Справа № ЗПП/320/29/21
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

16 липня 2021 року №ЗПП/320/29/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансфлот" до Державної служби геології та надр України про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансфлот" (далі - ТОВ "Трансфлот", заявник) із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви, у якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Державної служби геології та надр України (далі - Держгеонадра) в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №5500 від 26.03.2020, що оформлене наказом Держгеонадр №176 від 19.02.2021 "Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами №5500 від 26.03.2021 та №6145 від 17.10.2016".

Обґрунтовуючи вказану заяву, ТОВ "Трансфлот" зазначило, що має намір подати до суду позов до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування рішення Державної служби геології та надр України, оформленого наказом Держгеонадр №176 від 19.02.2021 "Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами №5500 від 26.03.2021 та №6145 від 17.10.2016", в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №5500 від 26.03.2020.

Так, заявник повідомив про те, що Головним управлінням Держпраці у Київській області було проведено позапланову перевірку ТОВ "Трансфлот" щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, здійснення державного гірничого нагляду, за результатами якої складено акт від 25.01.2021 №5.2/783/20.

У вказаному акті вказано про порушення ТОВ "Трансфлот" ряду вимог чинного законодавства у сфері охорони праці, промислової безпеки, здійснення державного гірничого нагляду.

На підставі висновків акта перевірки Головним управління Держпраці у Київській області був виданий припис №5.2/783/20 від 25.01.2021 з вимогами про усунення ТОВ "Трансфлот" виявлених порушень.

Також Державна служба України з питань праці звернулася до Державної служби геології та надр України з поданням №958/1/10.3-21 від 16.02.2021 про зупинення дії спеціального дозволу ТОВ "Траснфлот" на користування надрами №5500 від 26.03.2012, у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями.

На підставі вказаного подання Держгеонадра було прийнято наказ від 19.02.2021 №176, яким, зокрема, зупинено дію спеціального дозволу ТОВ "Трансфлот" на користування надрами від 26.03.2012 №5500.

Заявник повідомив, що станом на 26.03.2021 ТОВ "Трансфлот" було усунено порушення, про які вказано в акті від 25.01.2021 №5.2/783/20, та виконано вимоги припису №5.2/783/20 від 25.01.2021.

У зв`язку з цим, ТОВ "Трансфлот" звернулося до Головного управління Держпраці у Київській області та Державної служби геології та надр України із заявами про проведення позапланової перевірки з метою фіксації факту усунення ТОВ "Трансфлот" відповідних порушень та вчинення дій щодо поновлення дії спеціального дозволу на користування надрами №5500 від 26.03.2012.

ТОВ "Трансфлот" зазначило, що Головне управління Держпраці у Київській області листом від 09.04.2021 №9/3/21/7595 повідомило про те, що ТОВ "Трансфлот" буде проінформовано про дату та час проведення позапланової перевірки, однак на теперішній час жодної інформації від Головного управління Держпраці у Київській області про проведення перевірки не надходило.

Заявник зауважив, що оскільки ТОВ "Трансфлот" було усунено порушення відповідних вимог чинного законодавства у сфері охорони праці, промислової безпеки, здійснення державного гірничого нагляду, дія спеціального дозволу на користування надрами №5500 від 26.03.2020 підлягає поновленню, проте

Проте, Держгеонадра протиправно не вчиняє жодних дій для поновлення дій вказаного спеціального дозволу, що в свою чергу, унеможливлює проведення ТОВ "Трансфлот" господарської діяльності.

Заявник зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії спірного рішення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав ТОВ "Трансфлот", за захистом яких вівонон має намір звернутись до суду.

У звязку з цим, ТОВ "Трансфлот" звернулося до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 призначено судове засідання по розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансфлот" про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви на 16.07.2021 о 14:00 год.

У судове засідання, призначене на 16.07.2021, з`явився представник заявника.

Державна служба геології та надр України у судове засідання, призначене на 16.07.2021, не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно.

Розглядаючи заяву ТОВ "Трансфлот" про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до абзацу 2 пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 № 2 в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно Рекомендації №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятої Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 78022699).

У заяві про забезпечення позову ТОВ "Трансфлот", обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, зазначило про те, що ним було усунено порушення вимог чинного законодавства у сфері охорони праці, промислової безпеки, здійснення державного гірничого нагляду, наявність яких зумовила прийняття Державною службою геології та надр наказу №176 від 19.02.2021 про зупинення дії спеціального дозволу позивача на користування надрами №5500 від 26.03.2021. Наведені обставини, а також бездіяльність Головного управління Держпраці у Київській області у вигляді ухилення від проведення позапланової перевірки за зверненням заявника, свідчать, на думку ТОВ "Трансфлот", про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, фактично мотиви заявника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову ґрунтуються на обставинах, які мали місце вже після прийняття відповідачем наказу №176 від 19.02.2021.

При цьому суд звертає увагу на те, що ТОВ "Трансфлот" обрано такий вид забезпечення позову як зупинення дії індивідуального акта, який заявник має намір оскаржити у подальшому шляхом подання відповідного позову. Таким чином, обставини, які заявник покладає в якості підстави заяви про забезпечення позову, мають співвідноситися з підставами майбутнього позову та свідчити про те, що існування таких обставин дозволяє зробити достатньо обґрунтоване припущення або про очевидну ознаку протиправності спірного індивідуального акта, або про те, що без зупинення дії цього акта неможливий ефективний захист порушених/оспорюваних прав заявника чи виконання рішення у майбутньому.

Однак, на переконання суду, обставини, на які посилається заявник, а саме: усунення порушень, відображених в акті перевірки ГУ Держпраці у Київській області, не свідчать ані про очевидні ознаки протиправності спірного акта індивідуальної дії, ані про ускладнення (унеможливлення) захисту порушених/оспорюваних прав заявника у майбутньому, оскільки такі обставини виникли вже після прийняття Держгеонадра спірного розпорядчого акта.

Суд також звертає увагу на те, що позивач не надав доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, не обґрунтував причини неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрив, у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому, а також очевидність ознак протиправності рішення відповідача.

Заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

У поданих матеріалах відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, при тому, що рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта не підлягає примусовому виконанню та фактично вважається виконаним після набрання ним законної сили.

Таким чином, підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні, оскільки позивач не навів належних доводів того, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Щодо "очевидності" ознак протиправності спірного рішення суб`єкта владних повноважень та порушення прав позивача Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі №826/16509/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 81046468) зазначив, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Таким чином, підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні, оскільки заявник не навів належних доводів того, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи вказане, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

У судовому засіданні 16.07.2021 були проголошені вступна та резолютивна частини ухвали.

Керуючись статтями 150, 151, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансфлот" про забезпечення позову.

2. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст ухвали складений та підписаний - 20.07.2021 р.

Суддя Дудін С.О.