Справа № 640/21795/20
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Строяновської О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» до Шевченківського районного відділа державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва про зобов`язання подати подання про повернення коштів, стягнення коштів, за апеляційною скаргою Шевченківського районного відділа державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» (далі - позивач, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва») звернулось у суд з позовом до Шевченківського районного відділа державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач 1, Шевченківський РВДВС в м. Києві), Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва (далі - відповідач 2, УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва) про зобов`язання відповідача 1 надіслати до Управління Держказначейства подання про повернення штрафа у розмірі 5067742,50 грн., а також стягнення з відповідача 2 на розрахунковий рахунок позивача зазначеної сум та з відповідача 1 виконавчого збора у розмірі 434959,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем 1 допущена протиправна бездіяльність, яка полягає у ненаправленні до відповідача 2 подання про повернення сплачених у виконавчому провадженні № 61543525 штрафа та виконавчого збора у зв`язку із його закриттям на підставі пункта 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Шевченківського РВ ДВС в м. Києві, яка полягає у непідготовці подання до територіального органу Державної казначейської служби України про повернення Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» сум штрафа в межах виконавчого провадження № 61543525, що були надміру (помилково) зараховані до бюджету та зобов`язано відповідача 1 надіслати до відповідача 2 подання про повернення позивачу 5067742,50 грн. штрафа. Стягнуто з відповідача 1 на користь позивача 434959,27 грн. виконавчого збору. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, Шевченківський РВ ДВС в м. Києві подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції розглянуто справу до неналежного відповідача, що не може бути виправлено судом апеляційної інстанції. Також наголошує, що позивачем в рамках виконання постанови про накладення штрафа, яка скасована судом, сплачено лише 3395269,26 грн. штрафа, 339526,95 грн. виконавчого збора та 240,00 грн. витрат виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу УДКСУ в Шевченківському районі міста Києва наголошує, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, а відповідач 1 у спірних правовідносинах є органом, який контролює справляння надходжень бюджету.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження згідно пункта 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду -зміні, з наступних підстав.

Судом установлено, що постановою Головного управління Держпродспоживслужби від 26 вересня 2019 року №178 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», до позивача застосовано штраф у розмірі 5067742,50 грн. (далі - постанова №178)

25 березня 2020 року головним державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС в м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61543525 про стягнення з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» боргу у сумі 5067742,50 грн. на підставі постанови № 178. Цією ж постановою державним виконавцем стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 506774,25 грн. та витрати у сумі 240,00 грн. та прийнято відповідні постанови.

17 жовтня 2019 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» оскаржило постанову №178 до суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2020 року у справі №640/19786/19 у задоволенні позову відмовлено.

Однак, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року рішення місцевого суду скасовано, позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову №178.

Згідно наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень і меморіальних ордерів, наданих позивачем, ним перераховано на визначений у постанові державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 61543525 від 25 березня 2020 року розрахунковий рахунок кошти на загальну суму 5502701,77 грн.

24 липня 2020 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС в м. Києві прийнята постанова, якою на підставі пункта 5 частини 1 статті 39 і статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з надходженням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 640/19786/19, виконавче провадження з примусового виконання постанови № 178 закінчено.

21 серпня 2020 року позивач звернувся до Шевченківського РВ ДВС в м. Києві з заявою про повернення коштів, в якій, посилаючись на положення чистин 6 і 7 пункта 5 Порядка повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, просив повернути 5502701,77 грн., безпідставно стягнутих за виконавчим провадженням № 61543525.

Листом від 09 вересня 2020 року відповідач 1 повідомив, що кошти, які стягнуто, перераховано до державного бюджету: борг у розмірі 3395269,26 грн., виконавчий збір у розмірі 339526,92 грн. та витрати виконавчого провадження у розмірі 240,00 грн. При цьому, інформації щодо вирішення по суті заяви про вжиття заходів відповідно до вимог Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів вказаний лист не містить.

Наполягаючи на протиправності такої бездіяльності Шевченківського РВ ДВС в м. Києві, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» звернулось до суду із даним позовом.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова № 178 скасована в судовому порядку, а тому позивач має право на повернення стягнутих у виконавчому провадженні сум, якому кореспондує відповідний обов`язок відповідача 1 вчинити дії, спрямовані на повернення таких сум. Оскільки виконавчий збір був зарахований на розрахунок органу ДВС, належним способом захисту прав позивача є стягнення такого.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №1404-VIII) визначено, що у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, виконавче провадження підлягає закінченню.

Згідно з частиною 1 статті 40 цього Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 42 Закону України №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до частини 7 статті 27 Закону України №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Виконавчий збір визначається частиною 1 цієї ж правової норми як збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно частини 2 статті 27 Закону України №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частинами 1 та 4 статті 47 Закону України №1404-VIII встановлено, що грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Грошові суми, стягнуті до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Пунктом 2 розділа VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1302/29432 в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Інструкція №512) витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини 1 статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини 1 статті 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Отже підставами для повернення стягнутого виконавчого збору є:

1) закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню;

2) визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, процедура, яка б передбачала повернення коштів у відповідності до Закону України №1404-VIII, вказаними вище нормами прямо не передбачена.

Однак, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок №787).

Згідно із пунктом 2 цього Порядка, він визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії.

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті, відповідно до пункта 3 Порядка № 787, здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані заяві платника.

Вказаний абзац пункта 3 Порядку № 787 зазнав змін і наказом Міністерства фінансів № 507 від 17 серпня 2020 року викладений у новій редакції, яка визначає, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті, перерахування компенсації здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті, перерахування компенсації здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або Казначействі, вказані заяві платника.

Відповідно до пункта 5 Порядка № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядка.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Отже, Порядком № 787 встановлено чіткий алгоритм дій щодо повернення таких платежів.

Відповідно до підпункта 2 пункта 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Перевіряючи висновок місцевого суду про те, що органом, який контролює справляння надходжень до бюджету у розмірі сум, заявлених позивачем до стягнення, а саме штрафа та виконавчого збора, є відповідач, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно визначення, закріпленого у пункті 39 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, - органи державної влади, а також органи місцевого самоврядування, уповноважені здійснювати контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів, інших надходжень бюджету.

Облік і звітність за сумами на рахунках органів державної виконавчої служби та приватних виконавців врегульовано положеннями розділа VII Інструкції №512.

Пунктом 1 цього розділу закріплено, що стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, у тому числі в іноземній валюті, відкриті Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування та державних банках.

Згідно абзаца 2 пункта 13 розділа VII Інструкції №512 у разі наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів державний виконавець невідкладно після ознайомлення з інформацією про надходження коштів готує одне розпорядження (додатки 6,7) (у тому числі за зведеним виконавчим провадженням), яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу державної виконавчої служби із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби. Розпорядження готується в двох примірниках, оригінал видається відповідальній особі, копія залишається у виконавчому провадженні.

Підготовка розрахункових документів про перерахування коштів здійснюється відповідальною особою органу державної виконавчої служби невідкладно після отримання розпорядження державного виконавця.

Відповідно до пункта 14 цього розділа перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних доручень.

Платіжне доручення підписується начальником органу державної виконавчої служби та відповідальною особою органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що органом, який контролює справляння надходжень бюджету за виконавчими провадженнями, є відповідний орган державної виконавчої служби, на виконанні у якого перебуває таке провадження.

Таким чином, твердження Шевченківського РВ ДВС в м. Києві про те, що таким органом є Міністерство юстиції України колегія суддів уважає помилковим.

Тим часом, як установлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, виконавче провадження №61543525 об`єднано у зведене виконавче провадження №61891490.

До складу такого зведеного виконавчого провадження входять ще 8 виконавчих проваджень, окрім №61543525.

Черговість розподілу стягнутих з боржника грошових коштів визначена положеннями статті 45 Закону України №1404-VIII.

Відповідно до частини 1 цієї правової норми розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Згідно наданої відповідачем 2 інформації, в рамках виконавчого провадження №61543525 з рахунка Шевченківського РВ ДВС в м. Києві до бюджету перераховано: 3395269,26 грн. за кодом бюджетної класифікації 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», 339526,92 грн. за кодом бюджетної класифікації 22070000 «Виконавчий збір».

Також у матеріалах справи міститься розрахунок розподілу стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням №61891490, складений та затверджений 23 квітня 2020 року, а також розпорядження №61543525, складене та затверджене 24 квітня 2020 року, згідно яких суми, що надходили від позивача, розподілялись між стягувачами у зведеному виконавчому провадженні.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що правові підстави для стягнення сум, сплачених позивачем з призначенням платежу на погашення штрафа, визначеного постановою №178, відсутні, оскільки повноваження щодо розподілу таких сум належить виконавцю.

Отже, поверненню позивачу підлягає сума у розмірі погашення штрафа за постановою №178 та виконавчого збора за виконання такої постанови, тобто 3395269,26 грн. та 339526,92 грн., відповідно.

Також колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду про те, що належним способом захисту права позивача на повернення суми виконавчого збора є саме стягнення такої у зв`язку з тим, що відповідні кошти були зараховані на розрахунковий рахунок Шевченківського РВ ДВС в м. Києві.

Як зазначено вище, частиною 1 статті 27 Закону України №1404-VIII закріплено, що виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Аналогічні положення закріплені в Інструкції №512. Отже, для повернення відповідної суми відповідач 1 зобов`язаний скласти подання на виконання положень Порядка №787.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Шевченківський РВ ДВС в м. Києві надіслати до УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва подання про повернення Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» 3734796,18 грн., з яких 3395269,26 грн. штрафа за постановою №178 та 339526,92 грн. виконавчого збора.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відповідно змінити резолютивну частину рішення місцевого суду.

За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є порушення норм матеріального права.

Частиною 4 цієї правової норми передбачено, що зміна судового рішення може полягати у зміні його резолютивної частини.

Відповідно до пункта 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Шевченківського районного відділа державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року змінити. Абзац четвертий резолютивної частини рішення виключити. Абзац третій резолютивної частини рішення викласти у наступній редакції:

«Зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, ) надіслати до Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 28 А, ) подання про повернення Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» (04050, м. Київ, вул. Білоруська, 1, код ЄДРПОУ - 34966 (трьох мільйонів сімсот тридцяти чотирьох тисяч сімсот дев`яносто шести) грн. 18 коп.».

У решті судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька