Справа № 280/9046/20
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2021 року м. Дніпросправа № 280/9046/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

секретар судового засідання Новошицька О.О.

за участю представника позивача Віткалова Д.М.

представника відповідача-1 Овсяникової Л.О.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, яке є правонаступником Офісу великих платників податків ДПС,

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2021 року (головуючий суддя Новікова І.В.)

у справі №280/9046/20 за позовом Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" до відповідачів Офісу великих платників податків ДПС, Східного управління Офісу великих платників податків ДПС про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго», звернувся 10.12.2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків ДПС (відповідач-1), Східного управління Офісу великих платників податків ДПС (відповідач-2), просив:

- визнати протиправними дії Офісу великих платників податків ДПС, вчинені у період з 03.11.2020 по 15.11.2020, з нарахування Публічному акціонерному товариству «Донбасенерго» пені по податку на додану вартість у загальному розмірі 5 860 033,60 грн.;

- зобов`язати Офіс великих платників податків ДПС та Східне управління Офісу великих платників податків ДПС солідарно внести зміни до інтегрованої картки платника Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» шляхом виключення з неї операцій по нарахуванню пені з податку на додану вартість у загальному розмірі 5 860 033,60 грн. в період з 03.11.2020 по 15.11.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що контролюючим органом не правомірно у період з 03.11.2020 по 15.11.2020 підприємству нараховано пеню з податку на додану вартість у загальному розмірі 5 860 033,60 грн., на суму податкового боргу, який був розстрочений за рішеннями суду. Позивач зазначає, що при сплаті ПАТ «Донбасенерго» розстроченого податкового боргу нараховується пеня, розмір якої розраховується автоматично програмними засобами податкових органів, проте, такий розрахунок здійснюється некоректно, розрахунковий розмір пені є більшим, ніж визначено чинним на момент розрахунку законодавством. Позивач вказує на те, що представникам контролюючого органу відомо про наявність помилок при розрахунку пені, в тому числі такі недоліки підтверджені судовими рішенням, що набрали законної сили, проте такі недоліки не усуваються контролюючим органом, а пеня нараховується в розмірі більшому ніж передбачено Податковим кодексом України. Також, позивач посилався на те, що починаючи з 23.05.2020, контролюючий орган здійснює нарахування пені з податку на додану вартість лише шляхом визначення платнику податків суми грошового зобов`язання та прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення, а, у разі не погашення такого грошового зобов`язання в строк, встановлений пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, нарахована пеня стає податковим боргом та може бути стягнута з платника податків. Всупереч вимогам названого законодавства контролюючий орган в період з 03.11.2020 по 15.11.2020 здійснив нарахування пені без прийняття податкового повідомлення-рішення та фактично стягнув нараховану пеню в якості податкового боргу в день її нарахування. Крім того, позивач вказував і на те, що нараховуючи пеню в період з 03.11.2020 по 15.11.2020, контролюючий орган визначив суму грошового зобов`язання поза межами строків давності, які встановлені статтею 102 Податкового кодексу України. У зв`язку із викладеним у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Офісу великих платників податків ДПС, вчинені у період з 03.11.2020 по 15.11.2020, з нарахування Публічному акціонерному товариству «Донбасенерго» пені по податку на додану вартість у загальному розмірі 5 860 033,60 грн. (п`ять мільйонів вісімсот шістдесят тисяч тридцять три гривні 60 копійок).

Зобов`язано Офіс великих платників податків ДПС внести зміни до інтегрованої картки платника Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» шляхом виключення з неї операцій по нарахуванню пені з податку на додану вартість у загальному розмірі 5 860 033,60 грн. (п`ять мільйонів вісімсот шістдесят тисяч тридцять три гривні 60 копійок) в період з 03.11.2020 по 15.11.2020.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь позивача судовий збір в розмірі 23 122грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що оскільки до інтегрованої картки позивача було внесено інформацію про нарахування пені, яку суд вважає не вірно розрахованою, а відповідачами не оспорюється розмір пені, заявлений позивачем до коригування, задля повного відновлення порушених прав позивача у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відплвідача-1, як органу, відповідального за введення відповідних даних, внести зміни до інтегрованої картки ПАТ «Донбасенерго» шляхом виключення пені з податку на додану вартість у загальному розмірі 5 860 033,60 грн. в період з 03.11.2020 по 15.11.2020, а тому відповідні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом першої інстанції зазначено, що саме такий спосіб захисту порушених прав та інтересів платника податків визнав адекватним та обґрунтованим Верховний Суд у постановах від 13.02.2018 у справі №816/2042/16, від 02.10.2018 у справі №816/2220/17, від 20.12.2018 у справі №818/326/17.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених вимог Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало апеляційну скаргу. Просить:

- змінити відповідача у справі - Офіс великих платників податків ДПС () на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків ();

- рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог скасувати, та відмовити в задоволені позову;

- справу розглядати за участю представника Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відповідно до пункту 42-1.8 ст. 42-1 Податкового кодексу України, якщо методолог електронного кабінету визнає наявність методологічної помилки» він зобов`язаний усунути її у строк, що визначається ним з урахуванням критичності виявленої помилки та технічної можливості її усунення. Відповідач зазначає, що центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику було надано відповідь листом від 08.10.2019 №4784/6/99-00-10-04-15, в якому зазначено: «Порушене питання щодо нарахування пені на сьогодні розглядається ДПС з метою приведення особових карток платників, у тому числі ПАТ «Донбасенерго», у відповідність до законодавства з урахуванням змін, що набрали чинності». Також, відповідач посилався на те, що наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків та зборів, митних та інших платежів до бюджетів. Відповідно до частини 4 глави 2 розділу III цього Порядку після рознесення сум до інтегрованої картки в АС «Податковий блок» автоматично проводиться розрахунок пені за правилами, визначеними главою 7 цього розділу, та проводяться відповідні операції щодо нарахування пені в ІКП. Відповідача наразі відсутні підстави щодо здійснення будь - яких операцій в ІКП в ручному режимі. Крім того, відповідач зазначає, що прийняття податкового повідомлення рішення з питань нарахування пені суперечить діючому законодавству України, зокрема Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що після 21.04.2020 року, норми пунктів 42-1.10, 42-1.11 статті 42-1 Податкового кодексу України не регулюють відносини щодо нарахування пені. Водночас, спірна пеня нарахована контролюючим органом в період 03.11.2020 по 15.11.2020 року, тобто пізніше 21.04.2020 року. Пункт 42-1.10 статті 42-1 ПКУ встановлює звільнення від адміністративної або кримінальної відповідальності, якщо порушення податкового законодавства зумовлені виключно технічною та/або методологічною помилкою чи технічним збоєм у роботі електронного кабінету. Вважає, що посилання відповідача на положення пунктів 42-1.10, 42-1.11 статті 42-1 Податкового кодексу України є некоректним. Зазначає, що відповідач напахував пеню в періоді, на який поширюється заборона нарахування пені згідно з пунктом 52-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ, а саме в період з 01.03.2020 по 15.11.2020 року.

Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представники сторін свої позиції щодо апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції - підтримали.

В судовому засіданні здійснено зміну відповідача у справі - Офіс великих платників податків ДПС () на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків ().

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 03.11.2020 по 15.11.2020 контролюючим органом нараховано позивачу пеню по податку на додану вартість в загальній сумі 5 860 033,60 грн., що підтверджується даними інтегрованої картки платника ПАТ «Донбасенерго», а саме:

03.11.2020 в загальній сумі 1 627 367,20 грн. за період з 31.03.2016 по 03.11.2020 при сплаті розстроченого постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23.05.2016 по справі №805/854/16-а та згідно з графіком погашення розстрочених (відстрочених) на підставі рішення суду сум заборгованості за платежами, контроль за справлянням яких здійснюється органами ДФС (у тому числі недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) від 27 травня 2016 року №805/854/16-а до рішення суду від 23 травня 2016 №805/854/16-а, грошового зобов`язання в сумі 2 637 534,70 грн., яке виникло за податковою декларацією з податку на додану вартість № з граничним строком погашення 30.03.2016 (копії судового рішення, графіку погашення та податкової декларації є додатками 3 - 5 до позовної заяви, оригінали доказів знаходяться у позивача);

