Справа № 520/37/21
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 р. Справа № 520/37/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Бершова Г.Є.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Національної академії Національної гвардії України, Міністерства внутрішніх справ України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 по справі № 520/37/21 (головуючий 1 інстанції Сліденко А.В.) за позовом Національної академії Національної гвардії України, Міністерства внутрішніх справ України до ОСОБА_1 про стягнення 43578,17 грн витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, Національна академія Національної гвардії України, Міністерство внутрішніх справ України, звернулись до Харківського окружного адміністративного суду з поповом до ОСОБА_1 в якому просили стягнути з ОСОБА_1 43578,17 гривень витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що ОСОБА_1 був відрахований з навчання у вищому військовому навчальному закладі, витрати на утримання під час навчання у повному обсязі добровільно не відшкодував.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації - АДРЕСА_1 ) на користь Міністерства внутрішніх справ України в особі Національної академії Національної гвардії України (код - 086110502; місцезнаходження - 61001, м. Харків, майдан Захисників України, буд.3) суму у розмірі 24307 (двадцять чотири тисячі триста сім) грн. 02 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

Позов у решті вимог залишено без задоволення.

Позивачі не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили рішення скасувати в частині залишення без розгляду позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з утриманням його у закладі вищої освіти, в частині грошового забезпечення військовослужбовців у сумі 19271,15 грн та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачі зазначають, що відповідач, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, в разі дострокового розірвання контракту, не відшкодував у повному обсязі кошти, які витрачені на його утримання.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.07.2018р. уклав контракт з Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Національної академії Національної гвардії України про проходження військової служби (навчання) в Академії.

Сторонами згаданого контракту є Міністерство внутрішніх справ України та ОСОБА_1 .

Абзацом 6 пункту 1 вказаного контракту передбачено, що курсант зобов`язаний відшкодовувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованості чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених частиною 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пунктом 4 наказу начальника Академії від 09.12.2020р. №261 ОСОБА_1 було відраховано з навчання у зв`язку систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовця відповідно до п. "ж" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Доказів утрати юридичної сили згаданим наказом з будь-якої причини матеріали справи не містять.

Абзацом 4 п. 4 вказаного наказу встановлено, що утриманню з громадянина підлягають 43618,17грн. витрат на утримання громадянина України під час навчання у вищому військовому навчальному закладі.

За відомостями наявного в матеріалах справи розрахунку, заявлена до стягнення сума складається з: грошове забезпечення військовослужбовців на суму - 19271,15грн.; предмети, матеріали, обладнання та інвентар на суму - 11498,90грн.; медикаменти та перев`язувальні матеріали на суму - 1295,18грн.; продукти харчування на суму - 2112,45грн.; оплата теплопостачання на суму - 4493,43грн.; оплата водопостачання та водовідведення на суму - 2020,42грн.; оплата електроенергії на суму - 2918,00грн.; оплата послуг (крім комунальних) на суму - 8,64 грн.

ОСОБА_1 вказаний розрахунок підписаний без заперечень.

Доказів здійснення неправильних розрахунків показника понесених видатків на утримання матеріали справи не містять.

Після відрахування з Академії ОСОБА_1 власноручно підписано заяву-зобов`язання, де зазначено, що ОСОБА_1 зі зведеним розрахунком фактичних видатків державного бюджету на утримання у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 43618,17 грн. ознайомлений та згодний і зобов`язався добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у Національній академії Національної гвардії України під час проходження війської служби (навчання) у розмірі 43618,17 грн. (а.с. 33).

Відповідачем здійснено часткове погашення зобов`язання з відшкодування витрат на користь навчального закладу у сумі 40,00 грн., що спростовує висловлену відповідачем позицію щодо відсутності підстав для стягнення з нього суми відшкодування.

З урахуванням добровільної сплати суми у розмірі 40,00 грн., загальна сума заборгованості наразі становить 43.578,17 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку що позов підлягає частковому задоволенню у спосіб стягннення з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації - АДРЕСА_1 ) на користь Міністерства внутрішніх справ України в особі Національної академії Національної гвардії України (код - 086110502; місцезнаходження - 61001, м. Харків, майдан Захисників України, буд.3) суму у розмірі 24307 (двадцять чотири тисячі триста сім) грн. 02 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання. Стосовно іншої частини позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що винагорода за службу військовослужбовця не підлягає поверненню, адже грошове забезпечення є правовим аналогом заробітної плати.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суспільні відносини з приводу проходження громадянами України військової служби, у тому числі і під час навчання у вищих військових навчальних закладах, врегульовані Законом України Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону №2232-XII до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону №2232-XII, початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу-для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Частиною 1 ст. 25 Закону №2232-XII визначено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону №2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі Порядок № 964).

Порядок №964 визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів е, є, ж, и, і частини шостої статті 26 Закону N 2232-XII витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (п. 1).

Відповідно до п. 2 Порядку № 964, витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.

Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (п. 3).

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

За приписами п. 4 Порядку № 964, розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

На виконання п. 3 Порядку № 964 був виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі Порядок розрахунку витрат), яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання).

Згідно з п. 2.1 Порядку розрахунку витрат, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат на: грошове забезпечення, продовольче забезпечення, речове забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Судом встановлено, що утримання відповідача в Національної академії Національної гвардії України здійснювалось, шляхом здійснення грошового забезпечення, продовольчого забезпечення, речового забезпечення, медичного забезпечення, а також оплати комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до п. 2.3. Порядку розрахунку витрат, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.

За відомостями наявного в матеріалах справи розрахунку, заявлена до стягнення сума складається з: грошове забезпечення військовослужбовців на суму - 19271,15грн.; предмети, матеріали, обладнання та інвентар на суму - 11498,90грн.; медикаменти та перев`язувальні матеріали на суму - 1295,18грн.; продукти харчування на суму - 2112,45грн.; оплата теплопостачання на суму - 4493,43грн.; оплата водопостачання та водовідведення на суму - 2020,42грн.; оплата електроенергії на суму - 2918,00грн.; оплата послуг (крім комунальних) на суму - 8,64 грн.

З вказаним розрахунком ОСОБА_1 ознайомлений та згодний, про що свідчить його підпис (а.с. 33).

Відповідно п. 2.1.1 Порядку розрахунку витрат, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Згідно з п. 2.1.2 Порядку розрахунку витрат, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.

Відповідно до п. 2.1.4. Порядку розрахунку витрат, витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Згідно з п. 2.1.6. Порядку розрахунку витрат, до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Системний аналіз вищевказаних норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини, свідчить, що на курсантів вищого навчального закладу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання лежить обов`язок відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому він проходив військову службу (навчання).

Під час розгляду справи встановлено, що контракт з відповідачем достроково розірвано на підставі наказу начальника Академії від 09.12.2020р. №261 ОСОБА_1 було відраховано з навчання у зв`язку систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовця відповідно до п. "ж" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", що зумовлює відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з його утриманням в Національній академії Національної гвардії України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що надані позивачем довідки-розрахунки витрат (а.с. 34-47), пов`язаних з утриманням відповідача в університеті, відповідають Порядку № 964 та Порядку розрахунку витрат.

Відповідачем не надано доказів про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі в повному обсязі як і не надано доказів того, що наказ начальника Академії від 09.12.2020р. №261 відкликаний позивачем або скасований в судовому порядку.

Згідно з пунктами 7-8 Порядку № 964, у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Колегія суддій дішла висновку про те, що відповідач будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, на час розгляду справи судом апеляційної інстанції зазначену вище суму коштів не відшкодував, що є підставою для задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та прийшов до помилкового висновку, в частіні залишення без задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з утриманням його у закладі вищої освіти, в частині грошового забезпечення військовослужбовців у сумі 19271,15 грн.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права в частині, що оскаржується, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Національної академії Національної гвардії України, Міністерства внутрішніх справ України - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 по справі № 520/37/21 скасувати в частіні залишення без задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з утриманням його у закладі вищої освіти, в частині грошового забезпечення військовослужбовців у сумі 19271,15 грн.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов Національної академії Національної гвардії України, Міністерства внутрішніх справ України - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації - АДРЕСА_1 ) на користь Міністерства внутрішніх справ України в особі Національної академії Національної гвардії України (код - 086110502; місцезнаходження - 61001, м. Харків, майдан Захисників України, буд.3) суму у розмірі 19271 (дев`ятнадцять тисяч двісті сімдесят одна) грн. 15 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 по справі № 520/37/21 - залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов