Справа № 160/16357/20
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: Головуючого судді Врона О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періодів роботи: з 05.07.1983 року по 25.05.1987 року в ПМК-9 трест "Спецрибстрой", з 04.08.1987 року по 20.10.1987 року в "Каховсельстрой", з 10.01.1994 року по 08.01.1997 року в МП "Универсам", з 02.06.1988 року по 25.11.1992 року в колгоспі ім. Керейсера Аврора Нікопольського району - протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи: з 05.07.1983 року по 25.05.1987 року в ПМК-9 трест "Спецрибстрой", з 04.08.1987 року по 20.10.1987 року в "Каховсельстрой", з 10.01.1994 року по 08.01.1997 року в МП "Универсам", з 02.06.1988 року по 25.11.1992 року в колгоспі ім. Керейсера Аврора Нікопольського району.
Позовна заява обґрунтована протиправними діями відповідача, які полягають у відмові в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періодів роботи: з 05.07.1983 року по 25.05.1987 року в ПМК-9 трест "Спецрибстрой", з 04.08.1987 року по 20.10.1987 року в "Каховсельстрой", з 10.01.1994 року по 08.01.1997 року в МП "Универсам", з 02.06.1988 року по 25.11.1992 року в колгоспі ім. Керейсера Аврора Нікопольського району протиправними. Зокрема, відповідачем у листі від 19.11.2020 № 225396 мотивована відмова нечитабельністю печатки, проставленої на записі звільнення за датою 08.01.1997 року, відсутністю назви підприємства при прийомі на роботу за датою 15.08.1985 року, виправленні в даті при прийомі на роботу за датою 04.08.1987 року. Зазначене за твердження відповідача не відповідає інструкції про порядок ведення трудових кни жок працівниками № 162 від 20.06.1987 року. Окрім цього, відповідач зазначає про неможливість зарахування періодів роботи у колгоспі ім. Крейсора Аврора.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Оскільки, станом на день закінчення процесуального строку розгляду справі у суду були відсутні докази отримання відповідачем копії ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року, та, з метою недопущення порушення прав учасників процесу на здійснення судочинства на засадах змагальності, свободи в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, судом було зупинено провадження у справі ухвалою від 13.01.2021 року.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року на адресу суду 25.02.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що у трудовій книжці позивача мається нечитабельна печатка, проставлена на записі звільнення за датою 08.01.1997 року, відсутня назва підприємства при прийомі на роботу за датою 15.08.1985 року, містяться виправлення в даті при прийомі на роботу за датою 04.08.1987 року.
Ухвалою суд від 31.03.2021 року провадження у справі поновлено.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідач листом від 19.11.2020 № 225396 повідомив про недостатність розміру страхового стажу для призначення пенсії за віком та вказав, що останній у позивача становить 9 років 3 місяці 22 дні.
При цьому, відповідачем не зараховано до страхового стажу періоди роботи позивача з 05.07.1983 року по 25.05.1987 року в ПМК-9 трест "Спецрибстрой", з 04.08.1987 року по 20.10.1987 року в "Каховсельстрой", з 10.01.1994 року по 08.01.1997 року в МП "Универсам", з 02.06.1988 року по 25.11.1992 року в колгоспі ім. Керейсера Аврора Нікопольського району.
Позивач вважав, що дані висновки та рішення порушують його права, а тому звернувся до суду.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
Частиною першою ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з вимогами статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Пунктом "ж" ч. 3 ст. 56 Закон № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Як встановлено статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).
Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
Судом досліджено копію трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 ОСОБА_1 в якій містяться записи:
№ 1 - 02.06.1988 року прийнятий в члени колгоспу імені крейсера «Аврора» Нікопольського району в якості кам`янщика;
№ 2 - 25.11.1992 року виключити із членів колгоспу згідно поданої заяви.
Вказані записи скріплено печаткою підприємства.
Не зважаючи на наявність вказаних записів, відповідачем зазначено, неможливо зарахувати ці періоди до загального стажу, про що повідомлено позивача та міститься відповідний підпис на заяві.
Окрім цього, у трудовій книжці № НОМЕР_3 ОСОБА_1 містяться записи:
№ 10 12 з 05.07.1983 року по 25.05.1987 робота в ПМК-9 трест "Спецрибстрой";
№ 13 14 - з 04.08.1987 року по 20.10.1987 року робота в "Каховсельстрой";
№ 15 16 - з 10.01.1994 року по 08.01.1997 року робота в МП "Универсам".
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі - Інструкція № 58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110.
Відповідно до пункту 1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Отже, з вищенаведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
Також слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
З огляду на викладене, слід дійти висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно не було зараховано ОСОБА_1 до стажу періоди роботи з 05.07.1983 року по 25.05.1987 року в ПМК-9 трест "Спецрибстрой", з 04.08.1987 року по 20.10.1987 року в "Каховсельстрой", з 10.01.1994 року по 08.01.1997 року в МП "Универсам", з 02.06.1988 року по 25.11.1992 року в колгоспі ім. Керейсера Аврора Нікопольського району, що на переконання суду, є безумною підставою для зобов`язання відповідача зарахувати до стажу ОСОБА_1 вказані періоди.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією № КП-343/1 від 03.12.2020.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 263 КАС України, суд,-
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періодів роботи: з 05.07.1983 року по 25.05.1987 року в ПМК-9 трест "Спецрибстрой"; з 04.08.1987 року по 20.10.1987 року в "Каховсельстрой"; з 10.01.1994 року по 08.01.1997 року в МП "Универсам"; з 02.06.1988 року по 25.11.1992 року в колгоспі ім. Керейсера Аврора Нікопольського району.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи: з 05.07.1983 року по 25.05.1987 року в ПМК-9 трест "Спецрибстрой", з 04.08.1987 року по 20.10.1987 року в "Каховсельстрой", з 10.01.1994 року по 08.01.1997 року в МП "Универсам", з 02.06.1988 року по 25.11.1992 року в колгоспі ім. Керейсера Аврора Нікопольського району.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона