Справа № 640/984/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року м. Київ № 640/984/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

третя особа Публічне акціонерне товариство "КИІВГУМА"

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також - відповідач), в якому просить:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (), про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за Списком №2, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. №36 протиправним та скасувати його;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві () призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №2, затвердженим Постановою Кабінету Міністра України від 16 січня 2003 р. № 36, починаючи з 28 березня 2018 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачем дотримано вимоги пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, проте відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 на підставі наданих позивачем документів.

Ухвалою суду від 28.01.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та відповідачу запропоновано надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Через канцелярію суду 11.02.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві подано відзив, в якому зазначено, що провести перевірку достовірності видачі довідок з місця роботи позивача, а саме ПАТ "КИЇВГУМА", Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві немає можливості, оскільки ПАТ "КИЇВГУМА" в м. Києві не зареєстровано.

Відповідач вважає свої дії правомірними, вчиненими відповідно до вимог чинного законодавства та просить в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до довідки ПАТ "КИЇВГУМА" від 28.08.2012 року №06/вк-203 ОСОБА_1 працювала з 25.03.1987 року по 01.02.2001 року виготовлювачем мочаних виробів цеху №2 - мочаних виробів із клеїв гумового виробництва повний робочий день, інших робіт не виконувала.

Відповідно до довідки ПАТ "КИЇВГУМА" від 28.08.2012 року №06/вк-203 ОСОБА_1 працювала з 17.05.2006 року по 31.12.2017 року виготовлювачем мочаних виробів цеху №2 - мочаних виробів формової та неформової техніки гумового виробництва повний робочий день, інших робіт не виконувала.

Також, згідно з записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 та відповідних довідок, позивач з 25.03.1987 року по 26.11.2010 року працювала на посадах, які перераховані в розділі Х Хімічне виробництво пункт А, підпункт 1а, Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36.

15.03.2018 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення".

Однак, листом ГУ ПФУ в м. Києва від 16.07.2018 року №399002 у задоволенні заяви позивача відмовлено через відсутність у ГУ ПФУ в м. Києві можливості провести перевірку достовірності видачі пільгових довідок про роботу ПАТ "КИЇВГУМА" за період з 25.03.1987 року по 01.02.2001 року та з 17.05.2006 по 31.12.2007 року, оскільки ПАТ "КИЇВГУМА" в місті Києві не зареєстровано. Враховуючи викладене, ГУПФУ в м. Києві відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36, позивач звернулася до суду з цим позовом для захисту своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №1788) передбачено що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1-3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі також - Постанова №637) передбачено інший порядок підтвердження трудового стажу, окрім записів в трудовій книжці. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Постанови №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до пункту б статті 13 Закону №1788 працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 та довідок, виданих позивачу ПАТ "КИЇВГУМА", ОСОБА_2 з 25.03.1987 року по 26.11.2010 року працювала на посадах, які перераховані в розділі Х Хімічне виробництво пункт А, підпункт 1а, Списку №2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36.

Зокрема, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство "КИЇВГУМА" зареєстровано за адресою: м. Київ, Проспект 40-річчя Жовтня, будинок 6 (), що спростовує підстави відмови відповідача у задоволенні заяви позивача.

Аналіз наведених вище приписів законодавства дає підстави для висновку, що відповідач, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, у своїй діяльності повинен керуватись, зокрема, обов`язковими до виконання постановами Кабінету Міністрів України, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади, при цьому ГУ ПФУ в м. Києві не наділене правом діяти на власний розсуд всупереч вимог підзаконних нормативно - правових актів, відступати від положень останніх, якщо такі є чинними, їх дія не зупинена, в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві () про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за Списком №2, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. №36 протиправним та його скасування .

Вимоги позовної заяви про зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суд також вважає обґрунтованими, оскільки у відповідача, відповідно до наданих документів, не було законних підстав для відмови у призначенні пенсії за Списком № 2.

Разом з тим, щодо дати призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Абзацом 1 статті 45 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Отже, оскільки із відповідною заявою про призначення пенсії позивач звернулася до ГУ ПФУ у м. Києві 15.03.2018 року, слід дійти висновку, що призначення, нарахування та виплата пенсії має відбуватися з 15.03.2018 року, а не 28.03.2018 року, як-то помилково та не обґрунтовано визначено у прохальній частині позивачем.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної вимоги зобов`язального характеру, шляхом викладення останньої в наступній редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві () призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністра України від 16 січня 2003 р. № 36, з 15 березня 2018 року", що є ефективним способом захисту порушеного права позивача.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про доведеність позивачем заявлених вимог та необхідності задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частинами першою, третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до квитанції від 17.01.2019 року № 39152 що міститься у матеріалах справи, за подання позовної заяви до суду позивачем сплачено 768 грн. 40 коп. З огляду на немайновий характер спору, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (), про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за Списком №2, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. №36 протиправним та скасувати його;

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві () призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №2, затвердженим Постановою Кабінету Міністра України від 16 січня 2003 р. № 36, з 15 березня 2018 року.

4. В іншій частині відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім ) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Повне судове рішення складено 20.07.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна