Справа № 340/2573/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2021 року м. Дніпросправа № 340/2573/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 р. (суддя Черниш О.А.) в адміністративній справі №340/2573/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 р. в адміністративній справі №340/2573/20, яке набрало законної сили 30 березня 2021 р., зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну грошову допомогу до 05 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, врахувавши попередньо сплачені кошти.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 р. задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю та зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області подати до суду не пізніше 30 днів з дня отримання ухвали, звіт про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 р. в адміністративній справі №340/2573/20.

У поданій апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області просить скасувати оскаржену ухвалу та прийняти рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю відмовити. Скаржник вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюється судом при вирішенні справи по суті, про що зазначається в резолютивній частині рішення.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржену ухвалу та задовольняючи заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 р. в адміністративній справі № 340/2573/20, яке набрало законної сили 30 березня 2021 р. відповідачем не виконано, наявні підстави в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення йому зобов`язання надати звіт про виконання рішення у встановлений судом строк

Колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Частиною 8 цієї ж статті передбачено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Також, статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України визначає три способи судового контролю за виконанням судового рішення:1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення; 2) визнання протиправними рішень, дій, бездіяльності державного/приватного виконавця; 3) визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду.

На думку колегії суддів, законодавець визначив способи реалізації судового контролю в залежності від порядку виконання судового рішення (добровільного або примусового), а також стадії судового провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що до 2018 року суди керувались правовою позицією, викладеною у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про огляд застосування адміністративними судами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України" № 3 від 13 березня 2017 р, відповідно до якої зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі.

Судова практика Верховного Суду, яка склалась з 2018 року свідчить про відсутність єдиного правового підходу суду касаційної інстанції щодо застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, у постанові від 31 липня 2018 р. у справі № 235/7638/16-а Верховний Суд зазначив, що правові норми, закріплені у частині першій статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, кореспондуються з положеннями, зокрема, підпункту «ґ» пункту 4 частини першої статті 356 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими у резолютивній частині постанови зазначається встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій. Встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

У постанові від 10 грудня 2018 р. у справі № 807/2358/15 суд касаційної інстанції звернув увагу, що при зверненні з касаційною скаргою заявник не просив про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, а подав відповідне клопотання до Верховного Суду лише після розгляду справи по суті та набранням постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 р. законної сили, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні заяви.

Враховуючи принцип верховенства права, закріплений у статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а також обов`язок суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, як це передбачено статтею 242 цього ж Кодексу, колегія суддів дійшла висновку, що захід судового контролю, передбачений статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України може бути застосований судом першої, апеляційної та касаційної інстанцій після постановлення рішення по суті спору. Суд апеляційної та касаційної інстанції після перегляду судового рішення також може зобов`язати відповідача надати звіт про його виконання до суду першої інстанції.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженої ухвали суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 р. в адміністративній справі № 340/2573/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 20 липня 2021 р. та оскарженню не підлягає, згідно частини 2 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук