Справа № 140/17213/20
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року ЛуцькСправа № 140/17213/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

за участю секретаря судового засідання Столярчук А.В.,

представника відповідача Федченка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елбі-Транс» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Елбі-Транс» (далі - ТзОВ «Елбі-Транс») звернулося з позовом до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.10.2020 декларантом ТзОВ «Глорія-Імпекс Плюс» з метою митного оформлення товару «запасні частини до сільськогосподарських тракторів Т-25, Т-40 та МТЗ в асортименті» було подано до Поліської митниці Держмитслужби митну декларацію (далі - МД) № UA204120/2020/099999, у якій було визначено митну вартість товару за першим методом в сумі 50947,40 доларів США, що становить 1443954,37 грн., та на підтвердження митної вартості були надані відповідні документи.

20.10.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA204120/2020/000344/2, та у зв`язку із прийняттям цього рішення було також оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204120/2020/01676.

Позивач не погоджується із рішенням про коригування митної вартості товарів від 20.10.2020 № UA204120/2020/000344/2, зокрема, з таких підстав: у рішенні не доведено неможливості застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку із відсутністю інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, вартісної основи для розрахунку в митного органу те декларанта; доказів навмисного заниження позивачем вартості товару відповідачем не надано, як і доказів в підтвердження проведення посадовою особою митниці перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, оформлених іншими митницями України, як цього вимагають митні процедури; відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA204120/2020/000344/2 від 20.10.2020.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (т. 1, а. с. 74).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 10.0.2021 № 7.13-10/8.19-05/96 (т. 1, а. с. 78-85) представник відповідача Федченко О.О. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення.

При цьому, вказав, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, поданих до митного оформлення за МД № UA204120/2020/099999, в наданих документах встановлені розбіжності: прайс-лист виробника б/н від 27.08.2020 стосується контракту BL192234, тоді як до митного оформлення заявлений контракт № 24/06/20 від 24.06.2020; банківські платіжні документи засвідчують оплату згідно з контрактом № 24/06/20, що неможливо ідентифікувати з товаром, поданим до митного оформлення, номер фактури в платіжних документах відсутній; документально не підтверджені відомості про торгівельну марку; додатково наданий договір поставки № 27/08/20п від 27.08.2020 не відповідає заявленому у МД договору перевезення № 0708/20-01 від 07.08.2020, не надана інформація про складову митної вартості - перевізні/експедиційні затрати. Митниця також володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів.

Декларанту позивача було направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів (висновків про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; виписку з бухгалтерської документації; перевізні та страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення та страхування), на вказане повідомлення декларант повідомив про відмову в наданні додатково витребуваних документів.

Враховуючи вказані обставини, факт відмови декларанта в наданні додатково витребуваних документів, Поліською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA204120/2020/000344/2 від 20.10.2020, митну вартість визначено на основі раніше визнаних митним органом вартостей. Митне оформлення для випуску у вільний обіг товарів було здійснено за резервним методом згідно з МД від 20.10.2020 № UA204120/2020/101155.

В поданій до суду відповіді на відзив (т. 1, а. с. 89-91) позивач з доводами відзиву не погодився з підстав, викладених у позовній заяві.

02.06.2021 суд постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання (т. 1, а. с. 94).

Ухвалою суду від 11.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 1, а. с. 102).

В судовому засіданні представник позивача Таран О.П. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. В подальшому, до судового засідання, призначеного на 12:00 14.07.2021, від представника позивача Шевчука В.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі (т. 2, а. с. 107), у зв`язку із чим судовий розгляд справи завершено за відсутності представника позивача.

Представник відповідача Федченко О.О., який брав участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 17.10.2020 декларантом ТзОВ «Глорія-Імпекс Плюс» з метою митного оформлення товару «запасні частини до сільськогосподарських тракторів Т-25, Т-40 та МТЗ нові в асортименті» було подано до Поліської митниці Держмитслужби МД № UA204120/2020/099999, у якій було визначено митну вартість товару за першим методом в сумі 50957,40 доларів США, що становить 1443954,37 грн., та на підтвердження митної вартості були надані відповідні документи, зокрема: контракт від 24.06.2020 № 24/06/2020, рахунок-фактура, специфікація № 1 до контракту, пакувальний лист, коносамент, міжнародна товарно-транспортна накладна № 72636, сертифікат походження, рахунок від 13.10.2020 № 2010296, довідка про транспортні витрати від 13.10.2020 № 5737, наряд № 75324 від 08.10.2020, договір транспортного експедирування від 07.08.2020 № 0708/20-01 (а. с. 24-56), платіжні доручення від 08.07.2020, від 28.08.2020 (т. 1, а. с. 57-58).

З рішення про коригування митної вартості товарів № UA204120/2020/000344/2 від 20.10.2020 вбачається, що документи, подані до митного оформлення за МД № UA204120/2020/099999, містять розбіжності та неточності: прайс-лист виробника б/н від 27.08.2020 стосується контракту BL192234, тоді як до митного оформлення заявлений контракт № 24/06/20 від 24.06.2020; банківські платіжні документи засвідчують оплату згідно з контрактом № 24/06/20, що неможливо ідентифікувати з товаром, поданим до митного оформлення, номер фактури в платіжних документах відсутній; документально не підтверджені відомості про торгівельну марку; додатково наданий договір поставки № 27/08/20п від 27.08.2020 не відповідає заявленому у МД договору перевезення № 0708/20-01 від 07.08.2020, не надана інформація про складову митної вартості - перевізні/експедиційні затрати. Декларанту було направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів (висновків про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; виписку з бухгалтерської документації; перевізні та страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення та страхування) (т. 1, а. с. 14).

Листом від 19.10.2020 № 19/10, у відповідь на повідомлення декларанту № 1557375 від 19.10.2020, ТзОВ «Елбі-Транс» повідомило Поліську митницю Держмитслужби про таке:

30.06.2020 продавець виставив проформу-інвойс на загальну суму 53133,30 доларів США, оплата проведена двома платежами згідно із банківськими платіжними документами від 08.07.2020 на суму 15939,99 доларів США та від 28.08.2020 на суму 35017,41 доларів США, а при оплаті SWIFT платежів усі реквізити заповнюють працівники банку, перед оплатою контракт та проформа-інвойс були направлені в банк;

оскільки у фірми-виробника відсутня торгівельна марка, то у документах відсутня інформація про торгівельну марку;

документи з попередніх бухгалтерських операцій відсутні;

страхування вантажу контрактом № 24/06/20 від 24.06.2020 не передбачалося (т. 1, а. с. 56).

Поліська митниця Держмитслужби прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA204120/2020/000344/2 від 20.10.2020, з якого вбачається, що митну вартість імпортованого товару не визнано за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, та митну вартість визначено на основі раніше визнаних митних вартостей, числове значення митної вартості товарів становить:

товар № 1 - 617781,8072 грн. (або у валюті за курсом валюти НБУ на день подання МД до митного оформлення 21801,60 доларів США);

товар № 5 - 23181,8072 грн. (або 818,09 доларів США);

товар № 7 - 20298,0016 грн. (або 716,32 доларів США);

товар № 9 - 22723,0393 грн. (або 801,90 доларів США);

товар № 11 - 18063,1019 грн. (або 637,45 доларів США);

товар № 12 - 171311,1444 грн. (або 6045,60 доларів США);

товар № 17 - 36837,45 грн. (або 1300,00 доларів США);

товар № 18 - 29624,1105 грн. (або 1045,44 доларів США);

товар № 19 - 69821,1360 грн. (або 2464,00 доларів США);

товар № 20 - 159406,4140 грн. (або 5625,48 доларів США);

товар № 21 - 202246,3848 грн. (або 7137,31 доларів США);

товар № 22 - 176298,3684 грн. (або 6221,60 доларів США);

товар № 23 - 12156,3585 грн. (або 429,00 доларів США);

товар № 24 - 43354,8450 грн. (або 1530,00 доларів США);

товар № 25 - 77501,4609 грн. (або 2735,04 доларів США);

товар № 26 - 55082,7556 грн. (або 1943,88 доларів США) (т. 1, а. с. 12-14), та у зв`язку із прийняттям цього рішення було також оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204120/2020/01676 (т. 1, а. с. 15).

В подальшому, митне оформлення для випуску у вільний обіг товарів було здійснено за резервним методом згідно з МД від 20.10.2020 № UA204120/2020/101155 (т. 1, а. с. 16-23), різниця між сумою платежів, обчисленою згідно із митною вартістю товарів, визначеною декларантом та митним органом, становить 261523,92 грн., про що зазначено у відзиві на позовну заяву (т. 1, а. с. 82).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Статтею 49 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Як передбачено частинами другою - третьою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За приписами частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно з частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару «запасні частини до сільськогосподарських тракторів Т-25, Т-40 та МТЗ нові в асортименті», з огляду на таке.

Судом встановлено, що як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи (в т. ч., в перекладі на українську мову), які підтверджують задекларовану у вказаній вище МД митну вартість товару, зокрема: контракт від 24.06.2020 № 24/06/2020 (т. 1, а. с. 24-27), рахунок-фактуру від 25.08.2020 № ОС19234 (т. 1, а. с. 28-31), специфікацію від 27.08.2020 № 1 до контракту (т. 1, а. с. 32-35), пакувальний лист від 27.08.2020 (т. 1, а. с. 36-39), платіжні доручення від 08.07.2020 на суму 15939,99 доларів США (т. 1, а. с. 57), від 28.08.2020 на суму 35017,41 доларів США (т. 1, а. с. 58).

Крім того, листом від 19.10.2020 № 19/10 (т. 1, а. с. 56), у відповідь на повідомлення декларанту № 1557375 від 19.10.2020, ТзОВ «Елбі-Транс» додатково обґрунтувало заявлену митну вартість товару (50957,40 доларів США або 1443954,37 грн.), вказавши про: 1) проведення оплати за проформою-інвойсом двома платежами згідно із банківськими платіжними документами від 08.07.2020 на суму 15939,99 доларів США та від 28.08.2020 на суму 35017,41 доларів США, при цьому, при оплаті SWIFT платежів усі реквізити заповнюють працівники банку, перед оплатою контракт та проформа-інвойс були направлені в банк; 2) про відсутність інформації про торгівельну марку (оскільки у фірми-виробника відсутня торгівельна марка); 3) про відсутність документів про страхування вантажу (з огляду на те, що страхування вантажу контрактом № 24/06/20 від 24.06.2020 не передбачалося). Позивач на підтвердження вказаної інформації надав відповідні листи продавця (т. 1, а. с. 60-63), у яких також вказується про помилку, допущену під час оформлення прайс-листа (змість номеру контакту «24/06/20» був вписаний внутрішній код клієнта «BL19234»).

На думку суду, відсутні підстави ставити під сумнів задекларовану митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких судом не встановлено розбіжностей щодо вартості товару чи ознак підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару. Крім того, в оскаржуваному рішенні відсутнє обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів.

Приписами пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України передбачено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Суд вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки у ньому не вказано конкретне джерело, на підставі якого здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товарів (т. 1, а. с. 14).

При цьому, під час судового розгляду справи представник відповідача Федченко О.О. надав суду додаткові пояснення, у яких вказав дати і номери МД, на підставі яких здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару (т. 2, а. с. 109-110), та надав копії вказаних МД (т. 1, а. с. 183-269, т. 2, а. с. 1-103).

Суд відхиляє покликання представника відповідача на вказані МД не лише з огляду на те, що їх реквізити не зазначені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, а також тому, що відповідачем не надано детальних пояснень щодо коригувань на ідентичні товари, умов поставки, комерційних умов.

Суд також вважає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товарів за першим методом визначення його митної вартості.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірних товарів, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення належить задовольнити.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 3914,90 грн., сплачений квитанцією від 15.12.2020 № 20879647 (т. 1, а. с. 11), платіжним дорученням від 18.01.2021 № 901 (т. 1, а. с. 70), та який згідно з виписками був зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України (т. 1, а. с. 72-73).

За правилами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частин п`ятої - сьомої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про надання правничої допомоги від 23.11.2020 № 23/11/20-01 (т. 1, а. с. 122-125), рахунку-фактури від 23.11.2020 № 31 (т. 1, а. с. 126), акту приймання-передачі наданих послуг (т. 1, а. с. 128), платіжного доручення від 24.11.2020 № 866 (т. 1, а. с. 127), позивач сплатив Адвокатському об`єднанню «Преміум Сервіс» кошти на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. При цьому, у судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо співмірності витрат на оплату правничої допомоги.

На думку суду, враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами загального позовного провадження), кількість судових засідань, їх тривалість та участь у них адвокатів, час, який об`єктивно був витрачений на надання послуг та їх обсяг, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням наведеного, на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в загальному розмірі 8914,90 грн., з них: судовий збір в сумі 3914,90 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Керуючись статтями 243 - 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 20 жовтня 2020 року № UA204120/2020/000344/2.

Стягнути з Поліської митниці Держмитслужби (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 104, ідентифікаційний код 43350097) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Елбі-Транс» (43022, м. Луцьк, вул. Далека, 11, ідентифікаційний код 39319648) судові витрати в розмірі 8914 гривень 90 копійок (вісім тисяч дев`ятсот чотирнадцять гривень дев`яносто копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх

Повний текст рішення складений 19 липня 2021 року