Справа № 509/1517/21
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 509/1517/21
Головуючий в 1 інстанції: Жижка О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

за участю секретаря Худика С.А.

за участю апелянта ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача Мукана Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач/апелянт) звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАН №3960001 від 23 березня 2021 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., за вчинення правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 121 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Також позивач наголошував на відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів правомірності прийняття оскаржуваної постанови. Крім того, позивачем посилався на те, що відповідач порушив порядок притягнення його до адміністративної відповідальності, передбачений чинним законодавством.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції залишено поза увагою посилання на те, що оскаржувана постанова не містить інформації про технічних засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис адміністративного правопорушення, таким чином вказаний відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, ОСОБА_1 посилається на те, що долучені до матеріалів справи фото- та відеодокази будь якого відношення до його транспортного засобу не мають, оскільки на вказаних носіях відображений інший транспортний засіб.

Пояснює вказаний довід тим, що на відео, долученому до матеріалів справи відповідачем, його особа та його транспортний засіб не зафіксовані, що унеможливлює встановлення факту правопорушення.

Відповідач, УПП в Одеській області ДПП у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 23 березня 2021 року інспектором роти №6 батальйону №2 УПП в Одеській області ДПП лейтенантом поліції Бобошко Д.В. винесено постанову серії ЕАН№3960001 від 23 березня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за ч.1 ст.121 КУпАП., у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Дана постанова вмотивована тим, що позивач керував транспортним засобом Freightliner Columbia НОМЕР_1 з напівпричепом Krone SDP 27, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у якого шини мають місцеві пошкодження, що оголюють корд, розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини, чим порушив п.31.4.5 (б) ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена посадовою особою відповідача у відповідності до вимог законодавства. Надані відповідачем докази переконливо доводять факт порушення позивачем ПДР України, при цьому, останнім дані обставини не спростовано.

Таким чином, суд визнав факт того, що транспортний засіб з напівпричепом, який зафіксований на фото- та відеоносіях, та у якого шини мають місцеві пошкодження, що оголюють корд, розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини, належить саме ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції не правильним та таким, що не відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), Правилам дорожнього руху України (далі - ПДР України).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 31.4.5(б) ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, а саме колеса і шини, які мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Згідно ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши наданий відповідачем відеозапис із фіксацією вказаного правопорушення, колегії суддів констатує факт відсутності зображення транспортного засобу, який належить позивачу, а саме: ОСОБА_2 НОМЕР_1 з напівпричепом Krone SDP 27, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Не придатне для ідентифікації також фото транспортного засобу, належність якого позивачу не можливо встановити. (а.с.13-15)

Вказаний відеозапис містить лише колеса і шини, які мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини, без ідентифікації даного транспортного засобу.

Так, Верховний Суд в постановах від 29 квітня 2020 року у справі №283/2460/16-а та від 17 березня 2020 року у справі №334/8803/16-а (2-а/334/459/16) вказав, що основною умовою під час розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку (постанова Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17).

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про те, що відповідачем не доведено факт порушення ОСОБА_1 ПДР України, що свідчить про необґрунтованість та протиправність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Більш того, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду викладені у постановах від 30 травня 2018 року по справі №337/3389/16-а, від 15 листопада 2018 року по справі №524/5536/17 та від 24 січня 2019 року по справі №428/2769/17 про те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Разом з тим, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН№3960001 від 23 березня 2021 року не містить посилання на технічний засіб, яким був здійснений відеозапис, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Доказів, які б надали можливість апеляційному суду дійти протилежного висновку, відповідач, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КУС України, не надав.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Пунктом 1 ч.1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 317 КАС України встановлено, що підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що будь-які докази, які підтверджують наявність у діях позивача складу правопорушення, і які б вказували на порушення апелянтом ПДР України, суду не надано, позовні вимога про скасування постанови про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню, а провадження в адміністративній справі закриттю, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судом апеляційної інстанції задоволено апеляційну скаргу, судові витрати понесені ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню шляхом стягнення загальної суми судового збору у розмірі 1589,00 грн. (908,00 грн. - за подання позову, 681,00 грн. - за подання апеляційної скарги) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст. 286, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову серії ЕАН №3960001 від 23 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень - визнати протиправною і скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Ф.Ернста, 3, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у загальному розмірі 1589,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до вимог статті 272 КАС України.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 22.07.2021 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.