Справа № 380/3008/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/3008/21 пров. № А/857/10635/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року (рішення ухвалене в м. Львів в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження судом під головуванням судді Сподарик Н.І., дата складення повного тексту рішення не зазначена) у справі № 380/3008/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) про зобов`язання вчинити певні дії, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, якою просив:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати йому допомоги на оздоровлення, у червні 2016 року у розмірі 7911,35 грн., передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити йому недоплачену допомогу на оздоровлення у червні 2016 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, з відрахуванням раніше проведених виплат;

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати йому допомоги на оздоровлення, у квітні 2017 року у розмірі 8469,04 грн., передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету7 Міністрів України від 22.09.2010 № 889;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити йому з відрахуванням раніше проведених виплат у квітні 2017 року, грошову допомогу на оздоровлення із врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячну додаткову грошову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889;

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати йому надбавки за кваліфікацію за період 2015 - 2016 років в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на його користь, з урахуванням виплачених сум, надбавку за кваліфікацію з грудня 2015 року по грудень 2016 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу;

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) в частині виплати йому в період із лютого 2017 року до лютого 2018 року надбавки за кваліфікацію в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати і виплатити йому з урахуванням виплачених сум надбавку за кваліфікацію за період із лютого 2017 року до лютого 2018 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати позивачу допомоги на оздоровлення, у червні 2016 року у розмірі 7911,35 грн., передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити позивачу недоплачену допомогу на оздоровлення у червні 2016 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, з відрахуванням раніше проведених виплат.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати позивачу допомоги на оздоровлення, у квітні 2017 року у розмірі 8469,04 грн., передбаченої п. І ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету7 Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити позивачу з відрахуванням раніше проведених виплат у квітні 2017 року, грошову допомогу на оздоровлення із врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячну додаткову грошову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати позивачу надбавки за кваліфікацію за період 2015 - 2016 років в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь позивача, з урахуванням виплачених сум, надбавку за кваліфікацію з грудня 2015 року по грудень 2016 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) в частині виплати позивачу в період із лютого 2017 року до лютого 2018 року надбавки за кваліфікацію в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати і виплатити позивачу з урахуванням виплачених сум надбавку за кваліфікацію за період із лютого 2017 року до лютого 2018 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачі звернулися з апеляційними скаргами, у яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити. В обґрунтування вимог апеляційних скарг вказують, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційних скарг вказують, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, носить разовий характер, а тому не включається до складу місячного грошового забезпечення для обрахунку допомоги на оздоровлення. Також зазначає, що пунктом 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №1294 від 07.11.2007 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) встановлене обмеження виплати надбавки за кваліфікацію у розмірі 50 відсотків нормативно установленого розміру. Також вказають, що позивач в межах спірних правовідносин не оскаржував накази на підставі яких йому виплачувалася матеріальна допомога на оздоровлення під час її отримання. Виплата позивачу допомоги на оздоровлення здійснена у червні 2016 року, а з позовом в суд позивач звернувся лише в березні 2021 року, а отже позивачем пропущений місячний строк звернення до суду. Крім того, вказують, що управління, як розпорядник бюджетних коштів не могло виплачувати позивачу допомоги на оздоровлення понад виділені для цього бюджетні асигнування.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. По суті заперечення на апеляційну скаргу співпадають з мотивами та висновками, здійсненими в судовому рішенні судом першої інстанції.

У зв`язку з критичною ситуацією, що склалася із фінансовим забезпеченням діяльності судів, зокрема, відсутністю асигнувань на оплату послуг з пересилання поштової кореспонденції, копії ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи до апеляційного розгляду скеровано за допомогою електронних засобів зв`язку на електронну адресу представника позивача та відповідачів, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Копії ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи до апеляційного розгляду, разом з копією апеляційної скарги направлені позивачу засобами поштового зв`язку, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України.

Відповідно до наказу начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 25.01.2019 №31-ОС, підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я» п. 2. ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 11.02.2019 № 65-ос позивача виключено із 15.02.2019 із списків особового складу та усіх видів забезпечення.

Відповідно до витягу із послужного списку позивача, у період з 29.03.2014 по 20.12.2016, позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_1 ).

У період з 20.12.2016 до 15.02.2019 позивач проходив військову службу в Західному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України.

Як стверджує представник позивача із наданих йому відповідачем документів щодо грошового забезпечення позивача встановлено, що йому невірно нарахована та виплачена:

допомога на оздоровлення у червні 2016 року, квітні 2017 року позивачу нарахована без врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889;

надбавка за кваліфікацію за період з грудня 2015 року по грудень 2016 Львівським прикордонним загоном виплачувалась в розмірі 50% (2,5%) від законодавчо встановленого розміру за 2 класну кваліфікацію та за період із лютого 2017 по лютий 2018 Західним регіональним управлінням така надбавка виплачувалась в розмірі 50% (4%) від законодавчо встановленого розміру з 1 класну кваліфікацію.

Позивач вважаючи протиправними дії відповідачів стосовно отримання відповідних виплат, звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в силу положень ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", додаткова грошова винагорода повинна була включатися до розрахунку допомоги на оздоровлення, виплаченої у червні 2016 році в розмірі 7911,35 грн., та у квітні 2017 році у розмірі 8469,04 грн., передбаченої п.1 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка носила постійний щомісячний характер.

Також суд дійшов висновку, що дії відповідачів стосовно виплати позивачу додаткового грошового забезпечення за класну кваліфікацію у період 2015 - 2016 років, з лютого 2017 року - лютого 2018 років у розмірі 50 % від розміру, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007, тобто за 2-й клас - 2,5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 4 відсотків посадового окладу суперечить нормам законодавства, оскільки наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 від 20.05.2018 упорядковано виплати додаткових видів грошового забезпеченні, а отже такі мали виплачуватися у розмірі, визначеному Урядом у Постанові № 1294, зокрема в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, врегульовані Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Статтею 1 цього Закону передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині нарахування позивачу допомоги на оздоровлення в червні 2016 році у розмірі 7911,35 грн., та Західного регіонального управління (військова частина НОМЕР_2 ) у квітні 2017 році у розмірі 8469,04 грн., передбаченої п.1 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, та зобов`язання нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачену суму допомоги, колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2009 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Частиною 1 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Крім того, згідно з ч. 2, 3 ст. 9 цього Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто до грошового забезпечення військовослужбовців, як розрахункової величини, не включаються такі одноразові додаткові види грошового забезпечення, як щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Вказане узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17, викладеними у постанові від 06.02.2019 та підтверджується висновками Верховного Суду у справі 295/11615/17 від 30.09.2020.

Судом встановлено, що з особистих карток грошового забезпечення за 2016 та 2017 роки, що до складу грошового забезпечення, з якого позивачу було здійснено обчислення допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 та 2017 не включено щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій".

З матеріалів справи, а саме з копій особистих карток грошового забезпечення за 2016, 2017 роки вбачається, що додаткова грошова винагорода виплачувалася позивачу щомісяця з дня застосування у Держприкордонслужбі нової Інструкції (січень 2016 року) по березень 2018 року.

Таким чином, в силу положень ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", додаткова грошова винагорода повинна була включатися до розрахунку допомоги на оздоровлення, виплаченої у червні 2016 році в розмірі 7911,35 грн., та у квітні 2017 році у розмірі 8469,04 грн., передбаченої п.1 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Однак, вказані суми додаткової грошової винагороди не були включені відповідачем до складу грошового забезпечення, з якого обчислено допомогу на оздоровлення.

В свою чергу скаржник покликається, як на підставу не включення щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого нараховується допомога на оздоровлення на п.8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 02.02.2016 року № 73 (далі - Інструкція №73).

Однак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам вказаного Закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 826/3398/17, від 05.12.2019 у справі № 295/5200/18, від 28.02.2020 у справі №817/1427/17, 30.09.2020 у справі №295/11615/17, а відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачі протиправно не включили позивачу до розрахунку допомоги на оздоровлення у 2016, 2017 роках, передбаченої п.1 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій", а тому позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Стосовно доводів скаржника щодо обмеженого фінансування, то відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Кечко проти України Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява №63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отож, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування належних виплат, що є предметом спору у цій справі.

Щодо посилання скаржника в апеляційній скарзі на порушення позивачем строків звернення до суду із зазначеною вимогою, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці» №1774-VIII, зі змінами та доповненнями від 1 січня 2017 року, за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону Закон №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У постанові від 21 листопада 2018 року (справа №824/166/15-а) Верховний Суд, аналізуючи норми, зокрема, частини другої статті 9 Закону №2011-XII, пункту 33.1 Інструкції, дійшов висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань вважається одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу.

Отже, позивач має право звертатися до суду з позовними вимогами про стягнення грошової допомоги на оздоровлення без обмеження будь-яким строком.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №818/1106/16.

Щодо неправомірної виплати додаткових видів грошового забезпечення у меншому розмірі, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до інформації зазначеної в особистих картках грошового забезпечення позивача за період грудня 2015 - по грудень 2016 Львівським прикордонним загоном надбавка за класність виплачувалася в розмірі 28,75 гривень, що становить 50% від законодавчо встановленого розміру за 2 класну кваліфікацію; з лютого 2017 по лютий 2018 Західним регіональним управлінням надбавка за класність виплачувалася в розмірі 45 гривень, що становить 50% від законодавчо встановленого розмірі за 1 класну кваліфікацію.

Відповідно до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

Так, 20.05.2008 на виконання п. 2 вказаної Постанови, наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, підпунктом 3.13.1 якої встановлено, що особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу.

В силу п. 2 ст. 9 Закон України № 2011, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до цієї постанови.

Слід зазначити, що п. 2 Постанови № 1294 визначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв`язку, Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державним департаментом з питань виконання покарань (далі - державні органи), а п. 11 зазначеної постанови надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам (до яких віднесена й Державна прикордонна службу України) упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Наведені приписи дають підстави вважати, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.

Одночасно, в п. 7 Постанови № 1294 вказав, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

На виконання п. 2 Постанови № 1294 наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, відповідно до якої визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (до складу якого входять й додаткові види грошового забезпечення), а також самі додаткові види грошового забезпечення, серед яких й надбавка за кваліфікацію (пункт 3.13), яка виплачується особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Отже, Адміністрацією Державної прикордонної служби України вищевказаною Інструкцією № 425 було упорядковано перелік, розмір та порядок виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, до складу яких входить і надбавка за кваліфікацію.

За таких обставин, дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) стосовно виплати позивачу додаткового грошового забезпечення за класну кваліфікацію у період 2015 - 2016 років та дії Західного регіонального управління (військова частина НОМЕР_2 ) стосовно виплати позивачу додаткового грошового забезпечення за класну кваліфікацію у період лютого 2017 - лютого 2018 років у розмірі 50 % від розміру, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007, тобто за 2-й клас - 2,5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 4 відсотків посадового окладу суперечить нормам законодавства, оскільки наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 від 20.05.2018 упорядковано виплати додаткових видів грошового забезпеченні, а отже такі мали виплачуватися у розмірі, визначеному Урядом у постанові № 1294, зокрема в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційних скарг, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі № 380/3008/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 26 липня 2021 року.