10.11.2020 в сумі 71 627,62 грн. за період з 04.07.2016 по 10.11.2020 та в сумі 287 122,37 грн. за період з 18.07.2016 по 10.11.2020, всього в загальній сумі 358 749,99 грн. при сплаті розстроченого постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27.07.2016 по справі №805/1577/16-а та згідно з графіком погашення розстрочених (відстрочених) на підставі рішення суду сум заборгованості за платежами, контроль за справлянням яких здійснюється органами ДФС (у тому числі недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) від 27 липня 2016 року № 805/1577/16-а до рішення суду від 27 липня 2016 №805/1577/16-а, грошового зобов`язання в сумі 638 040,42 грн., яке виникло за податковою декларацією з податку на додану вартість № з граничним строком погашення 03.07.2016 (в сумі 126 253,66 грн.) та за податковою декларацією з податку на додану вартість № з граничним строком погашення 15.07.2016 (копії судового рішення, графіку погашення та податкових декларацій є додатками 6 - 9 до позовної заяви, оригінали доказів знаходяться у позивача);

15.11.2020 в загальній сумі 3 873 916,41 грн. за період з 01.12.2015 по 15.11.2020 при сплаті розстроченого постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2015 по справі №805/4205/15-а та згідно з графіком погашення розстрочених (відстрочених) на підставі рішення суду сум заборгованості за платежами, контроль за справлянням яких здійснюється органами ДФС (у тому числі недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) від 10 серпня 2016 року №805/4205/15-а до рішення суду від 14 грудня 2015 №805/4205/15-а, грошового зобов`язання в сумі 5 616 109,88 грн., яке виникло за податковою декларацією з податку на додану вартість № з граничним строком погашення 30.11.2015 (копії судового рішення, графіку погашення та податкової декларації є додатками 10 - 12 до позовної заяви, оригінали доказів знаходяться у позивача).

Позивач, вважає протиправним нарахування контролюючим органом пені з податку на додану вартість за період з 03.11.2020 по 15.11.2020.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 14.1.56-2 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України електронний кабінет - електронна система взаємовідносин між платниками податків та державними, у тому числі контролюючими, органами з питань реалізації їхніх прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом, що складається з:

- апаратно-програмного комплексу;

- портального рішення для користувачів - платників податків, робота в якому здійснюється он-лайн (через Інтернет у режимі реального часу) та не вимагає обов`язкового використання спеціалізованого клієнтського застосування;

- портального рішення для користувачів - державних, у тому числі контролюючих, органів; програмного інтерфейсу (API), що дає змогу реалізувати повноту функціоналу електронного кабінету;

- інших засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем.

Порядок функціонування електронного кабінету визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 42-1.2 статті 42-1 Податкового кодексу передбачено, що електронний кабінет забезпечує можливість реалізації платниками податків прав та обов`язків, визначених цим Кодексом та нормативно-правовими актами, що прийняті на підставі та на виконання цього Кодексу, законами з питань митної справи, в тому числі, шляхом:

- перегляду в режимі реального часу інформації про платника податків, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв`язку з обліком платників податків та адмініструванням податків, зборів, митних платежів, здійсненням податкового контролю, в тому числі дані оперативного обліку податків та зборів (у тому числі дані інтегрованих карток платників податків), дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість, дані системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, а також одержання такої інформації у вигляді документа, який формується автоматизовано шляхом вивантаження відповідної інформації з електронного кабінету із накладенням кваліфікованого електронного підпису посадової особи контролюючого органу та кваліфікованої електронної печатки контролюючого органу із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання (абзац 2 пункту 42-1.2);

- подання повідомлення про технічну та/або методологічну помилку, що виявлена в роботі електронного кабінету (абзац вісімнадцятий пункту 42-1.2).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що за приписами підпункту 14.1.111 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України методологічною помилкою електронного кабінету є невідповідність методології та/або алгоритмів роботи електронного кабінету положенням податкового законодавства, яка призводить до помилки, в тому числі в розрахунку об`єкта оподаткування, суми податку, суми надмірної сплати податку, суми пені, штрафних санкцій, показників формули обрахунку, які використовуються в електронних системах адміністрування, інших показників, що впливають на права та обов`язки платників податків.

