Справа № 809/1649/15
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Головуючий суддя у першій інстанції: Боршовський Т.І.,
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 809/1649/15 пров. № А/857/5077/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря судового засідання: Волошин М.М.,

представника відповідача: Добровольської Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі № 809/1649/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління ДПС в Івано-Франківській області, Державної податкової служби України про визнання дій протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі.-

ВСТАНОВИВ :

22.04.2015р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, Державної податкової інспекції у місті Яремчі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Міністерства доходів і зборів України щодо звільнення з посади начальника Державної податкової інспекції у м.Яремчому Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на підставі п.7-п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України, Закону України «Про очищення влади», доповідної записки від 25.03.2015р. № 758/99-99-04-01-02-18;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства доходів і зборів України № 244-о від 25 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Державної податкової інспекції у м. Яремчому Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області;

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області № 87-о від 31 березня 2015 року "Про оголошення наказу";

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Державної податкової інспекції у м. Яремчому Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області;

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.05.2015р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2015р. та постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24.01.2018р., у задоволенні позову відмовлено.

17.10.2019р. Європейський суд з прав людини прийняв рішення у справі «Полях та інші проти України» (заява № 58812/15 та інші), яке набуло статусу остаточного 24.02.2020р.), далі - рішення у справі «Полях та інші проти України»). У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) констатував порушення Україною ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо ОСОБА_1 , а також зобов`язав сплатити останньому 5000 євро та додатково суму будь-якого податку, що може нараховуватись на відшкодування моральної шкоди, та 300 євро та додатково суму будь-якого податку, що може нараховуватись заявникам, як компенсацію судових та інших витрат.

30.03.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.05.2015р., ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2015р. та постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24.01.2018р. на підставі п.3 ч.5 ст.361 КАС України у зв`язку з установленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом. Позивач просив скасувати рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 11.03.2020р. задовольнив клопотання ОСОБА_1 про передачу заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2020р. частково задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами: скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.05.2015р., ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2015р. та постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24.01.2018р., справу направлено на новий розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021р. позов задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував наказ Міністерства доходів і зборів України від 25 березня 2015 року № 244-о "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Крім того, суд першої інстанції визнав протиправним та скасував наказ Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області № 87-о від 31 березня 2015 року "Про оголошення наказу".

Також, суд поновив ОСОБА_1 на посаді начальника Державної податкової інспекції у м.Яремчому Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області.

В задоволенні решти позову суд відмовив.

Разом з тим, суд першої інстанції стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України суму в розмірі - 15000 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Державної податкової інспекції у м. Яремчому Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, - звернено до негайного виконання.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021р. скасувати в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу та прийняти нове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України суму в розмірі - 45833,33 грн. понесених витрат на правничу допомогу адвоката.

Представник відповідача - Добровольська Ю.Р. в судовому засіданні просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

В п.1 ч.1 ст.308 КАС України видно, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, предметом апеляційного розгляду є перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, що стосується розподілу судових витрат на правничу допомогу.

В іншій частині судове рішення не оскаржується.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 у суді першої інстанції заявив клопотання про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу, що підтверджується договорами про надання правової допомоги від 26.02.2020р; від 09.09.2020р., які укладені між позивачем та адвокатом Авраменком Г.М.; детальні описи робіт (наданих послуг) на загальну суму 45000 грн. (у суді першої інстанції) та 10000 грн. (у Великій Палаті Верховного Суду); квитанції до прибуткового касового ордера № 23 від 26.02.2020р.; №1 від 04.01.2021р. ордери серії ЧН № 060597 від 17.06.2020р.; № 008760 від 31.12.2020р.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) від 21.01.2021р., виконаних адвокатом у справі №809/1649/15, адвокат Авраменко Г.М. надав послуги: аналіз постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 809/1649/15 - 1 год; аналіз практики Верховного Суду після прийняття рішення ЄСПЛ у справі «Полях та інші проти України» - 2 год; ознайомлення з відзивами відповідачів та їх аналіз з метою заперечень проти викладеної у відзивах позиції - 3 год; підготовка заяви з процесуальних питань з аналізом практики Верховного Суду - 2 год; підготовка двох клопотань про відеоконференцію та заяви про залишення позову в частині без розгляду - 2 год; участь у судових засіданнях 12.01.2021р. та 21.01.2021р. - два судових засідань; аналіз практики Верховного Суду про порядок правонаступництва з метою заперечень проти клопотань відповідачів про залучення органів Фіскальної служби України - 2 год; складання детального опису витрат на правничу допомогу - 0,5 год. Вартість кожної процесуальної та поза процесуальної дії не визначено, оскільки згідно договору про надання правничої допомоги при обчисленні розміру гонорару встановлений фіксований розмір гонорару 45000 грн, а не погодинна оплата. (т.3 а.с. 220)

З детального опису робіт (наданих послуг) від 09.09.2020, виконаних адвокатом та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі № 809/1649/15, видно, що адвокат Авраменко Г.М надав такі послуги: вивчення матеріалів позову, рішень першої, апеляційної та касаційної інстанцій, апеляційної та касаційної скарги, заперечень відповідача - 4 год.; аналіз практики Верховного суду України та Верховного Суду до прийняття рішення ЄСПЛ у справі «Полях та інші проти України» та після прийняття рішення у цій справі - 1 год.; підготовка заяви про перегляд рішень національних судів - 2 год.; узгодження позиції з клієнтом - 1 год.; підготовка двох клопотань про заміну відповідачів - 2 год.; участь у судовому засіданні 17.06.2020 та 09.09.2020 - 2 судові засідання; вивчення питань щодо вільних залів для проведення відеоконференції у судах м.Чернігова та складання клопотання про проведення відеоконференції - 1 год.; складання детального опису витрат на правничу допомогу - 0,5 год. Вартість кожної процесуальної та поза процесуальної дії не визначено, оскільки згідно договору про надання правничої допомоги при обчисленні розміру гонорару встановлений фіксований розмір гонорару 10000 грн., а не погодинна оплата. (т.3 а.с. 58)

п.3 ч.1ст.252 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ст.134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, відповідно до змісту наведеної статті склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

В п.п. 1, 2, 6 ч.1 та ч.2 ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видно, що до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає суму яку стягнув суд першої інстанції за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України в розмірі 15000 грн. на професійну правничу допомогу співмірною з наданим адвокатом обсягом послуг, складністю справи, затраченим часом на надання таких послуг та враховує критерій розумності та реальності їхнього розміру виходячи з наступних підстав.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року (справа №810/3806/18, справа №810/2816/18, справа №810/3806/18), від 22 листопада 2019 року (справа №810/1502/18), від 30 квітня 2020 року (справа №826/4466/18).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Крім того, слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

В матеріалах даної справи наявні належним чином складені договори про надання правової допомоги від 26.02.2020р. та від 09.09.2020р., оформлені та підписані документи, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та документи, які свідчать про оплату позивачем послуг адвоката.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутності ознак співмірності, визначених ч. 5 ст.134 КАС України.

Так, проаналізувавши вказані вище документи щодо наданих адвокатом позивача послуг щодо представництва інтересів позивача та врахувавши те, що заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною, оскільки є неспівмірною зі складності справи, виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх обсягом та враховуючи часткове задоволення позову судом першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в розмірі 15000 грн.

ч.2 ст.6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

За змістом ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі № 809/1649/15 в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 19.07.2021.