Справа № 814/2213/15
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року

м. Київ

справа № 814/2213/15

адміністративне провадження № К/9901/35075/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В. розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення на ліквідацію АТ «Імексбанк» Северіна Ю.П., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Кравченка К.В., Лук`янчук О.В., Градовського Ю.М. від 14.06.2017,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2015 року ОСОБА_1 , (далі у тексті цієї постанови також ОСОБА_1 , позивачка) звернулася з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення на ліквідацію АТ «Імексбанк» (далі також Банк) Северіна Ю.П., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі у тексті цієї постанови також Уповноважена особа Фонду, Фонд відповідно, відповідачі), у якому просила:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення на ліквідацію АТ «Імексбанк» Северіна Ю.П. щодо визнання нікчемним договору банківського рахунку НОМЕР_2 від 16.01.2015, укладеного між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду надати до Фонду додаткову інформацію щодо виплати відшкодування за рахунок коштів Фонду 10000,00 доларів США.

2. У позовній заяві ОСОБА_1 посилалася на те, що вона, у розумінні норм Закону України від 23.02.2012 №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є вкладником Банку, а тому має право на відшкодування коштів за її вкладом відповідно до статті 26 цього ж Закону. Позивач наголошувала, що відмова Фонду у здійсненні такого відшкодування, на її переконання, є протиправною та порушує її права, а тому наполягала на задоволенні цього позову.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 позов задоволено, а саме:

- визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» щодо визнання нікчемним договору банківського рахунку НОМЕР_2 від 16.01.2015 укладеного між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1

- зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 158995,91 гривні за рахунок коштів Фонду ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) за договором банківського рахунку від 16.01.2015 НОМЕР_2, укладеним з ПАТ «Імексбанк».

- зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити необхідні дії для включення ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) в загальний реєстр вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на отримання відшкодування за вкладами за рахунок коштів фонду, за договором банківського рахунку від 16.01.2015 НОМЕР_2, укладеним з ПАТ «Імексбанк» на суму 158995,91 гривень.

4. Приймаючи таку постанову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є вкладником Банку, а тому набула право на відшкодування коштів за її вкладом відповідно до статті 26 цього Закону.

5. Суд першої інстанції відзначив, що згідно з встановлених у цій справі обставин, Договір банківського рахунку НОМЕР_2 від 16.01.2015 не передбачав жодних пільг (переваг) для ОСОБА_1 , які б не були передбачені законодавством чи внутрішніми документами банку. Це є цілком стандартний масовий договір банка з клієнтом.

6. Тому, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що визначені пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстави для визнання правочину (договору банківського рахунку) нікчемним, у даному конкретному випадку, були відсутні.

- Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017 ухвалене судом першої інстанції рішення скасовано та прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

7. Суд апеляційної інстанції, приймаючи таку постанову, виходив з того, що умови договору банківського рахунку № НОМЕР_2 в частині можливості поповнення банком рахунку позивача іноземною валютою шляхом її перерахування з рахунку іншого вкладника банку, а також операції із зарахування банком на рахунок позивача 10000,00 доларів США повинні відповідати як вимогам вищенаведених законодавчих актів, так і нормативним актам Національного банку України, зокрема, постанові Правління Національного банку України від 16.09.2013 №365 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.09.2013 року за №1592/24124.

8. Апеляційний суд відзначив, що пунктами 1, 2 вищевказаної Постанови встановлено, що надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку, за виключенням операцій, які передбачені в цьому пункті. Зарахування інших надходжень в іноземній валюті в межах України, передбачених законодавством України, на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) не дозволяється.

9. Беручи до уваги вищенаведені положення законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зарахування 10000,00 доларів США на рахунок позивача могло бути вчинено банком лише у тому випадку, якщо ця сума була перерахована позивачем зі свого іншого валютного рахунку або шляхом унесення позивачем цієї суми до каси банку у готівковій формі.

10. Однак, як встановлено апеляційним судом, операція із зарахування на рахунок позивача 10000,00 була здійснена шляхом безготівкового переказу з вкладного рахунку іншої фізичної особи, а тому така операція, на думку суду, проведена банком в порушенням вимог Постанови НБУ №365.

11. У результаті вчинення таких дій, на переконання апеляційного суду, позивачка отримала переваги у вигляді надходження на її рахунок 10000,00 доларів США, які не могли бути отримані нею за умови дотримання банком вимог Постанови НБУ №365.

12. З урахуванням викладеного, апеляційний суд підсумував, що відповідач правомірно не включив позивачку до переліку вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. Не погоджуючись із вищевказаною постановою апеляційного суду, позивачка подала касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить її скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16.01.2015 ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), уклав з ПАТ «Імексбанк» договір банківського рахунку НОМЕР_2, відповідно до якого на ім`я позивача було відкрито поточний рахунок в іноземній валюті.

15. 16.01.2015 ОСОБА_2 здійснив перерахування зі свого поточного рахунку у ПАТ «Імексбанк» № НОМЕР_3 на рахунок № НОМЕР_4 , відкритий ним на користь ОСОБА_1 , 10000,00 доларів США.

