Справа № 360/3073/21
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 липня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3073/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Старобільської районної адміністрації Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 15 червня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач,) до Управління соціального захисту населення Старобільської районної адміністрації Луганської області (далі-відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 22.06.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом п`яти календарних днів з дня отримання даної ухвали надати до суду належним чином оформлений адміністративний позов, відповідно до пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України, в якому конкретизувати позовні вимоги шляхом визначення належного позивача у справі.

30 червня 2021 року від ОСОБА_1 надійшов уточнений позов до Управління соціального захисту населення Старобільської районної адміністрації Луганської області, в якому просить:

- визнати дії відповідача неправомірними щодо нарахування та виплати позивачу у повному обсязі щорічної разової допомоги до 5 травня за 2021 рік як особі з інвалідністю ІІ-Ї групи внаслідок війни у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком;

- стягнути з відповідача на користь позивача 10246 (десять тисяч двісті сорок шість) гривень недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі вісім мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , видане 02.08.2019 та інвалідом внаслідок війни II групи пов`язано з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, яка зберігається за ним до теперішнього часу, що підтверджується посвідченням серії є № НОМЕР_2 , видане Старобільською РДА Луганської області 01 липня 2019 року.

Перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Старобільської РДА Луганської області.

На цій підставі у позивача виникло право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня у відповідності до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - ЗУ №3551-12) у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, тобто 11466 грн.

Після прийняття Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020 позивач набув право на допомогу до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Але, всупереч вимогам ст.13 ЗУ №3551-12, відповідач виплатив цю допомогу в сумі 3906 грн.

За таких обставин, сума, яка повинна бути доплачена мені становить: 10246 грн., а саме 14152 (8*1769 - мінімальна пенсія за віком на травень 2021 року) - 3906 - виплачена допомога = 10246 грн.

19.05.2021 позивач звернувся до відповідача як владного суб`єкта із заявою про нарахування і виплату згаданої допомоги у 2021 року у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р 2020.

За наслідками вирішення порушеного мною питання відповідач листом від 20.05.2021 №03-18/2548 надав відповідь про відмову у нарахуванні та виплаті допомоги у зв`язку із тим, що на підставі ст.13 ЗУ №3551-12 допомога виплачується заявнику в розмірі, який визначається КМУ у межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Ухвалою суду від 01.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти позову заперечував, через канцелярію суду 12.07.2021 надійшов письмовий відзив на позов за вхідний реєстраційним № 23530/2021 , в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захист населення Старобільської РДА як особа з інвалідністю внаслідок війни II групи. Щорічна разова грошова допомога до 5 травня виплачена Позивачу Управлінням в розмірі 3906 грн. як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи згідно чинного законодавства України, відповідно до норм вищевказаної Постанови, що була чинною на момент виплати грошової допомоги у 2021 році, тому для проведення перерахунку вказаної виплати підстав немає. Отже, дії Управління соціального захисту населення Старобільської РДА є законними та обґрунтованими з урахуванням усіх обставин та відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше

Враховуючи положення ч.11 ст. 126 КАС України, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, одержав захворювання, пов`язане з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС, набув статусу "особа з інвалідністю 2 групи внаслідок війни", "особа ЧАЕС - І категорії" та "ветеран військової служби", що підтверджується відповідними посвідченнями, копія яких надана позивачем до матеріалів справи (а.с. 5-6,7,8).

Позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області та отримує щорічну разову допомогу до 5 травня.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою про нарахування і виплату вказаної допомоги у 2021 році у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком (а.с. 64).

За результатами розгляду вказаної заяви Управлінням соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області листом від 20.05.2021 № 03-18/2547 повідомлено, що позивачу виплачено 3906 грн, що є виплатою щорічної грошової допомоги до 5 травня та її розмір визначено ст.ст. 12-16 Закону України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік. Також у вказаному листі зазначено, що у 2021 році розміри разової грошової допомоги до 5 травня визначено постановою Кабінету Міністрів України від 08 квітня 2021 року № 325 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Так, розмір такої допомоги для інвалідів 2 групи складає 3906 грн, що й було виплачено позивачу (а.с. 63).

Не погодившись із вказаним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян унормовані, насамперед, приписами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни встановлені статтею 13 вказаного Закону.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 статтю 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було доповнено частиною четвертою такого змісту: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".

Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» згадану вище норму права викладено в такій редакції: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

У подальшому рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 визнано неконституційними, зокрема, положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу"Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, на момент звернення заявника із заявою у квітні 2021 року, діяли положення ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю 2 групи як вісім мінімальних пенсій за віком.

Поряд із цим, унаслідок законотворчої діяльності Верховної Ради України було створено іншу норму права, присвячену регламентуванню тих же самих відносин - п.26 розділу VI Бюджетного кодексу України.

Так, відповідно до п. 26 розділу VI Бюджетного кодексу України було визначено, зокрема, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Ця норма діяла з 01.01.2015.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"

З метою реалізації приписів вищевказаної норми, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 08.04.2021 № 325 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань», пунктом 5 якої установлено, що бюджетні кошти розподіляються Мінсоцполітики в межах бюджетних призначень і спрямовуються регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між місцевими органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що перераховують кошти за місцем отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання через відділення організації, що здійснює виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання, або на поточні рахунки уповноваженого банку (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у розмірах згідно з додатком до цього Порядку.

Разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році виплачується в таких розмірах, зокрема, особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4421 гривня; II групи - 3906 гривень; III групи - 3391 гривня.

27.02.2020 рішенням Конституційного Суду України №3-р/2020 було визнано неконституційним окреме положення п.26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, починаючи з 27.02.2020 ані положення п.26 розділу VI Бюджетного кодексу України у частині дії ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ані приписи ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції п.20 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» не можуть запроваджувати правила призначення та виплати допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Отже, починаючи з 27.02.2020 позивач набув право на соціальне забезпечення у порядку редакції ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 №367-ХІV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю 2 групи, внаслідок війни як вісім мінімальних пенсій за віком.

Щодо посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 08 квітня 2021 року № 325, як акт який регулює розмір одноразової грошової допомоги до 5 травня, суд зазначає, що вказані посилання є необґрунтованими та безпідставними, оскільки норми підзаконних нормативно-правових актів, чим є в даному випадку постанова КМ України від 08 квітня 2021 року № 325, не має вищої юридичної сили над положеннями ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 №367-ХІV, якими передбачено розмір допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю 2 групи, внаслідок війни як вісім мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що право позивача на щорічну одноразову допомогу до 05 травня, підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності" і що їх можна вважати "майном" у значені цього положення, отже, ненарахування та невиплати вказаної щорічної одноразової допомоги у визначеному положеннями ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Зазначена правова позиція, викладена в рішенні ЄСПЛ по справі "Сук проти України" від 10.03.2011 (за заявою №10972/05), згідно якої, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

В даному випадку є підстави стверджувати про наявність "законних сподівань", оскільки наявний статус позивача передбачає право на нарахуванні та виплату щорічної одноразової допомоги у визначеному положеннями ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, фактично звужує право позивача на отримання щорічної одноразової допомоги у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Водночас, суд зазначає, що друге речення першого пункту ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності", яке дозволяє позбавити майна лише "на умовах, передбачених законом", а другий пункт зазначає, що держава має право здійснювати контроль за використанням майном шляхом введення в дію "законів" не поширюється на спірні правовідносини, оскільки втручання у право позивача не може бути визнано таким, що відповідає закону.

Таким чином, суд вважає, що позивач мав "законні сподівання" на отримання щорічної одноразової допомоги у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, задля відновлення порушеного права позивача, враховуючи положення ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне , керуючись положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити позивачу щорічну одноразову грошову допомогу до 5-го травня за 2021 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи, у відповідності до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням здійснених виплат.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області (, 92703, Луганська область, м. Старобільськ, вул. Центральна, 36) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльності Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області в частині відмови донарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну одноразову грошову допомогу до 5-го травня за 2021 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи, у відповідності до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням здійснених виплат.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну одноразову грошову допомогу до 5-го травня за 2021 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи, у відповідності до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням здійснених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, , з урахуванням ч. 3 РозділуІ Прикінцевих положень КАС України, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Тихонов