Справа № 303/4374/21
Суддя: Кость В. В.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Мукачево Справа 303/4374/21 2-а/303/110/21

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Кость В.В.

секретар судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача заступника командира 1 взводу роти №3 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Граба Юрія Юрійовича

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 22.04.2021 року серії ДП18 №3771613 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121, частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як на підставу для задоволення вимог посилається на те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження вчинених адміністративних правопорушень, зазначених в оспорюваній за предметом позову постанові.

Доводячи перед судом підставність своїх позовних вимог позивач зазначив, що 22 квітня 2021 року не керував транспортним засобом, а перебув на пасажирському сидінні, тому в силу цих обставин не міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вищевказаними санкціями частини першою статті 121, частини четвертої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким в задоволенні позовних вимог просить відмовити, оскільки розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 інспектор діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією, Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими нормативно-правовими актами. Також зазначає, що доводи позивача відносо того, що останній їхав в якості пасажира спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП та постановою суду про притягнення до адміністративної відповідальності.

З урахуванням положень частини восьмої ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи проведено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

22.04.2021 відповідачем було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №3771613 про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121, частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 4).

В постанові зазначено, що 22.04.2021 року о 00.40 год. м.Мукачево, вул. Ужгородська, 5 ОСОБА_1 керував ТЗ з обладнаними засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, при цьому був позбавлений права керування транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.3 в та 2.1 а ПДР України.

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини по справі суд, передусім, виходить з наступного.

Згідно з частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Кодексом України про адміністративні правопорушення (ст. 268) закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; (статті 245, 280 Кодексу); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх відповідності зазначеним судом положенням Основного Закону України, Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України суд приходить до наступного висновку.

Диспозиція частини п`ятої статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

В свою чергу, частина четверта статі 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами

Відповідно до пункту 2.3 «в» Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Згідно з п. 2.1. а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі статтею 222 Кодексу України про адміністративне правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною 5 статті 121, частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за N 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, N 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу, що кореспондується з положеннями статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (п. 2.4 а ПДР України).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Позивач заперечуючи вчинення ним адміністративного правопорушення, вказаного в постанові, зазначає, що він 22.04.2021 близько 00:30 год транспортним засобом не керував, а їхав в якості пасажира. При цьому дійсно не був пристебнутим ременем безпеки.

Доводи позивача щодо перебування в транспортному засобі в якості пасажира, суд до уваги не приймає оскільки такі спростовуються даними постанови в справі №303/3598/21.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, згідно з даними постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 9 червня 2021 року (справа №303/3598/21, провадження №3/303/1990/21) ОСОБА_1 повторно протягом року, 22.04.2021 о 00 год. 40 хв. по вул. Ужгородська в м. Мукачево керував автомобілем марки «ВАЗ 210994» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху України.

З огляду на зазначене, обставини щодо керування ОСОБА_1 автомобілем марки ВАЗ 210994, д.н.з. НОМЕР_1 22.04.2021 о 00 год 40 хв. в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою є встановленими та такими, що не підлягають доказуванню у даній справі.

Крім того, матеріали адміністративного позову не спростовують факту відсутності в позивача на момент керування транспортним засобом (22.04.2021) посвідчення водія.

Натомість, відповідно до даних довідки лейтенанта поліції Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_1 відповідно до постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2020 (справа №303/6070/20) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.

Таким чином, доказів, які б спростовували факт керування ОСОБА_1 22.04.2021 о 00 год 40 хв транспортним засобом марки ВАЗ 210994 та порушення останнім приписів частини п`ятої статті 121, частини четвертої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення судом не встановлено, наслідком чого є відмова у задоволенні позову.

Крім того, належним відповідачем у справі щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, повинен бути відповідний орган, оскільки інспектор як посадова особа державного органу, не може виступати самостійним суб`єктом владних повноважень.

При цьому, кола визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Також суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судові витрати по справі у сумі 454 гривень (судовий збір, а.с. 12а) підлягають віднесенню на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 19, 61, 1291 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 19, 72 -77, 246, 250, 255, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 251, 252, 268, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

2. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

3. Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: заступник командира 1 взводу роти №3 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Граб Юрій Юрійович (88000 м.Ужгород, вул. О.Кошового, 2).

Суддя В.В. Кость