Справа № 120/4796/21-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 р. Справа № 120/4796/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2021 поштою до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку і виплаті пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення фактично отриманих сум грошової винагороди за бойове чергування та індексації за період з вересня 2018 року по серпень 2020 року включно на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2021 за № 350/163/3/97;

- зобов`язання відповідача здійснити з 11.09.2020 перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення фактично отриманих сум грошової винагороди за бойове чергування та індексації за період з вересня 2018 року по серпень 2020 року включно на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2021 за № 350/163/3/97.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з 11.09.2020 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону № 2262-XII.

Позивач зазначає, що при призначенні йому пенсії відповідач не врахував додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував під час військової служби і з яких було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відтак позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з заявою, в якій просив видати йому довідку про розмір грошового забезпечення з урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення (винагороди за бойове чергування та індексації) за час проходження служби. 11.03.2021 військова частина НОМЕР_1 видала позивачу довідку від 11.03.2021 за № 350/163/3/97 про розмір виплаченого грошового забезпечення за період з вересня 2018 року по серпень 2020 року.

24.03.2021 позивач звернуся до відповідача з листом, в якому просив перерахувати та виплачувати йому пенсію з урахуванням у складі грошового забезпечення фактично отриманих сум грошової винагороди за бойове чергування та індексації грошового забезпечення за період з вересня 2018 року по серпень 2020 року включно на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2021 за № 350/163/3/97. Однак листом від 23.04.2021 за № 3967-3471/Ж-02/8-0200/21 пенсійний орган відмовив у цьому, посилаючись на відсутність правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача.

Позивач з вказаною відмовою не погоджується, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Ухвалою суду від 24.05.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав недотримання вимог ч. 4 ст. 161 КАС України.

27.05.2021 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, якою вимоги вказаної ухвали виконано, зокрема надано копію заяви позивача від 01.04.2021 про перерахунок пенсії, за результатами розгляду якої відповідач надав оскаржувану відмову.

Ухвалою суду від 01.06.2021 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтею 263 КАС України. Крім того, з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витребувано матеріали пенсійної справи позивача, а з військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчену копію довідки від 11.03.2021 за № 350/163/3/97.

22.06.2021 від військової частини НОМЕР_1 до суду надійшли витребувані документи, а саме копія довідки від 11.03.2021 за № 350/163/3/97 про фактично виплачене позивачу грошове забезпечення та додаткові види грошового забезпечення, з яких сплачені внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Крім того, військова частина повідомила суд, що вказана довідка була видана на підставі заяви ОСОБА_1 для подання до органів Пенсійного фонду України.

24.06.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати складові грошового забезпечення, а здійснювати лише нарахування на підставі наданих відповідними органами довідок про розмір грошового забезпечення.

Відповідач звертає увагу, що в переліку складових грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, наведених у ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, відсутні одноразові додаткові види грошового забезпечення.

На думку відповідача, суми грошової винагороди за бойове чергування та індексації за період з вересня 2018 року по серпень 2020 року це види грошового забезпечення, не пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, мають тимчасовий характер , залежать від певних обставин, їх розмір не є фіксованим, а виплата щомісячною. Тому, як зазначає відповідач, вони не включаються до складу грошового забезпечення при звільненні особи з військової служби, а є складовими грошового забезпечення (засобами заохочення) працюючих осіб.

Крім того, відповідач звертає увагу на рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015 у справі № 1-9/2015, в якому суд дійшов висновку, що згідно з частиною третьою статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом, та членам їх сімей обчислюються з урахуванням, зокрема, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій в розмірах, установлених законодавством.

З наведеного відповідач робить висновок, що включення грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та грошової допомоги при звільненні до складу грошового забезпечення, що виплачується військовослужбовцям та сплата з вказаних складових внесків на загальнообов`язкове страхування не доводить наявність підстав для включення їх до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

Згідно з ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2020 № 27-РС позивача ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом "а" пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту), а наказом (по стройовій частині) від 10.09.2020 за № 180 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 10.09.2020.

З 11.09.2020 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону № 2262-XII.

Позивач зазначає, що при призначенні йому пенсії відповідач не врахував додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував під час військової служби і з яких було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У березні 2021 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з заявою, в якій просив видати довідку про розмір грошового забезпечення з урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення (винагороди за бойове чергування та індексації) за час проходження служби, з метою подання цієї довідки до органів Пенсійного фонду України.

11.03.2021 військова частина НОМЕР_1 видала позивачу довідку від 11.03.2021 за № 350/163/3/97 про розмір виплаченого грошового забезпечення за період проходження військової служби з вересня 2018 року по серпень 2020 року.

24.03.2021 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив перерахувати та виплачувати йому пенсію з урахуванням у складі грошового забезпечення фактично отриманих сум грошової винагороди за бойове чергування та індексації грошового забезпечення за період з вересня 2018 року по серпень 2020 року включно на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2021 за № 350/163/3/97.

Листом від 23.04.2021 за № 3967-3471/Ж-02/8-0200/21 пенсійний орган відмовив у цьому, посилаючись на те, що при обчисленні пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ до додаткових видів грошового забезпечення належать лише щомісячні надбавки, доплати, підвищення та премії.

Позивач вважає надану відмову протиправною, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

При цьому основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, врегульовані Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон № 2011-ХІІ).

Приписами статті 1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2, 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових, а саме: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону № 2011-ХІ пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-ХІІ).

Суд зазначає, що однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

За приписами частини третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі Порядок № 393) для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 01 березня 2018 року та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 01 березня 2018 року на кількість таких місяців.

Разом з тим згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі Постанова КМУ № 704), яка набрала чинності з 01 березня 2018 року, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, в розумінні вимог пункту 7 Порядку № 393 для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, з 01.03.2018 та пізніше розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням починаючи з 01.03.2018 на кількість таких місяців.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Суд зауважує, що факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Як видно з довідки військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2021 за № 350/163/3/97 про фактично виплачене позивачу грошове забезпечення та додаткові види грошового забезпечення, з яких сплачені внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, винагорода за бойове чергування носить систематичний характер та належить до додаткових видів грошового забезпечення.

Відтак винагорода за бойове чергування має щомісячний характер, належать до додаткових видів грошового забезпечення відповідно до статті 43 Закону № 2262-ХІІ та підлягає врахуванню під час обчислення пенсії позивача.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 24.06.2020 у справі № 0640/4032/18.

Оцінюючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині перерахунку та виплати пенсії з урахуванням індексації грошового забезпечення за період з вересня 2018 року по серпень 2020 року, суд зазначає таке.

Верховний Суд у постанові від 03.04.2019 в справі № 638/9697/17 дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованих на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону № 2011-ХІІ містить відсилочну норму, механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону № 2011-XII або Закону № 2262-ХІІ.

При цьому суд у вказаній справі відступив від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах в частині відсутності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої військовослужбовцем індексації грошового забезпечення, викладеного у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 та 13.03.2019 у справах за №№ 522/11262/16-а та 522/7855/17 відповідно, та сформулював наступний правовий висновок.

Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону № 2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону № 2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Такий висновок не суперечить також правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, оскільки Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 10.03.2015 у справі № 21-70а15 щодо наявності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та сформулювала критерії включення до нього саме тих складових, які передбачені Законом № 2262-ХІІ.

Відтак індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому є невід`ємною складовою частиною сум для розрахунку пенсії військовослужбовцям.

Аналогічного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 03.06.2021 у справі № 240/123/21.

З огляду на викладене суд доходить висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з врахуванням у складі грошового забезпечення фактично отриманих сум грошової винагороди за бойове чергування та індексації за період з вересня 2018 року по серпень 2020 року включно на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2021 за № 350/163/3/97.

Як наслідок, відповідача належить зобов`язання здійснити позивачу з 11.09.2020 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення фактично отриманих сум грошової винагороди за бойове чергування та індексації за період з вересня 2018 року по серпень 2020 року включно на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2021 за № 350/163/3/97 та раніше виплачених сум пенсії.

За приписами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку з задоволенням позову, судові витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 908,00 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення фактично отриманих сум грошової винагороди за бойове чергування та індексації грошового забезпечення за період з вересня 2018 року по серпень 2020 року включно на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 11 березня 2021 року за № 350/163/3/97.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 11 вересня 2020 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення фактично отриманих сум грошової винагороди за бойове чергування та індексації грошового забезпечення за період з вересня 2018 року по серпень 2020 року включно на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 11 березня 2021 року за № 350/163/3/97, враховуючи раніше виплачені суми пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.
Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Інформація про учасників справи:
1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 );
2) відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).
Повне рішення суду складено 16.07.2021.

Суддя Сало Павло Ігорович