Справа № 320/5541/21
Суддя: Файчак В.О.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року № 320/5541/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Файчак В.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валентина" про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валентина", в якому просить застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівлі кафе-бару Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина» (), розташованого за адресою: Київська область, Тетіївський район, м. Тетіїв, вул. Академіка Байраківського, буд. 101, шляхом зобов`язання відповідача зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті від 12.02.2021 № 12.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що в ході проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання та виконання вимог у сфері цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки відповідача було встановлено порушення ним вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної і пожежної безпеки, що на думку позивача є підставою для застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівлі кафе-бару Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина» (), розташованого за адресою: Київська область, Тетіївський район, м. Тетіїв, вул. Академіка Байраківського, буд. 101.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Разом з тим, судом запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Валентина" до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2012 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» упродовж 2020-2021 років була значно обмежена діяльність суб`єктів господарювання в даній галузі, а з деякого часу зовсім припинена. На момент проведення перевірки кафе-бар Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина» (), що розташований за адресою: Київська область, Тетіївський район, м. Тетіїв, вул. Академіка Байраківського, буд. 101, не функціонував по причині запровадження з 12.03.2020 карантинних обмежень по всій території України, у зв`язку з пандемією COVID-19. З огляду на це, відповідач вважає, що відомості відображені в акті перевірки стосовно порушення порядку протипожежної безпеки не відповідають дійсності, оскільки діяльність кафе-бару Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина» () на час проведення перевірки не здійснювалася.

Відповідь на відзив до Київського окружного адміністративного суду не надходила.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до положень статей 47, 64-67 Кодексу цивільного захисту України, Закону України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної служби України з надзвичайних ситуацій на 2021 рік, затвердженого наказом ДСНС України від 26.11.2020 № 633 «Про затвердження річного плану» (із змінами від 30.11.2021 № 639) та наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області від 15.01.2021 № 48 «Про проведення планових перевірок» було проведено планову перевірку щодо додержання (виконання) вимог нормативно-правових актів та нормативних документів у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина» (), розташованого за адресою: Київська область, Тетіївський район, м. Тетіїв, вул. Академіка Байраківського, буд. 101.

14.01.2021 посадовою особою позивача видано повідомлення про проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання та виконання вимог у сфері цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки Товариством з обмеженою відповідальністю «Валентина» (), розташованого за адресою: Київська область, Тетіївський район, м. Тетіїв, вул. Академіка Байраківського, буд. 101.

15.01.2021 головному інспектору Тетіївського РС ГУ ДНС України у Київській області - майору служби цивільного захисту Філозофу Б.К. та провідному інспектору Тетіївського РС ГУ ДНС України у Київській області - капітану служби цивільного захисту Поліщуку М.А. було видано посвідчення № 390 на проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання та виконання вимог у сфері цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки Товариством з обмеженою відповідальністю «Валентина» (), розташованого за адресою: Київська область, Тетіївський район, м. Тетіїв, вул. Академіка Байраківського, буд. 101, яке 10 лютого 2021 року було вручене під особистий підпис директору товариства.

За результатами проведення заходу державного нагляду (контролю), посадовою особою позивача було складено акт від 12.02.2021 № 12, в якому зафіксовано порушення відповідачем вимог нормативно-правових актів та нормативних документів у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, а саме:

1. абзацу 1 пункту 2.5 глави 2 розділу IIІ ППБУ - усі будівлі, крім будинків V ступеня вогнестійкості, дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності;

2. пункту 2.31 глави 2 розділу IIІ ППБУ - коридори, проходи та інші шляхи евакуації не забезпечені евакуаційним освітленням. Світильники евакуаційного освітлення мають вмикатися з настанням сутінків у разі перебування в будинку людей;

3. пункту 1.6 глави 1 розділу ІV ППБУ - з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів не в повній мірі здійснено за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів;

4. пункту 1.20 глави 1 розділу ІV ППБУ - замір опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання не проводиться один раз на два роки;

5. пункту 1.21 глави 1 розділу ІV ППБУ - захист будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірка виконано відповідно до вимог ДСТУ Б. В. 2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд»;

6. пункту 1.1 глави 1 розділу V ППБУ - наявна система протипожежного захисту (далі - СПЗ) не справна і не утримується в постійній готовності до виконання роботи;

7. пункту 1.2 глави 1 розділу V ППБУ - приміщення будівлі не в повній мірі обладнано системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту";

8. пункту 1.4 глави 1 розділу V ППБУ - підтримання експлуатаційної придатності СПЗ не проводиться відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту";

9. підпункту 2 пункту 2.1 глави 2 розділу V ППБУ - об`єкт не забезпечений зовнішнім протипожежним водопостачанням;

10. пункту 3.11 глави 3 розділу V ППБУ - пожежний щит недоукомплектовано;

11. пункту 8 частини 1 статті 20 Кодексу Цивільного захисту України - порушено періодичність проведення навчання керівного складу, працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної безпеки. Періодичність один раз на три роки;

12. статті 9 Закону України від 18 січня 2001 року № 2245-III «Про об`єкти підвищеної небезпеки» - не проведено ідентифікацію об`єкта підвищеної небезпеки;

13. пункту 2 частини 1 статті 20 Кодексу Цивільного захисту України - працівників об`єкта засобами колективного та індивідуального захисту не забезпечено.

Судом також встановлено, що акт перевірки від 12.02.2021 № 12 підписаний директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина» ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та вручений йому 12.02.2021, про що свідчить підпис останнього на акті перевірки.

12.02.2021 провідним інспектором Тетіївського РС ГУ ДНС України у Київській області - капітаном служби цивільного захисту Поліщуком М.А. складено протокол серії КХ № 019497 про адміністративне правопорушення відповідно до статті 175 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цього ж дня, т.в.о. головного інспектора Тетіївського РС ГУ ДНС України у Київській області - капітаном служби цивільного захисту Поліщуком М.А. було винесено постанову серії КХ № 019459 про притягнення директора ТОВ "Валентина" ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 136,00 грн.

Виявлення вищезазначених порушень у сфері цивільного захисту, техногенної і пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, стало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю), визначаються Законом України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877-V).

За приписами абзацу другого статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Статтею 66 Кодексу Цивільного захисту України від 02.10.2012 № 5403-VI (далі - КЦЗ України) передбачено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

В силу пункту 12 частини першої статті 67 КЦЗ України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до частини другої статті 68 КЦЗ України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Положеннями частини першої статті 70 КЦЗ України встановлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (ч.2. ст. 70 КЦЗ України).

Аналогічна правова норма закріплена й у абзаці 1 частини 5 статті 4 Закону № 877-V.

Таким чином, зі змісту вказаних норм вбачається, що застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей.

Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що посадовими особами позивача було проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання та виконання вимог у сфері цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки Товариством з обмеженою відповідальністю «Валентина» (, розташованого за адресою: Київська область, Тетіївський район, м. Тетіїв, вул. Академіка Байраківського, буд. 101), за результатами проведення якого складено акт від 12.02.2021 № 12.

У рамках проведеного Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області державного нагляду (контролю) було виявлено та зафіксовано 13 порушень, зокрема порушення вимог пункту 1.1 глави 1 розділу V, пункту 1.2 глави 1 розділу V, пункту 1.4 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні.

Заперечуючи проти вимог даного позову, відповідач в своїх доводах зазначає, що на момент проведення перевірки кафе-бар Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина» (), що розташований за адресою: Київська область, Тетіївський район, м. Тетіїв, вул. Академіка Байраківського, буд. 101, не функціонував по причині запровадження з 12.03.2020 карантинних обмежень по всій території України, у зв`язку з пандемією COVID-19. У зв`язку з цим, відповідач вважає, що відомості відображені в акті перевірки стосовно порушення порядку протипожежної безпеки не відповідають дійсності, оскільки діяльність кафе-бару Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина» на час проведення перевірки не здійснювалася.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, акт перевірки від 12.02.2021 №12 був підписаний директором ТОВ «Валентина» ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

При цьому, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії КХ № 019497 від 12.02.2021, складеного відповідно до ст. 175 КУпАП, директор ТОВ «Валентина» ОСОБА_1 щиро розкаюється та не заперечує факт наявності вищезазначених порушень, які під особистий підпис зобов`язується усунути.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу І Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 №1417 (далі - Правила №1417), ці Правила встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд (далі - об`єкт).

Правила є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

У відповідності до пункту 1.1 глави 1 розділу V Правил №1417, порушення якого відображено позивачем в акті, усі системи протипожежного захисту (далі - СПЗ) мають бути справними і утримуватися в постійній готовності до виконання роботи. Несправності, які впливають на їх працездатність, повинні усуватися негайно, інші несправності усуваються в передбачені регламентом терміни, при цьому необхідно робити записи у відповідних журналах.

Згідно з пунктом 1.2 глави 1 розділу V Правил №1417 будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту".

Пунктом 6.1 розділу VI ДБН В.2.5-56:2014 визначено, що системи протипожежного захисту поділяються на: а) системи пожежної сигналізації; б) автоматичні системи пожежогасіння; в) автономні системи пожежогасіння локального застосування; г) системи оповіщування про пожежу та управління евакуюванням людей; д) системи протидимного захисту; е) системи централізованого пожежного спостерігання; ж) системи диспетчиризації СПЗ.

Згідно з пунктом 7.1 розділу VII ДБН В.2.5-56:2014 системи пожежної сигналізації призначені для раннього виявлення пожежі та подавання сигналу тривоги для вжиття необхідних заходів (наприклад: евакуювання людей, виклик пожежно-рятувальних підрозділів, запуск протидимних систем пожежогасіння, здійснення управління протипожежними клапанами, дверима, воротами та завісами (екранами), відключенням або блокуванням (розблокуванням) інших інженерних систем та устатковання при сигналі "пожежа" тощо).

Відповідно до підпункту 7.2.1 пункту 7.1 розділу VII ДБН В.2.5-56:2014 системи пожежної сигналізації повинні: а) виявляти ознаки пожежі на ранній стадії; б) передавати тривожні сповіщення до пристроїв передавання пожежної тривоги та попередження про несправність; в) формувати сигнали управління для систем протипожежного захисту та іншого інженерного обладнання, що задіяне при пожежі; г) сигналізувати про виявлену несправність, яка може негативно впливати на нормальну роботу СПС.

Системи пожежної сигналізації не повинні: а) підпадати під несприятливий вплив інших систем незалежно від того, з`єднані вони з ними чи ні; б) виходити з ладу (частково або повністю) через вплив на них вогню або явища, для виявлення якого вони призначені, до того, як вогонь чи це явище було виявлено; в) реагувати на інші явища, не пов`язані з виявленням пожежі (підпункт 7.2.3 пункту 7.1 розділу VII ДБН В.2.5-56:2014).

Матеріали справи свідчать, що наявна система протипожежного захисту не справна і не утримується в постійній готовності до виконання роботи; приміщення будівлі не в повній мірі обладнано системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту"; не проводиться підтримання експлуатаційної придатності системи протипожежного захисту, що в свою чергу свідчить про існування загрози життю та здоров`ю людей.

На переконання суду, зазначені вище порушення протипожежних норм у їх сукупності створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей, гарантованого рівня безпеки, оскільки такі порушення впливають на забезпечення безпеки роботи об`єкта та обслуговуючого персоналу у відповідності з вимогами протипожежних норм, техногенної безпеки та цивільного захисту; на своєчасність виявлення надзвичайної ситуації, пожежі чи аварії; самій ліквідації пожежі, аварії, надзвичайної ситуації та ліквідації її наслідків; евакуації людей та їх захисту від наслідків пожежі, аварії, надзвичайної ситуації індивідуальними засобами захисту органів дихання і шкіри, тощо.

Крім того, відповідачем не надано суду жодних доказів усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, що в свою чергу слугували підставою для прийняття позивачем акту від 12.02.2021 № 12.

Водночас, суд зазначає, що існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування шляхом повного зупинення експлуатації (роботи) будівлі кафе-бару Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина» (), розташованого за адресою: Київська область, Тетіївський район, м. Тетіїв, вул. Академіка Байраківського, буд. 101.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 р. по справі № 823/589/16, та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковими для колегії суддів при розгляді даної справи.

Таким чином, враховуючи характер порушень, зокрема, не обладнання приміщення закладу системою протипожежного захисту, яке станом на час розгляду даної справи в суді не усунуто, суд дійшов висновку, що воно може призвести до займання і розповсюдження вогню та безумовно пов`язане з ризиком настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі.

Суд також звертає увагу на те, що вказані порушення не є формальними, а стосуються виключно відсутності у відповідача необхідної системи заходів для уникнення виникнення пожежі, її гасіння та швидкого реагування у разі її виникнення.

Як випливає з висновків колегії суддів Верховного Суду, викладених в постанові від 18 лютого 2021 року у справі № 320/5696/18, відповідно до приписів Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» належним доказом усунення порушення є акт перевірки, який би зафіксував відсутність порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 826/15768/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, суд не застосовує правову позицію, викладену, зокрема у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 320/3811/19 (пункт 45) з огляду на правовий підхід, викладений у постанові Великої Палати від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 щодо врахування саме останньої правової позиції.

Таким чином, відповідач у відповідності до частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» повинен був звернутися з письмовою заявою до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням та для перевірки усунення порушень вимог законодавства виявлених під час планової перевірки.

Натомість, доказів звернення відповідача з відповідною письмовою заявою до позивача, матеріали даної справи не містять.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не усунув порушення, які виявлені в ході проведення перевірки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, суд дійшов висновку про необхідність застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівлі кафе-бару Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина» (), розташованого за адресою: Київська область, Тетіївський район, м. Тетіїв, вул. Академіка Байраківського, буд. 101, шляхом зобов`язання відповідача зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті від 12.02.2021 № 12.

При цьому, суд зазначає, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень. Також, застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення відповідачем виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 28 лютого 2019 року у справі №810/2400/18.

За таких обставин, аналізуючи норми чинного законодавства та оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову та наявність правових підстав для його задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини 1 та 2 статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Під час розгляду справи відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження викладених ним доводів.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівлі кафе-бару Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина» (), розташованого за адресою: Київська область, Тетіївський район, місто Тетіїв, вул. Академіка Байраківського, буд. 101, шляхом зобов`язання відповідача зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті від 12.02.2021 № 12.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Файчак В.О.