Справа № 352/954/21
Суддя: Гриньків Д. В.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 352/954/21
Провадження № 2-а/352/38/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Шпек В.О.,

розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

19.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Зокрема зазначив, що йому не було пред`явлено фотознімку з лазерного вимірювача «Трукам» та його як водія, який перебуває за кермом. Крім того не було надано свідоцтва на повірку вказаного приладу. Одночасно вказав, що даний прилад поліцейський тримав у руках, що є порушенням вимог Закону України «Про Національну поліцію». Звернув увагу суду на те, що йому не надали можливість скористатись правовою допомогою та не роз`яснили права. Таким чином, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4177547 від 08.05.2021 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

20.07.2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити, оскільки відповідач правомірно виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. Вказав, що прилад «Трукам» є придатним до застосування як у ручному так і в автоматичному режимі, отримав відповідний сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки та є повіреним. Пояснив, що місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму. В той же час, позивачем було порушено п. 12.4 Правил дорожнього руху України, так як він рухався в населеному пункті зі швидкістю 95 км/год, що зафіксовано за допомогою приладу «Трукам». Одночасно звернув увагу суду, що реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження рішення в суді.

Ухвалою судді від 24.05.2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 23.06.2021 року після усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 21.07.2021 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Позивач в судове засідання, призначене на 21.07.2021 не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.05.2021 року інспектором УПП у Вінницькій області капралом поліції Шевчук М.С. відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4177547 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення в розмірі 340 грн. штрафу, з тих підстав, що ОСОБА_1 08.05.2021 року о 12 год. 52 хв. (в с. Якушинці, вул. Зарічна, 10), керуючи транспортним засобом марки «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху на 45 км/год (рухався зі швидкістю 95 км/год), чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах, де дозволена швидкість не більше 50 км/год, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 4).

Відповідно до наданого відповідачем фотознімку з технічного засобу «ТruCAM» №ТС000744, здійсненого на автодорозі М12 377км. 08.05.2021 о 12:51 на останньому зображено фіксацію швидкості автомобіля 95 км/год., та надано збільшене фото номерного знаку НОМЕР_2 (остання буква зафіксована не повністю).

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки за №22-01/20907, яке чинне до 28.12.2021, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «ТruCAM» №ТС000744 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.

Крім того, відповідно до сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки серії А №006694 від 29.08.2012 затверджений тип засобу вимірювальної техніки - лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «ТruCAM», а міжповірочний інтервал становить 1 рік.

Відповідно до відповіді Служби автомобільних доріг у Вінницькій області за №977 від 27.04.2021 с. Якушинці позначено основними та дублюючими знаками 5.45, 5.46, 5.70.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, КУпАП, Закону України "Про Національну поліцію".

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідност. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.ч. 1, 4ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце, час вчинення і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол може не складатись у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Однак, системний аналіз положень Кодексу, в тому числі ч. 5 ст. 258 КУпАП дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Такі ж вимоги містяться у Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ № 1376 від 06 листопада 2015 року, що зареєстрована у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року №1496/27941.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що вищезазначена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається з наданого суду відео з нагрудної камери працівника поліції інспектор фіксував швидкість транспортного засобу на прилад «Трукам» тримаючи його в руках.

Відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону(стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист ДП «Всеукраїнський Державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Аналогічна позиція викладена Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 25 червня 2020 року по справі № 166/224/20 та у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 157/703/20.

При цьому, суд приймає до уваги експертний висновок від 27.09.2018 щодо правильності реалізації криптогрфічного алгоритма шифрування у лазерному вимірювачу TruCam, однак звертає особливу увагу на те, що останній повинний використовуватись працівниками поліції у порядку, визначеному чинним законодавством України, а порушення має фіксуватись у порядку, встновленому ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Таким чином, даючи оцінку оскаржуваній постанові з точки зору дотримання при її прийнятті працівником поліції п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а саме: чи вчинена вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, суд дійшов висновку, що посадовою особою відповідача порушено положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Крім того суд звертає увагу на те, що відповідачем на підтвердження викладених у оскаржуваній постанові обставин, надано суду фото файли, зафіксовані приладом «Трукам», які не містять повну інформацію щодо номерного знаку транспортного засобу, який рухався на автодорозі М12 377 км. та містить розбіжності у часі фіксації порушення (12:51:19) та часі вчинення порушення, вказаному у постанові (12:52:44).

Також з наявної в матеріалах справи копії постанови неможливо встановити чи в оскаржуваній постанові наявний підпис ОСОБА_1 в графі про ознайомлення позивача з його правами та обов`язками, передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Одночасно з переглянутого відео з нагрудної камери інспектора УПП у Вінницькій області капрала поліції Шевчук М.С. вбачається, що останній не ознайомлював позивача з його правами та обов`язками, передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а виключно дав вказівку іншому працівнику здійснити такі дії. Фактичне здійснення таких дій іншим поліцейським з наданого відповідачем відео суд встановити не може.

На переконання суду, дана обставина є порушенням ст. 283 КУпАП. До цього ж, як зазначено в позовній заяві інспектор не залучив жодних свідків, на надав можливості позивачу скористатись правовою допомогою. Зазначені обставини жодними доказами не спростовані.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Тобто вказані обставини свідчать про те, що відповідачем не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.05.2020 року у справі № 640/16220/16-а та від 18.02.2020 року у справі 524/9827/16-а.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до 4 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Як встановлено частинами 1, 3 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Таким чином, уповноважена особа органу Національної поліції має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою (водієм) адміністративного правопорушення.

Однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про порушення позивачем вимог ПДР України.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Як зазначено в частинах другій та шостій статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4177547 від 08.05.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. слід скасувати та провадження у справі закрити.

Відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, позивачем при подачі адміністративного позову було понесено судові витрати по сплаті судового збір у розмірі 454 грн., які відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції.

На підставі наведеного, ч. 1 ст. 122, 245, 247, 251, 252, 258, 280, 283, 286, 289, 292, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 5-13, 72, 73, 77, 132, 139, 162, 241-247, 255, 257, 262, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4177547 від 08.05.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області, вул. Ботанічна, 23, м. Вінниця, 21010.

Рішення складене в повному обсязі 21.07.2021 року.

Суддя Д.В. Гриньків