Справа № 420/5895/20
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5895/20

Головуючий І інстанції Токмілова Л.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 19.08.2020р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області,-

В С Т А Н О В И В:
06.07.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому, листом від 04.06.2020р. №4506-4419/Щ-02/8-1500/20, у нарахуванні та виплати суми компенсації втрати частини доходів, за період 26.06.2005р. по 31.03.2020р., у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії у розмірі 5898,08 грн.;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому суму компенсації втрати частини доходів, за період з 26.06.2005р. по 31.03.2020р., у зв`язку із порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 5898,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на виконання постанови Приморського районного суду м.Одеси від 09.09.2015р. у справі №2а-2414/06 ГУ ПФУ в Одеській області було виплачено 5898,08 грн., що є донарахованою сумою недоотриманої позивачем пенсії. Зазначену суму позивач отримав на картковий рахунок 24.04.2020р. У зв`язку із чим, 21.05.2020р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про нарахування та сплату суми компенсації втрати частини доходів, у задоволенні якої листом від 04.06.2020р. №4506-4419/Щ-02/8-1500/20 йому протиправно відмовлено.

Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправними дії відповідача з відмови, листом від 04.06.2020р.№4506-4419/Щ-02/8-1500/20, ОСОБА_1 , у нарахуванні та виплати суми компенсації втрати частини доходів, за період 26.06.2005р. по 31.03.2020р., у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої позивачем пенсії у розмірі 5898,08 грн. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму компенсації втрати частини доходів за період з 26.06.2005р. по 31.03.2020р., у зв`язку із порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії у розмірі 5898,08грн. Стягнуто на користь позивача судові витрати за сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, відповідач 21.09.2020р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.08.2020р. та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

25.09.2020р. матеріали даної справи, разом із апеляційною скаргою, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Одеській області та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно з п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку ГУ ПФУ в Одеській області.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 09.09.2015р. у справі №2А-2414/06, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2015р., у справі №2а-2414/06 позов ОСОБА_1 до Одеського обласного військомата та ГУ ПФУ в Одеській області - задоволено частково. Визнано протиправним дії ІНФОРМАЦІЯ_1 при нарахуванні та виплаті позивачу щомісячного підвищення до пенсії, як учаснику бойових дій, в частині застосування, в період з 26.06.2005р. по 30.06.2006р., постанов Кабінету Міністрів України від 25.07.1996р. №831 та від 03.01.2002р. №01. Зобов`язано Пенсійний орган провести перерахунок пенсії з урахуванням щомісячного підвищення пенсії для учасників бойових дій на 150% мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідний рік, за період з 26.06.2005р. по 31.12.2005р., за період 01.01.2006р. по 31.06.2006р., виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком згідно законів України, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Далі, на виконання вказаної постанови Приморського районного суду м.Одеси від 09.09.2015р. у справі №2а-2414/06 позивачу ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії, що підтверджується листом ГУ ПФУ в Одеській області від 29.12.2016р. Відповідачем розраховано утворену внаслідок перерахунку пенсії доплату та у листопаді 2015р. проведено перерахунок раніше призначеної позивачу пенсії та виплачено суму 24.04.2020р., що підтверджено випискою по картковому рахунку позивача.

21.05.2020р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою, в якій просив нарахувати та сплатити йому суми компенсації втрати частини доходів за період з 26.06.2005р. по 31.03.2020р.

Однак, ГУ ПФУ в Одеській області своїм листом від 04.06.2020р. №4506-4419/Щ-02/8-1500/20 повідомило позивача, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась йому своєчасно, а зазначена сума боргу ніяким чином не може бути використана в контексті ст.2 Закону №2050-ІІІ.

Не погоджуючись з такими діями пенсійного органу позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, в цілому погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовано Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000р. №2050-ІІІ та «Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» (затв. Постановою КМУ від 21.02.2001р. №159).

Як передбачено ст.1 вказаного Закону №2050-III, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі ст.2 Закону №2050-III, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Як визначено ст.ст.3,4 Закону №2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу.

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Як загально відомо, з метою реалізації норм Закону №2050-ІІІ, Кабінет Міністрів України 21.02.2001р. прийняв постанову №159, якою затвердив «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати».

Так, відповідно до положень п.п.2,4 цього Порядку №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001р.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Положеннями п.3 Порядку №159 визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення).

Апеляційний суд зазначає, що наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, компенсації - є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (пенсії), незалежно від порядку і підстав нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, у т.ч. пенсії, у зв`язку із порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Аналогічна правова позиція з цих спірних питань була викладена і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 05.10.2018р. у справі №162/787/16-а та від 14.04.2021р. у справі №465/322/17.

Отже, зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів фактично визначено на рівні Закону та логічно випливає із встановленого судом факту наявності суми заборгованості.

Також, апеляційний суд зазначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що позивач має право на компенсацію втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати пенсії за час затримки виконання судового рішення.

Так, матеріалами даної справи підтверджується, що постановою Приморського районного суду м.Одеси від 09.09.2015р. у справі №2А-2414/06 зобов`язано пенсійний орган провести перерахунок пенсії позивача - ОСОБА_1 з урахуванням щомісячного підвищення пенсії для учасників бойових дій на 150% мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідний рік, за період з 26.06.2005р. по 31.12.2005р. та за період 01.01.2006р. по 31.06.2006р., виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком згідно законів України, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим.

Отже, постановою районного суду у справі №2А-2414/06 встановлено дату юридичного факту (події) - 26.06.2005р., коли з вини пенсійного органу позивач отримував пенсійні виплати в розмірі меншому, ніж встановлено чинними, на той час, нормами законодавства.

Тобто, враховуючи те, що, позивач, внаслідок протиправних дій пенсійного органу, в період з 26.06.2005р. втрачав частину свого доходу у вигляді пенсійних виплат, останній має право на нарахування компенсації за втрату таких доходів з вини пенсійного органу починаючи саме з 26.06.2005р.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на той факт, що на виконання постанови Приморського районного суду м.Одеси від 09.09.2015р. у справі №2А-2414/06, відповідачем було проведено перерахунок раніше призначеної позивачу пенсії, проте нарахована сума фактично була виплачена йому лише тільки у квітні 2020р.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що позивач дійсно має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії за період 26.06.2005р. по 31.03.2020р., в зв`язку із чим, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню.

До того ж, також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно ж до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано ГУ ПФУ в Одеській області при розгляді справи в судах обох інстанцій.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 20.07.2021р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко