Справа № 265/3936/21
Суддя: Козлов Д. О.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/3936/21
Провадження №2-а/265/47/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

за участю секретаря Дрьомової О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/3936/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Лисакової О. О.,

представника відповідача Дідур І. І., -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, Лисакова О. С., звернулась до суду із вказаним адміністративним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , встановивши 28 травня 2021 року на своєму телефоні програму державного електронного сервісу «Дія», дізнався про виконавче провадження від 15 квітня 2021 року щодо нього про стягнення адміністративного штрафу за порушення ПДР на підставі постанови від 23 лютого 2021 року серія ЕАН № 3822442, складену сержантом поліції, ОСОБА_2 , за якою позивач, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21150 державний номер НОМЕР_1 , ніби порушив правила дорожнього руху, бо зупинився на місці стоянки для інвалідів, не перебуваючи при цьому інвалідом та не маючи особи з таким статусом в автомобілі. Вважає зазначену постанову необґрунтованою, оскільки він не має ані у власності, ані у користуванні автомобіля «ВАЗ 21150», власник якого йому також невідомий. Отже, 23 лютого 2021 року він не перебував за кермом зазначеного автомобіля, тому його в той день не зупиняли співробітники поліції та відносно нього не могли складати постанову. Крім того в оскаржуваній постанові невірно вказані реквізити посвідчення водія позивача. Тобто до відповідальності було притягнуто не водія такого автомобіля, а чомусь позивача, якого там не було, тому відсутні докази, які б підтверджували факт, що позивач має відношення до встановленого порушення. У зв`язку із тим, що позивач не був присутнім під час складання постанови, не отримував її через поштове відправлення, то вчасно звернутись до суду із скаргою було неможливо. Таким чином, оскільки позивач дізнався про наявність такої постанови лише 28 травня 2021 року, то просила суд поновити йому строк на оскарження, який пропущено було з поважних причин, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія ЕАН № 3822442 від 23 лютого 2021 року та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

На підставі відзиву представника Управління патрульної поліції в Донецькій області вбачається, що, не визнаючи заявлені позивачем вимоги, останній вказував, що слід відмовити позивачу в задоволенні його позову в повному обсязі з наступних підстав. Так позивач не надав доказів порушення його прав та його непричетності до скоєння правопорушення, тобто до того, що він по АДРЕСА_1 здійснив зупинку (стоянку) на місці позначення знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою 7.17 «Інваліди», чим порушив п. 8.4 «г» ПДР, що було зафіксовано за допомогою технічного приладу, закріпленого у патрульному автомобілі, тому такий відеозапис є речовим доказом факту правопорушення. Як вбачається з оскаржуваної постанови, то вона містить в собі технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис правопорушення. При цьому технічна помилка в складанні постанови про вчинення правопорушення за доведеності факту вчинення такого правопорушення не може бути підставою для скасування постанови. Отже, відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, якому було вручено на місці постанову ЕАН № 3822442 від 23 лютого 2021 року. Враховуючи викладене, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 на задоволенні позову наполягав, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, додаючи, що він не має посвідчення, вказаного у постанові від 23 лютого 2021 року ЕАН № 3822442, а він має посвідчення, видане у 2018 році. Також він не керував ніколи автомобілем, вказаним в постанові ЕАН № 3822442 від 23 лютого 2021 року, бо керує автомобілем «Ніссан Ліф». Додавав, що він підключився до додатку «Дія» лише 1 місяць назад, тому у нього такого додатку до цього не було. Не заперечував, що декілька разів обмінював свої посвідчення водія до 2018 року, коли відкривав нові водійські категорії. Однак стверджував, що обміняні посвідчення водія у нього вилучались, а також він ніколи не губив їх. Просив суд задовольнити позов повністю.

Представник позивача, адвокат Лисакова О. С., підтримуючи доводи ОСОБА_1 , вказувала, що позивача не було 23 лютого 2021 року по пр. Миру 69 в. Маріуполі за кермом автомобіля ВАЗ 21150 державний номер НОМЕР_1 , який належить сторонній особі. Доказів причетності ОСОБА_1 до скоєння такого правопорушення не було надано представниками відповідача. Додавала, що старі посвідчення водія у ОСОБА_1 були вилучені, тому він не міг за ними керувати автомобілем. Просила суд скасувати постанову ЕАН № 3822442 від 23 лютого 2021 р. та закрити провадження по такій адміністративній справі.

Представник відповідача, Дідур І. І., який діє на підставі довіреності, заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вказував, що позивач не довів протиправність постанови від 23 лютого 2021 року, тому просив відмовити у позові повністю, посилаючись на наявний у справі відзив. При цьому вказував, що фіксація процедури розгляду справи відносно позивача відбувалась на нагрудні камери поліцейських, однак зі спливом терміну зберігання на сервері (30 діб), такий запис було знищено. Крім того посвідчення водія, вказане у оскаржуваній позивачем постанові належить саме ОСОБА_1 , який особисто розписався в отриманні такої постанови на місці її складання. Крім того позивач не довів, що не розписувався в отримані постанови ЕАН № 3822442 від 23 лютого 2021 р. Отже, існують підстави для залишення без розгляду позову ОСОБА_1 через пропуск подачі ним позову до суду. Вказував також, що ОСОБА_1 міг отримати дублікат водійського посвідчення замість втраченого. При цьому поліцейським на місці було перевірено, що посвідчення водія, вказане у постанові ЕАН № 3822442 від 23 лютого 2021 р., належить ОСОБА_1 та було видано позивачу в 2016 році. Додавав, що особу позивача було встановлено за його посвідченням водія через додаток «Дія» 23 лютого 2021 року. Просив суд відмовити у позові повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений ОСОБА_1 позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі п. 10 Розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За п. 8.4 ПДР визначені групи, на які поділяються дорожні знаки, зокрема, підпункт «ґ» вказує на інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Суд встановив, що за постановою про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2021 року серії ЕАН № 3822442, винесеної поліцейським УПП в Донецькій області Кулібаба М. В., ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. з посиланням на те, що позивач 23 лютого 2021 року об 14:27 год., керуючи автомобілем ВАЗ 21150 державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , 1989 р. н., по пр. Миру 69 здійснив зупинку на місці, позначеному дорожнім знаком 5.38 «місце стоянки» зі знаком 7.17 та дорожньою розміткою 1.30 «інваліди», не будучи водієм з інвалідністю та не перевозив осіб з інвалідністю, чим порушив п. 8.4 «г»» ПДР, у якій вказано технічний засіб, на який було зафіксовано порушення, а також відомості про роз`яснення під розпис прав ОСОБА_1 та видачу йому копії такої постанови. При цьому особу правопорушника було встановлено через додаток «Дія» на підставі посвідчення водія серія НОМЕР_2 .

На оглянутому в судовому засіданні відео та фото фіксації з наданого представником відповідача цифрового диску, що було зафіксовано з відео реєстратора машини патрульних поліцейських, вбачається, що дійсно 23 лютого 2021 року біля 14-27 год. по пр. Миру 69 в м. Маріуполі співробітниками поліції виявлено факт зупинки автомобіля ВАЗ 21150 державний номер НОМЕР_1 на місці, позначеному дорожнім знаком 5.38 «місце стоянки» зі знаком 7.17 та дорожньою розміткою 1.30 «інваліди» у порушення п. 8.4 «г»» ПДР.

Суд зауважує, що позивач та його представник не оспорювали в суді як такий факт скоєння певною особою правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП через недотримання п. 8.4 «г» ПДР, заперечуючи саме причетність ОСОБА_1 до такого порушення, внаслідок чого суд не досліджує питання наявності як такої події даного правопорушення.

Суд при цьому погоджується з представником відповідача в частині того, що саме на ОСОБА_1 покладається зобов`язання доведення того факту, що не він ставив підпис у постанові ЕАН № 3822442 від 23 лютого 2021 р., внаслідок чого не досліджує надану адвокатам Лисаковою О. С. копію паспорту позивача за відсутності експертного висновку на спростування належності такого підпису ОСОБА_1 в оскаржуваній постанові.

В той же час суд зауважує, що в судовому засіданні не було представлено доказів того, що вказане правопорушення було вчинено саме позивачем, ОСОБА_1 , оскільки відео з нагрудних камер поліцейських не збереглись, а інших об`єктивних даних порушення позивачем п. 8.4 «г»» ПДР суду представниками відповідача не було надано.

Також суд зазначає, що з наданої представником позивача роздруківки з додатку «Дія» від 3 червня 2021 року вбачається, що у позивача ОСОБА_1 наявне посвідчення водія з 22 червня 2018 року саме серія НОМЕР_3 .

Відповідно до копії картки водія, заведеної в базі даних МВС на позивача, ОСОБА_1 , вбачається, що останньому видавались посвідчення водія: 7 квітня 2004 року (категорія В) - ЯНА № НОМЕР_4 , 6 жовтня 2016 року (категорія В, В1) НОМЕР_2 , 16 січня 2018 року (категорія В, В1, D) НОМЕР_5 та 22 червня 2018 року (категорія В, В1, С, С1, D, D1) НОМЕР_3 , яке є наразі чинним.

При цьому з оглянутого у судовому засіданні оригінала водійського посвідчення, виданого 22 червня 2018 року позивачу, ОСОБА_1 (серія НОМЕР_3 ), вбачається, що воно є дійсним, оскільки відповідає базі даних з картки такого водія, наданій представником відповідача.

В цьому сенсі суд вказує, що за змістом п. 24, 28 Розділу «Видача і обмін посвідчення водія» «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 (в чинній редакції), у разі видачі посвідчення водія з отриманням права на керування транспортними засобами іншої категорії раніше видане посвідчення водія підлягає обміну. Після внесення працівником територіального сервісного центру МВС до Єдиного державного реєстру МВС інформації про обмін посвідчення водія обміняне посвідчення водія вважається недійсним.

Згідно із п. 24, 25 Розділу «Видача і обмін посвідчення водія» «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 (в редакції на момент видачі позивачу у 2018 році посвідчень НОМЕР_5 та НОМЕР_3 ), у разі видачі посвідчення водія з отриманням права на керування транспортними засобами іншої категорії посвідчення водія підлягає обміну на нове. Під час отримання нового посвідчення водія вилучається посвідчення водія, що підлягає обміну.

Відповідно до п. 9 Розділу «Видача посвідчення водія з отриманням права на керування транспортними засобами іншої та нижчої категорії» «Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія», затвердженої Наказом МВС від 7 грудня 2009 року № 515 (в чинній редакції) (далі Інструкція), в разі видачі посвідчення водія з отриманням права на керування транспортними засобами іншої категорії раніше видане посвідчення водія підлягає обміну.

На підставі п. 8 Розділу «Обмін посвідчення водія» Інструкції (в чинній редакції) після внесення інформації про посвідчення водія, яке обміняне на нове, до ЄДР МВС таке посвідчення водія вважається недійсним.

Згідно із п. 2 Розділу «Облік, зберігання і знищення посвідчень водія та інших матеріалів» Інструкції (в чинній редакції) посвідчення водія, які за даними ЄДР МВС недійсні; посвідчення водія, замість яких видано нові; - знищуються способом, що виключає їх повторне використання.

Також за змістом п. 2.1, 2.8, 2.9 Розділу «Порядок приймання іспитів та видачі (обміну) посвідчень водія» Інструкції (в редакції на момент видачі позивачу посвідчень НОМЕР_5 та НОМЕР_3 ) для обміну посвідчень водія особи подають до ТСЦ МВС, зокрема, посвідчення водія. Під час оформлення документів для обміну посвідчень водія проводяться перевірки за Єдиним державним реєстром МВС щодо раніше виданих посвідчень водія. Після проведення перевірок на заяві посадовою особою робиться чіткий письмовий запис про прийняте щодо видачі або обміну посвідчення водія рішення.

На підставі п. 5.4 Розділу «Порядок обліку і зберігання бланків документів, які видаються водіям, та інших матеріалів» Інструкції (в редакції на момент видачі позивачу посвідчень ВХР № НОМЕР_6 та НОМЕР_3 ) посвідчення водія, замість яких видані нові, знищуються під час проведення чергової ревізії ТСЦ МВС способом, що виключає їх повторне використання.

Відповідно до викладених положень вбачається, що при отриманні позивачем посвідчень водія у 2018 році замість старих внаслідок отримання ОСОБА_1 права на керування транспортними засобами іншої категорії такі посвідчення (серія НОМЕР_5 та серія НОМЕР_3 ) були отримані позивачем замість старих посвідчень серія НОМЕР_2 та серія НОМЕР_5 відповідно.

При цьому після їх обміну, вилучені у позивача посвідчення водія серія НОМЕР_2 та серія НОМЕР_5 у 2018 році вважалися недійсними та підлягали знищенню.

Отже, у позивача, в разі його зупинки 23 лютого 2021 року працівниками поліції, не могло бути при собі водійського посвідчення серія НОМЕР_2 , яке у нього повинно було вилучене ще у 2018 році при отриманні ним нового посвідчення водія з додатковими категоріями.

При цьому виникає сумнів, що працівниками поліції 23 лютого 2021 року було перевірено особу водія автомобіля ВАЗ 21150 державний номер НОМЕР_1 , якого було встановлено через додаток «Дія» за недійсним вже на той момент посвідченням водія (серія НОМЕР_2 ).

Таким чином суд зауважує, що в судовому засіданні на підставі зібраних об`єктивних доказів не було підтверджено, що саме позивач керував автомобілем ВАЗ 21150 державний номер НОМЕР_1 , водій якого порушив п. 8.4 «г» ПДР по пр. Миру 69 в м. Маріуполі 23 лютого 2021 року.

Виходячи з переліченого постанова ЕАН № 3822442 від 23 лютого 2021 р. про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення ст. 122 ч. 5 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. підлягає скасуванню, а провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ст. 122 ч. 5 КУпАП слід закрити.

На підставі переліченого суд приймає доводи позивача в частині того, що він не ставив свій підпис на оскаржуваній ним постанові ЕАН № 3822442 від 23 лютого 2021 р., через що строки на її оскарження були пропущенні ним з поважних причин та підлягають поновленню судом.

Так за змістом ч. 2 ст. 286 КАС позов про оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення.

Отже, враховуючи положення ч. 1 ст. 123 КАС та п. 3 «Прикінцевих положень» КАС, суд дійшов висновку, що незважаючи на подання даного позову після закінчення строків, визначених ст. 286 ч. 2 КАС, позивачу слід поновити строки звернення до суду із вказаним адміністративним позовом.

За ст. 139 КАС з відповідача слід також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань такого суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесені ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 454 грн.

Керуючись ст. 286 КАС,

У Х В А Л И В:

Строк на оскарження постанови ЕАН № 3822442 від 23 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення ст. 122 ч. 5 КУпАП поновити.

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову ЕАН № 3822442 від 23 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення ст. 122 ч. 5 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 5 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору у сумі 454 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення на підставі ч. 4 ст. 286 КАС може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення як до Першого апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області, так й безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в тому числі в разі його пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено та підписано 21 липня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_7 , зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, код: 40108646, розташоване: м. Маріуполь, вул. М. Мазая 16.

Суддя