Справа № 540/2846/21
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/2846/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання відмову протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії по інвалідності в розмірі 70 % від відповідних сум грошового забезпечення відповідно до п."а" ст.13 та ст.23 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності в розмірі 70 % від відповідних сум грошового забезпечення, так як пенсія по інвалідності може призначатися у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги за вислугу років як такому, що має на день звільнення з органів внутрішніх справ України 25 років 08 місяців 21 день вислуги в пільговому обчисленні, починаючи з 22.02.2018 р. та з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що на підставі наказу ГУ НП в Херсонській області № 36 о/с відповідно до ст.77 ч.1 п.2 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) з 21.02.2018 р. звільнений з посади старшого дільничного офіцера поліції сектора превенції Новокаховського відділу поліції ГУ НП в Херсонській області, через різке погіршення стану здоров`я, що перешкоджало в повному обсязі виконувати службові обов`язки. На даний час отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". У зв`язку з ухваленням Верховним Судом постанов від 03.03.2021 р. по справі № 805/3923/18-а, від 10.03.2021 р. по справі № 812/1100/17 звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії по інвалідності в розмірі 70 % від відповідних сум грошового забезпечення відповідно до п."а" ст.13 та ст.23 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Проте, листом від 08.06.2021 р. відповідач повідомив про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років, оскільки визначальним для набуття права на пенсію за вислугу років є календарна вислуга. Вважає вказану відмову протиправною, так як відповідач не врахував, що пенсія по інвалідності може призначатися у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до ст.23 Закону № 2262 та її розрахунок повинен здійснюватися за приписами п."а" ч.1 ст.13 Закону № 2262, тобто виходячи з вислуги років у пільговому обчисленні.

Ухвалою від 23.06.2021 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

07.07.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні. Зазначає, що пенсію по інвалідності позивачу призначено з 22.02.2018 р. на підставі особистої заяви від 16.05.2018 р. та необхідного пакету документів, наданих ГУ НП в Херсонській області 16.05.2018 р., зокрема, грошового атестату від 03.05.2018 р. № 28, довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням від 03.05.2018 р. № 216, подання про призначення пенсії від 16.05.2018 р. № 183, в якому визначено вислугу років 19 років 09 місяців 26 днів в календарному обчисленні та 25 років 08 місяців 21 днів в пільговому. Зауважує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення та виплати пенсій деяким категоріям громадян" від 02.11.2006 р. № 1522 органи Пенсійного фонду не визначають самостійно розміри грошового забезпечення військовослужбовців та не здійснюють функції по обчисленню вислуги років, а лише здійснюють перерахунок пенсій за даними, які надаються тими органами, в яких проходила службу особа. Крім того, і норми п."а" ч.1 ст.12 Закону № 2262, і норми постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам судової охорони та членам їх сімей" від 17.07.1992 р. № 393 передбачають застосування при призначенні пенсії саме вислуги років у календарному обчисленні. На переконання відповідача, у ГУ ПФУ в Херсонській області відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії по інвалідності в розмірі 70 % від відповідних сум грошового забезпечення як особі, яка має на день звільнення з органів внутрішніх справ України 25 років 8 місяців 21 день вислуги в пільговому обчисленні, починаючи з 22.02.2018 р.

З урахуванням п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ГУ НП в Херсонській області від 21.02.2018 р. № 36 о/с ОСОБА_1 , майора поліції, старшого дільничного офіцера поліції сектора превенції Новокаховського відділу поліції ГУ НП в Херсонській області з 21.02.2018 р. звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.2 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Згідно довідки обласної МСЕК від 05.04.2018 р. серії 10 ААА № 004737, ОСОБА_1 установлено 3 групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в поліції. Інвалідність встановлена на строк до 01.07.2023 р.

16.05.2018 р. ГУ НП в Херсонській області сформовано подання про призначення пенсії № 183, згідно якого вислуга років станом на 21.02.2018 р. для призначення пенсії складає 19 років 09 місяців 26 днів - в календарному обчисленні; 25 років 08 місяців 21 день - в пільговому обчисленні.

16.05.2018 р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

На підставі заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів відповідачем з 22.02.2018 р. призначено пенсію по інвалідності у розмірі 40 % грошового забезпечення.

У травні 2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою щодо призначення йому пенсії по інвалідності, як такому, що має на день звільнення з органів внутрішніх справ України 25 років 08 місяців 21 день вислуги в пільговому обчисленні в розмірі 70 % від відповідних сум грошового забезпечення, так як пенсія по інвалідності може призначатися у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до п."а" ч.1 ст.13 Закону № 2262, починаючи з 22.02.2018 р.

Листом від 08.06.2021 р. № 3717-3383/Г-03/8-2100/21 ГУ ПФУ в Херсонській області повідомило, що згідно з поданням про призначення пенсії ГУ НП в Херсонській області від 16.05.2018 р. № 183, вислуга років у календарному обчисленні становить 19 років 9 місяців 26 днів, що не дає права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п.6 ч.1ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови пенсійного забезпечення пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та деяких інших осіб визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі - Закон № 2262).

Приписами ст.1 Закону № 2262 визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Положеннями ст.18 Закону 2262 визначено, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства. П

Пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в таких розмірах: а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку); б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку) (ст.21 Закону № 2262).

За змістом ст.23 Закону № 2262 в разі наявності у особи з інвалідністю з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт "а" статті 12), пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт "а" статті 13).

Відповідно до абз.9 п."а" ст.12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

При цьому, статтею 17 Закону № 2262 визначено вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років при призначенні пенсії.

Пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення (п."а" ч.1 ст.13 Закону № 2262).

Аналіз наведених приписів свідчить про те, що законодавець розмежовує такі поняття як "вислуга років" та "календарна вислуга років". При цьому, статтею 12 Закону № 2262 визначено, що обов`язковою умовою для призначення пенсій за вислугу років, особам, які звільнені зі служби, є наявність саме "календарної вислуги років", зокрема для осіб, які звільненні зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року, - 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

До подібних висновків дійшов і Верховний Суд у постановах від 10.07.2019 р. у справі № 1840/3347/18, від 22.08.2019 р. у справі № 295/7220/16-а, від 24.10.2019 р. у справі № 761/14626/17, від 20.01.2021 р. у справі № 620/509/19.

Верховний Суд у постановах від 02.03.2018 р. у справі № 295/6301/17, від 10.07.2019 р. у справі № 1840/3347/18, від 22.08.2019 р. у справі № 295/7220/16-а, від 30.09.2019 р. у справі № 360/1432/19 та від 27.03.2020 р. у справі № 569/727/17, від 23.06.2020 р. у справі № 750/10827/16-а, від 20.01.2021 р. у справі № 620/509/19 викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Як вбачається з наказу ГУ НП в Херсонській області від 21.02.2018 р. № 36 о/с та подання про призначення пенсії від 16.05.2018 р. № 183, вислуга років позивача станом на 21.02.2018 р. в календарному обчисленні становить 19 років 09 місяців 26 днів.

Однак, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 р. у справі № 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 р. у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 р. у справі № 295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262 у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 р. у справі № 480/4241/18. У вищезазначеній постанові Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформувала наступні правові висновки: "В цілях Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393".

За змістом ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи встановлено, що станом на 21 лютого 2018 року вислуга років позивача становить: в календарному обчисленні - 19 років 09 місяців 26 днів; в пільговому обчисленні - 25 роки 08 місяців 21 день - відповідає п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 р. у справі № 805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 р. у справі № 480/4241/18, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вимог п."а" ст.13 та ст.23 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зважаючи на викладені обставини справи та норми законодавства, суд приходить до висновку, що ефективним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 є визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії по інвалідності в розмірі 70 % від відповідних сум грошового забезпечення відповідно до п."а" ст.13 та ст.23 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Разом з тим, позовна вимога щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності в розмірі 70 % від відповідних сум грошового забезпечення, так як пенсія по інвалідності може призначатися у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги за вислугу років як такому, що має на день звільнення з органів внутрішніх справ України 25 років 08 місяців 21 день вислуги в пільговому обчисленні, починаючи з 22.02.2018 р. та з урахуванням виплачених сум, задоволенню не підлягає, оскільки, як встановлено судом вище, позивачу вже призначено пенсію по інвалідності з 22.02.2018 р.

Положеннями ч.2 ст.9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до п."а" ст.13 та ст.23 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", починаючи з 22.02.2018 р., з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС України).

Зважаючи на те, що за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 454 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) про визнання відмову протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) пенсії по інвалідності в розмірі 70 % від відповідних сум грошового забезпечення відповідно до п."а" ст.13 та ст.23 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до п."а" ст.13 та ст.23 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", починаючи з 22.02.2018 р., з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 112010201