Методологом електронного кабінету є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику (пп.14.1.110 п.14.1 ст.14 ПКУ).

Пунктом 1 Положення про Державну фіскальну службу України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236 (чинна на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику та державну політику у сфері державної митної справи є Державна фіскальна служба України.

У разі виявлення платником податків технічної та/або методологічної помилки у роботі електронного кабінету він має право надіслати через електронний кабінет або в інший спосіб повідомлення про виявлену технічну та/або методологічну помилку. Повідомлення про методологічну помилку надсилається методологу електронного кабінету. Повідомлення про технічну помилку надсилається одночасно методологу електронного кабінету та технічному адміністратору (п.42-1.7 ст.42-1 ПКУ).

Положеннями пункту 42-1.8 наведеної статті ПКУ встановлено, що методолог електронного кабінету зобов`язаний провести перевірку наявності методологічної помилки протягом 72 годин після надходження повідомлення від платника податків, крім вихідних та святкових днів, про результати якої повідомити платнику податків у цей самий строк.

Якщо методолог електронного кабінету визнає наявність методологічної помилки, він зобов`язаний усунути її у строк, що визначається ним з урахуванням критичності виявленої помилки та технічної можливості її усунення.

Якщо методологічна помилка призводить до порушення прав платників податків або передбачає притягнення платників податків до відповідальності, методолог надсилає в електронний кабінет та на електронну адресу (адреси) платника податків документ, яким повідомляє про існування методологічної помилки та про час, необхідний для її усунення та відновлення порушених прав платників податків.

Про усунення методологічної помилки методолог повідомляє платникам податків шляхом надіслання відповідного документа із повідомленням в електронний кабінет та на електронну адресу (адреси) платників податків.

Слід зазначити, що аналогічні норми містяться в пункті 10 Порядку функціонування електронного кабінету, який затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 №637.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.01.2020 у справі №640/15976/19, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2020, підтверджено існування методологічних помилок електронного кабінету при нарахуванні пені позивачу, які полягають:

- у нарахуванні пені за період до спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, в порушення положень підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України;

- у нарахуванні пені за період після зарахування коштів на рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в порушення положень підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України;

- у нарахуванні пені за несвоєчасну оплату податкових зобов`язань, які обумовлені діяльністю філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, фактичним місцезнаходженням якого є тимчасово окупована територія, в порушення положень підпункту 38.4 пункту 38 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, на дату виникнення спірних правовідносин по цій адміністративній справі зазначені недоліки усунуто не було, зокрема, доказів протилежного матеріали справи не містять.

В силу пункту 42-1.10 статті 42-1 Податкового кодексу України платник податків звільняється від відповідальності у разі, коли у роботі електронного кабінету виявлена технічна та/або методологічна помилка і така помилка визнана технічним адміністратором та/або методологом електронного кабінету або її існування підтверджено рішенням суду. У такому разі штрафні санкції та пеня, передбачені цим Кодексом, за порушення податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, що спричинені технічною та/або методологічною помилкою у роботі електронного кабінету, не застосовуються, підстави для притягнення платника податків та/або його посадових осіб до адміністративної, кримінальної відповідальності відсутні.

Ненарахування штрафних санкцій та/або пені за порушення, що спричинені технічною та/або методологічною помилкою у роботі електронного кабінету, закріплюється (реалізується) в програмному забезпеченні, яке застосовується для автоматичного розрахунку штрафних санкцій та/або пені за порушення податкового законодавства.

Таким чином Податковий кодекс України встановлює правові наслідки виявлення методологічної помилки у роботі електронного кабінету, існування якої підтверджено рішенням суду, а саме ненарахування штрафних санкцій та/або пені за порушення, що спричинені такою методологічною помилкою.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання відповідача на лист Державної податкової служби України від 08.10.2019 №4784/6/99-00-10-04-15, оскільки в цьому листі Державна податкова служба України також визнає наявність методологічної помилки та має намір вжити заходів щодо приведення особової картки ПАТ «Донбасенерго» у відповідність до законодавства, що не спростовує порушення відповідачами норм пункту 42-1.10 статті 42-1 Податкового кодексу України.

З огляду на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.01.2020 у справі №640/15976/19, яке набрало законної сили, та яким підтверджено існування методологічних помилок електронного кабінету при нарахуванні пені позивачу, контролюючим органом протиправно нараховано в період з 03.09.2020 по 15.09.2020 ПАТ «Донбасенерго» пеню, чим порушив приписи пункту 42-1.10 статті 42-1 Податкового кодексу України, а тому колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині визнання протиправними дій контролюючого органу по нарахуванню позивачу пені з податку на додану вартість за вказаний період.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги те, що розмір пені платника податків визначено контролюючим органом без прийняття податкового повідомлення рішення шляхом відображення відповідних показників в інтегрованій картці платника податків, відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків та зборів, митних та інших платежів до бюджетів.

З цього приводу слід зазначити, що 23.05.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яким зокрема внесено зміни до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції з 23.05.2020), грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Отже, із набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», пеня набула статусу грошового зобов`язання платника податків.

Згідно п.58.1 ст.58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян)…

Відповідно до пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Отже, з 23.05.2020 відповідач мав обов`язок приймати податкове повідомлення - рішення щодо визначення платнику податків зобов`язання зі сплати пені, проте, у спірних правовідносинах відповідні рішення не приймались, що свідчить про недотримання контролюючим органом вимог Податкового кодексу України.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання контролюючого органу на те, що із набуттям чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» не було внесено змін до Порядку прийняття податкових повідомлень рішень та Порядку ведення оперативного обліку платників, оскільки зазначені акти є підзаконними, оскільки у разі наявності розбіжностей контролюючий орган мав керуватися положеннями саме Податкового кодексу України.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання внести зміни до інтегрованої картки платника Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» шляхом виключення з неї операцій по нарахуванню пені з податку на додану вартість у загальному розмірі 5 860 033,60 грн. в період з 03.11.2020 по 15.11.2020, то колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05 квітня 2005 року визначено, що засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Зміст наведених правових норм та фактичних обставин справи свідчить про те, що у платника податків наявний правомірний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків. Інтегрована картка платника податків - це документ, що відображає стан розрахунків платника за податками, зборами тощо і невідображення у цій картці сплаченого платником податків податкового зобов`язання призводить до відображення в ній податкового боргу, що, своєю чергою, призводить до безпідставного застосування контролюючим органом до платника визначених в Податковому кодексі України заходів з погашення цього боргу.

Оскільки облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника, то, таким чином, матеріально-правовий інтерес платника податків полягає в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

Відповідно до положень пункту 1 Порядку №422 перекручення (викривлення) показників це неповне та/або несвоєчасне відображення у відповідних регістрах інформаційної системи, допущене як у результаті умисних дій працівників органів ДФС, так і внаслідок виникнення арифметичних та технічних помилок.

За змістом пункту 5 Порядку №422 коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

З огляду на встановлені обставини справи, відповідач-1 був обізнаний про наявність методологічних помилок при обчислення нарахованої позивачу пені, однак всупереч норм Порядку №422 таку помилку в інтегрованій картці позивача не виправив.

Оскільки суд не може підміняти собою контролюючий орган та здійснювати розрахунок пені самостійно, то ефективним способом захисту є зобов`язання відповідача-1 ввести зміни до інтегрованої картки позивача.

Таким чином, оскільки до інтегрованої картки позивача було внесено інформацію про нарахування пені, яку суд вважає не вірно розрахованою, а відповідачами не оспорюється розмір пені, заявлений позивачем до коригування, задля повного відновлення порушених прав позивача у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Офісу ВПП ДПС, як органу, відповідального за введення відповідних даних, внести зміни до інтегрованої картки ПАТ «Донбасенерго» шляхом виключення пені з податку на додану вартість у загальному розмірі 5 860 033,60 грн. в період з 03.11.2020 по 15.11.2020, а тому відповідні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Саме такий спосіб захисту порушених прав та інтересів платника податків визнав адекватним та обґрунтованим Верховний Суд у постановах від 13.02.2018 у справі №816/2042/16, від 02.10.2018 у справі №816/2220/17, від 20.12.2018 у справі №818/326/17.

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, яке є правонаступником Офісу великих платників податків ДПС залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 07.07.2021.

В повному обсязі постанова виготовлена 14.07.2021.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова