Справа № 202/2953/20
Суддя: Кухтін Г. О.
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/2953/20
Провадження № 2-а/202/5/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кухтіна Г.О.

за участю секретаря Весненко І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Чернікова Артема Ігоровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з даним позовом з огляду на наступні обставини. 14.05.2020 відносно позивача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення. Позивач з вказаною постановою не погоджується з огляду на порушення процедури складення оскаржуваної постанови, та прав позивача. У зв`язку із чим позивач просила оскаржувану постанову визнати незаконною та скасувати, провадження у справі закрити.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зі сторонни відповідача надійшов письмовий відзив за змістом якої було зазначено, що оскаржувана постанова була винесена в порядку та у відповідності до чинного законодавства.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оглянувши відеозапис, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.05.2020 інспектором взводу 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Черніковим А.І. винесено постанову АР №784513 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., відповідно до змісту якої вказано, що позивач керувала транспортним засобом OPEL Kadett, днз НОМЕР_1 , з неосвітленим заднім номерним знаком, після зупинки не ввімкнула світлову аварійну сигналізацію, а також керувала транспортним засобом будучи позбавленою права керування, чим порушила п. 2.1. «а» ПДР України. Вказані обставини підтверджуються відзивом та поясненнями наданими зі сторони відповідача та третьої особи.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

У відповідності до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи, що оскаржувана постанова була складена 14.05.2020, з позовом позивач звернулася 19.05.2020, суд приходить до висновку, що позивачем було дотримано передбачений законом строк для звернення до суду з даним позовом.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Так, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Таким чином, слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право виносити постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Із обставин зазначених в оскаржуваній постанові судом встановлено, що відповідачем було виявлено кілька порушень ПДР України, які вчинено позивачем, а саме: керування транспортним засобом з неосвітленим заднім номерним знаком, після зупинки позивач не ввімкнула світлову аварійну сигналізацію, а також керувала транспортним засобом будучи позбавленою права керування.

Однак, позивач була притягнення до відповідальності саме за ч. 4 ст. 126 КУпАП України, яка передбачає, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до п. 2.1. «а» ПДР України, посилання на яку зазначено у постанові, що оскаржується, - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Порушення вказаного припису підлягає адміністративній відповідальності, яка передбачена у ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Отже, диспозиція ч. 4 ст. 126 КУпАП України передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування таким.

Однак, жодного доказу на підтвердження позбавлення позивача права керування транспортним засобом суду не надано (рішення суду, тощо).

Таким чином, судом не встановлено, що на момент складання оскаржуваної постанови, позивач була позбавлена права керування.

При цьому, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у постанові про адміністративне правопорушення, суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

При цьому, згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Таким чином, вимоги позивача щодо визнання дій відповідача незаконними не можуть бути задоволені з огляду на вичерпний перелік рішень суду, які він може прийняти за наслідками розгляду справи.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд, з урахуванням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: оскаржувана постанова - скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП - закриттю, в задоволенні іншої частини позову (визнання постанови незаконною) суд відмовляє.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 126, 213, 222, 254, 258, 288 КУпАП, ст.ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора взводу 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Чернікова Артема Ігоровича (49000, м. Дніпро, Троїцька площа, буд. 2-а), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, Троїцька площа, буд. 2-а) про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР № 784513 від 14.05.2020 щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Г.О. Кухтін