Справа № 826/17875/18
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючий суддя: Черпіцька Л.Т.
Пилипенко О.Є.
судді:Собків Я.М.

за участю секретаря: Зуєнка Д.П.

за участю:

представника відповідача Пущук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АПТ-Україна" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.21 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АПТ-Україна" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И Л А:

31.10.18 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «АПТ-Україна» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (правонаступник ГУ ДФС у м. Києві), в якому позивач просив суд:

- визнати дії Головного управління ДФС у м. Києві по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АПТ-Україна» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства під час проведення фінансово-господарських операцій з ТОВ «Білгороденерго» (код ЄДР 39458008) та ТОВ «Арфін буд» (код ЄДР 40316273) (нова назва ТОВ «Прайд Білд Компані») за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, оформлені актом перевірки від 19.07.2018 № 183/26-15-14-07-02-10/38036913, протиправними;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.08.2018 № , винесене ГУ ДФС у м. Києві.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що згідно наказу від 06.07.2018 №10838 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АПТ-Україна» (ЄДР: 38036913) та акту про проведення перевірки, перевірка товариства була розпочата 06.07.2018 та закінчена 12.07.2018, проте копію наказу ревізор вручив директору ТОВ «АПТ-Україна» Мазуру О.О. лише 09.07.2018, тобто через три дні після початку перевірки. Вказане, за твердженнями позивача, свідчить про порушення відповідачем вимог пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України, а тому останній не мав права на проведення перевірки. Позивач наголошує, що ревізор проводячи перевірку вийшов за предмет перевірки, який визначений в наказі від 06.07.2018 №10838 та в ухвалі слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20.03.2018 у справі №683/362/17: у документах предметом перевірки було зазначено встановлення наявності або відсутності в діях посадових осіб ТОВ «АПТ-Україна» порушень вимог податкового законодавства з питань здійснення фінансово-господарських операцій з ТОВ «Білгороденерго» (код ЄДР 39458008) та ТОВ «Арфін буд» (код ЄДР 40316273) (нова назва ТОВ «Прайд Білд Компані») за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, проте ревізором було проведено перевірку на предмет дотримання податкового законодавства саме ТОВ «АПТ-Україна», а не його посадовими особами, як того вимагали ухвали та наказ. Вказане, на думку позивача, свідчить про те, що проведення перевірки на предмет дотримання вимог податкового законодавства ТОВ «АПТ-Україна», а не його посадовими особами додатково свідчить про протиправність дій відповідача на проведення перевірки. Позивач не погоджується із зафіксованими в акті перевірки порушеннями вимог п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, щодо заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період лютий - квітень 2017 року. Позивач зазначає, що роботи придбані ТОВ «АПТ-Україна» в лютому та березні 2017 року у ТОВ «Білгороденерго» та ТОВ «Арфін буд», були замовлені товариством для виконання великого комплексу робіт на користь замовників - ТОВ «Будівельна компанія «Девенстрой», ТОВ «Комплектбілдінг» та ТОВ «ТД «Арсенальний». Позивач наголошує на економічній доцільності укладених спірних договорів із контрагентами: ТОВ «Білгороденерго» та ТОВ «Арфін буд», оскільки у ТОВ «АПТ-Україна» замовляється значний обсяг робіт, для виконання яких постійно залучаються сторонні підрядні організації. Позивач стверджує, що ТОВ «Білгороденерго» та ТОВ «Арфін буд» на час укладення спірних договорів були належним чином зареєстрованими підприємствами, що підтверджує їхню спроможність здійснювати господарські операції.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у задоволенні позову «АПТ-Україна»(код ЄДР 38036913) відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Мотивуючи апеляційну скаргу, позивач зазначив, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про недопущення відповідача до перевірки та її початок не з 06.07.2018, а з 09.07.2018. Апелянт вважає, що предмет перевірки не відповідає вимогам ухвали суду у справі №683/362/17 та наказу від 06.07.2018 №10838, позаяк проведено перевірку на предмет дотримання податкового законодавства підприємством, а не його посадовими особами: суд першої інстанції ототожнює поняття «товариства з обмеженою відповідальністю», «учасник товариства з обмеженою відповідальністю», «посадова особа товариства».

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Верховний Суд 28.05.2020 у справі №818/532/16 ЄДРСР 89544292 зазначив: незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. Суди мають обов`язково оцінювати такі порушення з огляду на те, чи призвели вони до необґрунтованості чи помилковості висновків контролюючого органу та чи є вони такими, що тягнуть протиправність податкового повідомлення-рішення. У разі, якщо установлені судом порушення щодо проведення перевірки не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, суди мають переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства, які слугували підставою для визначення платнику грошового зобов`язання.

Предметом оскарження є як протиправні (на думку позивача) дії Головного управління ДФС у м. Києві з проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АПТ-Україна» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства під час проведення фінансово-господарських операцій з ТОВ «Білгороденерго» (код ЄДР 39458008) та ТОВ «Арфін буд» (код ЄДР 40316273) (нова назва ТОВ «Прайд Білд Компані») за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, оформлені актом перевірки від 19.07.2018 № 183/26-15-14-07-02-10/38036913 так і податкове повідомлення-рішення від 08.08.2018 № , що прийняте ГУ ДФС у м. Києві.

Європейською конвенцією про обчислення строків (ETS №76) передбачено: якщо dies ad quem строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк подовжується на перший робочий день, що настає після них.

Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі наказу від 06.07.2018 №10838 та направлення від 06.07.2018 №693/26-15-14-07-02-18 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АПТ-Україна» (т.2 а.с.236-237). 09.07.2018 вказані документи та запит про надання документів від 09.07.2018 №1 вручені представнику за довіреністю Красун М.Г. (т.2 а.с. 237-238).

Наказ на проведення документальної позапланової виїзної перевірки прийнято контролюючим органом 06.07.2018 - в п`ятницю (т.3 а.с.39), наступні дні - 07.07.2018 та 08.07.2018 є вихідними днями. Наказ був вручений після вихідних днів - 09.07.2018, фактично перевірка розпочалася у цей день.

Одним із принципів на яких ґрунтується бухгалтерський облік та фінансова звітність відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Процедурні порушення під час призначення та/або проведення перевірки контролюючим органом не можуть сприйматися як безумовне свідчення протиправності податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами документальної невиїзної перевірки. Вчинені контролюючим органом процедурні порушення під час призначення та проведення зазначеної перевірки підлягають оцінці і з огляду на те, наскільки вони вплинули на можливість платника податків захистити свої права (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 ЄДРСР 87929522).

Судом встановлено, що відповідно до п. 85.2, п. 85.4 ст. 85 Податкового кодексу України у ході перевірки у зв`язку з ненаданням до перевірки оригіналів первинних документів, ТОВ «АПТ-Україна» вручено запити від 09.07.2018 №1 та від 12.07.2018 №2 про надання оригіналів всіх наявних документів, даних бухгалтерського та податкового обліку у взаємовідносинах з ТОВ «Білгороденерго» та ТОВ «Арфін буд» за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

За доводами відповідача, позивач не надав контролюючому органу необхідних документів не під час перевірки, ні після отримання акту перевірки, ні під час оскарження податкового повідомлення-рішення до ДФС України.

Відповідач зазначив, що за спірними операціями між ТОВ «АПТ-Україна» та його контрагентами: ТОВ «Білгороденерго» та ТОВ «Арфін буд» лише формувались окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість реального здійснення операцій та правомірність формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди.

Відповідач вказує на те, що податкові накладні виписані та зареєстровані від імені директора ТОВ «Білгороденерго», яка з показань рідних та близьких, в 90-х роках виїхала до Кіпру чи Греції, де в 2015 році померла (кримінальне провадження від 23.02.2017 №0000020).

Відповідач посилається на відомості бази даних ДФС України за контрагентом позивача - ТОВ «Білгороденерго», згідно яких остання декларація з ПДВ подана за листопад 2017 року, з податку на прибуток за 2017 рік декларація не подавалась, фінансові звіти не подавались, за податковою адресою підприємство не знаходиться.

Відповідач зазначає, що згідно відомостей бази даних ДФС України за контрагентом позивача - ТОВ «Арфін буд», останнім не подано декларації з податку на прибуток за 2017 рік, та не подавались фінансові звіти, декларація з податку на додану вартість подавалась у березні 2017 року та в лютому 2018 року, за податковою адресою товариство не знаходиться.

Відповідач посилається на текст ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20.03.2018 №683/362/17, винесеної за клопотанням прокурора Старокостянтинівської місцевої прокуратури, в межах матеріалів кримінального провадження від 14.02.2017 №0000106 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 361, ч.3 ст. 191, ч.1 ст. 366 Кримінального кодексу України.

Відповідач вказує, що згідно зазначеної ухвали ТОВ «Білгороденерго» та ТОВ «Арфін буд» є підприємствами, які реальну підприємницьку діяльність не здійснюють, а ТОВ «АПТ-Україна» код ЄДР: 38036913, за юридичною адресою: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 161/1, за встановленими у ході слідства даними є діючим підприємством вигодонабувачем, яке внаслідок фінансово-господарських операцій ухилялось від сплати податку на додану вартість.

Відповідно до п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону.

Згідно статті 81 Податкового кодексу України Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Відповідно до п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Суд зазначає, що платник податку, який вважає порушеним порядок проведення документальної виїзної перевірки, у тому числі порядок повідомлення про початок перевірки, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДФС у м. Києві на підставі вище зазначеного наказу проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «АПТ-Україна», за результатом якої складено акт від 19.07.2018 №183/26-15-14-07-02-10/38036913, що свідчить про те, що допуск до перевірки фактично відбувся, тобто відповідачем реалізовано свою компетенцію на проведення такої перевірки та оформлення її результатів, а тому дії щодо проведення перевірки не є такими, що порушують права позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №813/6424/15 (провадження №К/9901/25728/18), від 24.01.2019 826/13963/16 (провадження №К/9901/40298/18), від 13.03.2018 у справі № 804/1113/16 (провадження №К/9901/19326/18), від 30.11.2018 у справі № 808/1641/15 (провадження №К/9901/6626/18).

Позивачем реалізовано право на судовий захист щодо відновлення порушеного права за наслідками перевірки, шляхом звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.08.2018 №.

Відповідно до абзацу першого пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, Суд при розгляді цієї справи звертає увагу на наявність конкретної і послідовної практики застосування вищенаведених норм ПК України Верховним Судом, як судом касаційної інстанції, висновки якого щодо застосування норм права підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так у постановах від 21 липня 2020 року у справі № 815/986/16, від 11 лютого 2021 року у справі № 820/10136/15 Верховним Судом сформовано висновки відповідно до яких: - надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів; - ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК до їх відсутності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим та четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Ці норми Податкового кодексу України кореспондуються із нормою частини другої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), згідно з якою обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наведені норми вимагають наявність документів на час складення податкової звітності, встановлюють правило щодо надання платником податків документів для перевірки, а також юридичний наслідок недотримання цього правила - виключення факту наявності документів на час складення податкової звітності. Вони є складовою механізму правового регулювання податкового обліку і не входить в будь-яку конкуренцію з процесуальними нормами, якими встановлені правила доказування в адміністративному судочинстві.

Платник податків не може посилатися в судовому процесі на підтвердження показників, які відображені ним у податковій звітності, на документи, які не були надані під час перевірки або впродовж п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №160/8441/18, від 14.06.2021 у справі №140/893/19 (ЄДРСР 97667267).

Надаючи оцінку твердженню апелянта про невідповідність перевірки позивача вимогам ухвали суду у справі №683/362/17 та наказу від 06.07.2018 №10838, позаяк проведено перевірку на предмет дотримання податкового законодавства підприємством, а не його посадовими особами, де суд першої інстанції ототожнює поняття «товариства з обмеженою відповідальністю», «учасник товариства з обмеженою відповідальністю», «посадова особа товариства», необхідно зазначити про таке.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну службу» посадовими особами вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій. У статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зазначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Під «посадовими особами юридичних осіб публічного права» варто розуміти працівників юридичних осіб публічного права, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно- господарські функції (роз`яснення НАЗК від 08.02.2019 №368). Законом України від 11.07.95 № 282/95-ВР у Кодексі України про адміністративні правопорушення слова "службова особа" замінено словами "посадова особа". У примітці до статті 364 Кримінального кодексу України визначено, що службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації.

Службова і посадова особа наділена певним обсягом повноважень і в їх межах має право вчиняти дії, що породжують, змінюють або припиняють конкретні правовідносини, тому щодо перевірки підприємства.

Відповідно до частини 1 статті 42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06.02.2018 № 2275-VII посадовими особами товариства є: 1) члени виконавчого органу; 2) члени наглядової ради; 3) інші особи, передбачені статутом товариства. Посадові особи товариства, згідно зазначеного закону, нестимуть солідарну, а в окремих випадках - субсидіарну відповідальність перед товариством.

Положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.241-245,308,310,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АПТ-Україна" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 21 липня 2021 року.

Головуючий суддя: Л.Т. Черпіцька
судді:О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків