Справа № 480/2978/21
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2021 року Справа №480/2978/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Діски А.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Івах Я.А.,

представник а позивача - Друченко Т.В.

представника відповідача - Годонюк Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2978/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання нечинним та протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), через представника - адвоката Друченко Тетяну Василівну звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, Сумська область,40009), в якому просить:

1. Визнати нечинним та протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 07.12.2020 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до вимог п. 2. ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (зі змінами) як працівнику, зайнятому на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці по Списку №2.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до трудового стажу, який надає ОСОБА_1 право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи на ПАТ "Центроліт" з 26.05.1987 по 30.06.1988 по професії землероба шихтового цеху, період роботи з 01.07.1988 по 01.06.1994 по професії "сушильника стержнів, форм та формувальних матеріалів", та призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до вимог п.2. ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як працівнику, зайнятому на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці по Списку № 2, з часу звернення за призначенням пенсії.

Також просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що їй протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, оскільки нею були додані всі документи, які підтверджують її право виходу на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Позивач має достатній загальний та пільговий стаж, що надають їй право виходу на пенсію за списком № 2. За таких обставин вважає рішення відповідача, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 протиправним.

Ухвалою суду від 13.04.2021 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ГУ ПФУ в Сумській області було отримано ухвалу суду 21.04.2021, проте станом на час розгляду справи відзиву на позов відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 11.06.2021 судом було призначено судове засідання на 29.06.2021.

Судові засідання 29.06.2021 та 07.07.2021 відкладались у зв`язку з витребуванням додаткових пояснень, доказів, а також за клопотанням представника позивача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Вказала, що позивачкою оскаржується рішення відповідача від 07.12.2020 та просить зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу з дня звернення 03.12.2020.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що пенсійним органом не зараховано період роботи позивачки з 01.02.1989 по 31.03.1989, з 01.05.1989 по 31.03.1991, з 01.09.1991 по 31.10.1991, з 01.12.1991 по 31.12.1991, з 01.08.1993 по 31.08.1993, з 01.11.1993 по 31.03.1994 через неможливість визначення тривалості фактично відпрацьованого часу у пільгових умовах у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно записів трудової книжки позивача (а.с. 15-17) встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- 26.05.1987 прийнята на роботу у Сумський чавуноливарний завод «Центроліт» учнем землероба у шихтовий цех;

- 01.07.1988 на підставі Постанови ЦК КПРС, РМ СРСР, ВЦРПС № 115 від 17.09.1986 присвоєно розряд сушильника стержнів, форм та формувальних матеріалів шихтового цеху

- 01.06.1994 звільнена за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

03.12.2020 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Сумській області з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (а.с. 96 звор.).

Рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 07.12.2020 № 13140 (а.с. 105 звор.) було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до п.2 ст.114 Закону № 1058 на пільгових умовах, як працівнику, зайнятому на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років (стаж 3 роки 11 місяців 16 днів).

Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом від 08.12.2020 № 1800-8302-8/62668 (а.с. 105).

Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались в даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Відповідно до статті 1 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

На підставі ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно із п.2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Тобто, за приписами вказаних норм обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 із зниженим віком, є досягнення зокрема, 55 років, зайнятість протягом повного робочого дня, відповідність назви професії чи посади, за якою працювала особа, назвам, вказаним у Списку виробництві, робіт, професій і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, чинному на період роботи працівника, атестація робочого місця у період після 21.08.1992 відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442.

Разом з тим, згідно ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами п.п.1, 2, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок від 12.08.1993 №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Як встановлено судом, відповідач, приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, вказує, що у позивача відсутній необхідний пільговий стаж 10 років (стаж 3 роки 11 місяців 16 днів).

При цьому рішення не містить зазначення періодів роботи позивача, які не включено до пільгового стажу за списком № 2, конкретних підстав для невключення таких періодів, не зазначено, які саме первинні документи не надано позивачем, що свідчить про недотримання відповідачем принципам обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, і недотримання яких є підставою для скасування такого рішення, оскільки з тексту такого рішення неможливо визначити, які саме періоди роботи не включено до пільгового стажу.

Суд зазначає, що як вбачається з розрахунку страхового стажу позивачки, наданого відповідачем (а.с. 142), ГУ ПФУ в Сумській області було зараховано до пільгового стажу за списком № 2 періоди роботи: з 26.06.1987 по 30.06.1988, з 01.07.1988 по 31.01.1989, з 01.04.1989 по 30.04.1989, з 01.04.1991 по 31.08.1991, з 01.11.1991 по 30.11.1991, з 01.01.1992 по 31.07.1993, з 01.04.1994 по 01.06.1994. Представник позивача в судовому засіданні також підтвердила, що саме ці періоди роботи було зараховано до пільгового стажу позивачки. Вказане узгоджується і з визначеним у спірному рішенні розміром пільгового стажу позивача, який визнається пенсійним органом.

При цьому суд погоджується з доводами відповідача про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 26.05.1987 по 25.06.1987 на посаді учня землероба з огляду на наступне.

Як вбачається з архівної довідки № 1732 від 01.09.2020 (а.с. 67) у документах архівного фонду відкритого акціонерного товариства «Центроліт» м. Суми у наказах за 1987-1994 роки є, крім іншого, такі відомості про роботу ОСОБА_3 :

- прийнята учнем землероба у шихтовий цех з 26 травня 1987 року (наказ про прийняття на роботу № 1560-к від 21.05.1987),

- учню землероба ОСОБА_3 присвоєна професія землероба 2 розряду з 26.06.1987 (наказ № 46 від 29.06.1987).

Вказані відомості також відображено і у трудовій книжці позивачки.

Відповідно до п.п. а п. 1 розділу XV Постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, якою затверджено списки виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, право на пенсію за Списком № 2 мають: землероби, старші землероби.

Отже, цим Списком посади "учня", в тому числі й посади учня землероба, не передбачено. А тому підстав для зарахування часу роботи на посаді учня землероба до пільгового стажу немає.

Суд наголошує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як установлено судом, відповідно до записів трудової книжки позивачки в період з 01.02.1989 по 31.03.1989, з 01.05.1989 по 31.03.1991, з 01.09.1991 по 31.10.1991, з 01.12.1991 по 31.12.1991, з 01.08.1993 по 31.03.1994 ОСОБА_1 працювала на посаді сушильника стержнів, форм та формувальних матеріалів шихтового цеху Сумського чавуноливарного заводу «Центроліт» ім. 60-річчя Великої жовтневої революції, який у подальшому перейменовано у Сумський державний завод «Центроліт», на базі якого створено Відкрите акціонерне товариство «Центроліт» (а.с. 69 звор.).

Таким чином, у вказані періоди позивачка працювала на посадах, що відповідно до п.п. а п. 1 розділу XV Постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2.

Записи у трудовій книжці проведено у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 № 58.

При цьому довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року.

Водночас як вбачається з довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 10-23/7 від 16.01.2015, ОСОБА_1 працювала повний робочий день у ВАТ «Центроліт» і за період з 01.07.1988 по 01.06.1994 виконувала крім іншого роботу по сушці форм і стрижнів (а.с. 46).

За таких обставин вказані періоди роботи мають бути зараховані до пільгового стажу позивачки, а тому суд доходить висновку, що пенсійний орган безпідставно відмовив в зарахуванні спірних періодів роботи позивача 01.02.1989 по 31.03.1989, з 01.05.1989 по 31.03.1991, з 01.09.1991 по 31.10.1991, з 01.12.1991 по 31.12.1991, з 01.08.1993 по 31.03.1994 на посаді сушильника стержнів, форм та формувальних матеріалів до пільгового стажу.

Таким чином, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії в зв`язку з незарахуванням зазначених спірних періодів роботи позивача до загального та пільгового стажу, відповідач діяв протиправно, не враховуючи всі норми законів, якими регулюються спірні відносини, внаслідок чого спірне рішення підлягає скасуванню.

При цьому зважаючи на те, що пенсійним органом було зараховано до пільгового стажу позивача за списком № 2 періоди роботи: з 26.06.1987 по 30.06.1988, з 01.07.1988 по 31.01.1989, з 01.04.1989 по 30.04.1989, з 01.04.1991 по 31.08.1991, з 01.11.1991 по 30.11.1991, з 01.01.1992 по 31.07.1993, з 01.04.1994 по 01.06.1994, а також з огляду на те, що період роботи позивача з 26.05.1987 по 25.06.1987 на посаді учня землероба не підлягає зарахуванню до пільгового стажу, то суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 01.02.1989 по 31.03.1989, з 01.05.1989 по 31.03.1991, з 01.09.1991 по 31.10.1991, з 01.12.1991 по 31.12.1991, з 01.08.1993 по 31.03.1994 на посаді сушильника стержнів, форм та формувальних матеріалів до пільгового стажу за Списком № 2.

У зв`язку з чим не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача зарахувати інші періоди роботи.

Згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на те, що згідно вимог ст. 9 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов, а суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам, оскільки рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у яке не відповідатиме завданням адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне застосувати належний спосіб захисту прав позивача та вийти за межі позовних вимог для повного захисту порушеного права на пенсію та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву позивача від 03.12.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням висновків суду по даній справі.

А тому позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, з часу звернення, задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

За приписами статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Так, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами 4, 5 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази, а саме: ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 36) копію договору про надання правової допомоги від 23.02.2021, укладеного між позивачем та адвокатом Друченко Тетяною Василівною (а.с. 24-25); копію акта прийому-передачі наданих послуг від 07.04.2021 (а.с. 27), копію квитанції № 5 від 23.02.2021 про оплату правової допомоги в розмірі 4000 грн., орієнтовний розрахунок (а.с. 28).

Дослідивши надані позивачем документи, суд враховує ту обставину, що справа є не складною, а спірні правовідносини не новими у судовій практиці. Отже, складення позовної заяви не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала значних витрат часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу, про що свідчать її зміст та обсяг.

З урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає заявлені витрати неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, тому, враховуючи критерії необхідності та доцільності понесених витрат, обсяг наданих послуг, а також значення справи для позивача, суд дійшов висновку про можливість відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 800,00 грн.

Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області суму судового збору в розмірі 908 грн., сплаченої відповідно до квитанції від 08.04.2021 (а.с. 10).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання нечинним та протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №13140 від 07.12.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 01.02.1989 по 31.03.1989, з 01.05.1989 по 31.03.1991, з 01.09.1991 по 31.10.1991, з 01.12.1991 по 31.12.1991, з 01.08.1993 по 31.03.1994 на посаді сушильника стержнів, форм та формувальних матеріалів до пільгового стажу за Списком № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.12.2020 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн та витрати на правову допомогу в сумі 800 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ).

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.07.2021.

Суддя А.Б. Діска