ, позивачу встановлено 3 групу інвалідності, причина інвалідності - трудове каліцтво.

15.04.2016 складено акти форми Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, що стався 15.02.1994 та Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом ОСОБА_1 .

Постановою Іллінецького районного суду від 17.07.2017 у справі № 131/880/17 позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Іллінецькому районі призначити та виплачувати ОСОБА_1 , щомісячну страхову виплату у розмірі середньої заробітної плати за аналогічною професією (посадою), що склалась на час звернення на підприємстві, на якому працював ОСОБА_1 , але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, а саме з 04 травня 2016 року.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Іллінецькому районі Вінницької області задоволено частково. Постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 липня 2017 року змінено. Абзац другий постанови, викладено в наступній редакції: "Зобов`язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Іллінецькому районі призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 04 травня 2016 року щомісячну страхову виплату, обчислену, відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та Постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266, з розміру середньої заробітної плати не менше мінімальної заробітної плати, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, з урахуванням ступеня втрати працездатності". В решті постанову залишено без змін.

17.03.2021 позивач звернувся із заявою до відповідача у якій просив здійснити виплату одноразової допомоги по стійкій втраті працездатності у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Листом від 29.03.2021 за №475-02 відповідач повідомив, що право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати працездатності. Оскільки встановлення МСЕК стійкої втрати працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві відбулося 05.11.1996, тобто до набрання чинності Закону №1105 "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Фондом соціального страхування України згідно чинного законодавства не може бути здійснена виплата одноразової допомоги.

Вважаючи дії відповідача щодо розгляду заяви протиправними, позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, суд виходив з наступного.

Процесуальні строки, згідно ч. 1 ст. 118 КАС України це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншим законом.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 03.04.2008 року наголосив, що саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином, поновлення строку, пропущеного з поважних причин, є гарантією захисту для фізичних осіб, а також єдиною, за таких обставин, можливістю відновити порушені права та інтереси. Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку, суд позбавляє таку особу можливості встановити справедливість та виконати найголовніше завдання адміністративного судочинства - захистити права, свободи та інтереси фізичних осіб.

Враховуючи все вищевикладене, а також враховуючи відсутність позиції відповідача з питань щодо дотримання строку звернення до суду з цим адміністративним позовом, суд доходить висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду, а відтак про наявність підстав для задоволення заяви позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я регулюються Законом України від 23.09.1999 № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-ХІV).

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 10 Закону № 1105-ХІV на органи Фонду соціального страхування покладено обов`язок забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст. 19 Закону № 1105-ХІV передбачено, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1105-ХІV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці" (ч. 2 ст. 36 Закону № 1105-ХІV).

Частиною 3 ст. 36 Закону № 1105-ХІV передбачено, що підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Згідно п. 1, 2, ч. 7 ст. 36 Закону № 1105-ХІV страхові виплати складаються, зокрема, із:

страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1105-ХІV у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд проводить одноразову страхову виплату потерпілому, розмір якої визначається відповідно до ступеня втрати професійної працездатності, виходячи з 17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права потерпілого на страхову виплату.

У разі якщо при подальших обстеженнях МСЕК потерпілому встановлено інший, вищий ступінь втрати стійкої професійної працездатності з урахуванням іншої професійної хвороби або іншого каліцтва, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків, йому провадиться одноразова виплата, розмір якої визначається відповідно до відсотка, на який збільшено ступінь втрати працездатності, щодо попереднього обстеження МСЕК, виходячи з розрахунку 17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права потерпілого на страхову виплату.

Якщо комісією з розслідування нещасного випадку встановлено, що ушкодження здоров`я настало не лише з вини роботодавця, а й внаслідок порушення потерпілим нормативних актів про охорону праці, розмір одноразової допомоги зменшується на підставі висновку цієї комісії, але не більш як на 50 відсотків.

Частиною 1 ст. 43 Закону № 1105-ХІV передбачено, що для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються:

1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть;

2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Статтею 44 Закону № 1105-ХІV визначено, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Водночас підстави відмови у страхових виплатах і наданні соціальних послуг передбачені ст. 45 Закону № 1105-ХІV.

Так, Фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце:

1) навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку;

2) подання роботодавцем, іншими органами, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілим Фонду свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок;

3) вчинення застрахованим умисного кримінального правопорушення, що призвів до настання страхового випадку.

Фонд відмовляє у виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 47 Закону № 1105-ХІV одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний строк з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а в разі смерті потерпілого - у місячний строк з дня смерті застрахованого особам, які мають на це право.

Якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченню трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати провадяться з дня звернення.

У свою чергу, постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11 затверджено Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат (далі - Порядок №11), який поширюється на потерпілих від нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання (далі - потерпілі) та осіб, які мають право на страхові виплати в разі втрати годувальника.

Відповідно до п. 1.2 - 1.4 Порядку №11 у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, або в межах повноважень відділення виконавчої дирекції Фонду в районах і містах обласного значення (далі - управління (відділення) Фонду) зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті особам, які мають на це право, виплачуючи, зокрема: одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; щомісячну страхову виплату втраченого заробітку потерпілого (далі - щомісячна страхова виплата).

Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон) та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Управління (відділення) Фонду може відмовити у страховій виплаті потерпілому у випадках, передбачених статтею 45 Закону (п. 1.10 Порядку №11).

Відповідно до розділу 3 Порядку №11, одноразова допомога та щомісячна страхова виплата потерпілому призначається при встановленні МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Пунктом 3.1 Порядку №11 передбачено, що для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати до управління (відділення) Фонду подається:

заява особисто за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою;

копія паспорта;

копія реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті).

Копії документів засвідчуються працівником управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналів.

Працівниками управління (відділення) Фонду до справи про страхові виплати додаються:

оригінал акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України;

оригінал виписки медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) про ступінь втрати професійної працездатності;

інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про нараховану заробітну плату (дохід) та сплату страхових внесків. У разі коли відомості про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять усіх необхідних даних для визначення розміру середньої заробітної плати, працівники управління (відділення) Фонду отримують інформацію у страхувальника. У разі відсутності страхувальника на момент формування справи про страхові виплати, довідку, що підтверджує розмір заробітної плати перед настанням страхового випадку, може надати потерпілий;

інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про трудові, цивільно-правові відносини потерпілого, реєстрацію фізичної особи - підприємця, члена фермерського господарства, члена особистого селянського господарства, самозайнятої особи на момент настання страхового випадку в залежності від місця, де стався страховий випадок. У разі відсутності такої інформації потерпілим надаються копії документів, які підтверджують, що на момент настання страхового випадку він працював саме у того страхувальника, у якого стався нещасний випадок або зареєстровано професійне захворювання.

Право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченню трьох років з дня встановлення МСЕК стійкої втрати потерпілим професійної працездатності внаслідок ушкодження здоров`я, то страхові виплати призначаються з дня звернення за їх призначенням відповідно до чинних нормативно-правових актів.

Відповідно до пп. 3.3.1 п. 3.3 Порядку №11, одноразова допомога потерпілому визначається відповідно до ступеня втрати професійної працездатності, виходячи з 17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права потерпілого на страхову виплату.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. При цьому, для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подається акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого. Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк. Рішення оформляється постановою.

Разом з тим, з аналізу наведених норм вбачається, що після отримання відповідної заяви від позивача про призначення страхових виплат відповідач зобов`язаний у десятиденний строк розглянути цю заяву та прийняти відповідне мотивоване рішення щодо призначення страхових виплат або про відмову в їх призначенні, яке оформляється постановою.

Крім того, суд звертає увагу, що виключні підстави відмови у страхових виплатах і наданні соціальних послуг передбачені ст. 45 Закону № 1105-ХІV.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 під час роботи в TOB «Оратівський райсількомунгосп» 15.02.1994 отримав травмування, яке рішенням Оратівського районного суду від 24.10.1996 визнано нещасним випадком, пов`язаним з виробництвом.

Згідно довідки до акта МСЕК №12229 серії 2-18 АВ, позивачу встановлено 3 групу інвалідності, причина інвалідності - трудове каліцтво.

15.04.2016 складено акти форми Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, що стався 15.02.1994 та Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом ОСОБА_1 .

Водночас, позивач звернувся із заявою до відповідача у якій просив здійснити виплату одноразової допомоги по стійкій втраті працездатності у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" 17.03.2021.

Однак, листом від 29.03.2021 за №475-02 відповідач повідомив, що право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати працездатності. Оскільки встановлення МСЕК стійкої втрати працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві відбулося 05.11.1996, тобто до набрання чинності Закону №1105 "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Фондом соціального страхування України згідно чинного законодавства не може бути здійснена виплата одноразової допомоги.

Отже, судом встановлено, що за наслідками розгляду заяви позивача від 17.03.2021 відповідачем не прийнято відповідного рішення про призначення страхових виплат чи про відмову в їх призначенні, чим порушено вимоги статті 44 Закону №1105-XIV та пунктів 1.3 - 1.4 Порядку №11.

Таким чином, в даному випадку відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неналежного розгляду заяви позивача щодо виплати одноразової допомоги по стійкій втраті працездатності та неприйняття відповідного рішення за результатами розгляду такої заяви.

А тому вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви позивача від 17.03.2021 щодо виплати одноразової допомоги по стійкій втраті працездатності.

Водночас належним способом захисту порушених прав є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 17.03.2021 щодо виплати одноразової допомоги по стійкій втраті працездатності та прийняти мотивоване рішення за результатами розгляду такої заяви.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши доводи учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.03.2021 щодо виплати одноразової допомоги по стійкій втраті працездатності.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.03.2021 щодо виплати одноразової допомоги по стійкій втраті працездатності, та прийняти мотивоване рішення за результатами розгляду такої заяви.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 681 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

Відповідач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21037, )

Суддя Комар Павло Анатолійович