16. 15.01.2015 постановою НБУ №16/67 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії проблемних» ПАТ «Імексбанк» було визнано проблемним строком на 180 днів, та були встановлені певні обмеження щодо його діяльності.

17. 25.01.2015 постановою НБУ №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» банк був віднесений до неплатоспроможних.

18. 26.01.2015 постановою виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вирішено розпочати з 27.01.2015 процедуру виведення ПАТ «Імексбанк» з ринку та запроваджено в ньому тимчасову адміністрацію.

19. Станом на 27.01.2015 залишок коштів на банківському рахунку № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 у ПАТ «Імексбанк» склав 10000,00 доларів США, що відповідно до курсу НБУ (1589.9591) дорівнювало 158995,91 гривні.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

20. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, позивачка наголошує, що відповідачем не визначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачені у частині третій статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та не доведено, що договір банківського вкладу (депозиту) має ознаки нікчемного правочину, наприклад, у зв`язку із укладанням вказаного договору третя особа стала неплатоспроможною або позивач та банк є пов`язаними особами і укладений між ними договір не відповідає вимогам законодавства.

21. Крім того, скаржник відзначає, що в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, вирішується виключно судом.

22. Отже, на думку ОСОБА_1 , відповідачем не було доведено наявність правових підстав для невключення її до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а судом апеляційної інстанції не було враховано усіх обставин справи і наявних у ній доказів, що призвело до неправильного застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права та ухвалення цим судом незаконного і необґрунтованого судового рішення.

23. У запереченнях на касаційну скаргу, поданих Уповноваженою особою Фонду, висловлюється незгода з висловленими скаржницею аргументами та наголошується на тому, що суд апеляційної інстанції розглянув цю справу у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та, на переконання відповідача, дійшов правильного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, повно і всебічно встановивши обставини справи.

24. У зв`язку з вищевикладеним, відповідач просить у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

25. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

27. Частиною першою статті 3 цього Закону визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

28. Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

29. Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах (частина четверта статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

30. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, а також розрахунки з вкладниками регулюють статті 27, 28 цього ж Закону, у яких міститься така правова регламентація.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти.

Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

31. Гарантії Фонду є формою участі держави у системі гарантування вкладів фізичних осіб, передбаченої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися бюджетні кошти. Рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків (статті 2, 25 цього Закону).

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

32. Питання наявності права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду у осіб, на ім`я яких за договором банківського рахунку було відкрито поточні рахунки у іноземній валюті й безготівкове зарахування коштів на такі рахунки відбулось із рахунків інших осіб, відкритих у цих же банківських установах, неодноразово вирішувалось Верховним Судом, який у постановах від 25.10.2019 (справа №809/301/16) та від 24.06.2020 (справа № 826/4940/16) зазначав таке.

33. Системний аналіз правових норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дає підстави дійти до висновку про те, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду в межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000,00 грн.

34. Отже, , за висновками Верховного Суду, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» пов`язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин:

1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії;

2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати;

3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн;

4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування;

5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

35. При цьому, як відзначено у постанові Верховного Суду від 24.06.2020 (справа № 826/4940/16), положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

36. Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, на дату прийняття Правлінням Національного банку України постанови від 25.01.2015 року №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» на поточному рахунку ОСОБА_1 , відкритому на її ім`я відповідно до договору банківського рахунку № НОМЕР_2 від 16.01.2015, знаходилась сума 10000,00 доларів США.

37. На поточний рахунок позивачки кошти були перераховані від іншої фізичної особи з її поточного рахунку.

38. Разом з тим, Уповноваженою особою Фонду позивачку не було включено ані до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду, ані до переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

39. Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

40. Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 цього Закону, є тимчасовою адміністрацією.

41. За приписами частини другої статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України".

42. Частинами 3, 5 цієї ж статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

43. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

44. За правилами частини першої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

45. За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

46. Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів Фонду не здійснюється.

47. Так, згідно з положеннями статей 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону.

48. Обґрунтовуючи правомірність своїх дій відповідачі у судах попередніх інстанцій посилались на те, що 16.01.2015 іншим вкладником банку ОСОБА_2 були проведені протиправні операції по дробленню свого депозиту та перерахування коштів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Зазначені перерахування відбулися всупереч постанови НБУ від 15.01.2015 «Про віднесення банку до категорії проблемних», всупереч постанови НБУ від 16.09.2013 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України». З цього приводу уповноважена особа Фонду звернулась з заявою до правоохоронних органів. Зазначені обставини, на думку відповідачів, дають підстави вважати правочин з перерахування коштів ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_1 нікчемним в силу пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

49. Так, відповідно до наведеної правової норми правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав укладення банком правочинів (у тому числі договорів), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (пункт 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

50. Зі змісту даної норми вбачається, що така не може бути застосованим до договору, укладеного між позивачем та Банком, та транзакцій, здійснених за цим договором, оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.

51. Більше того, як встановлено судом першої інстанції та не спростовано під час апеляційного перегляду цієї справи, укладений між позивачкою та Банком договір за своїм змістом та умовами цього правочину не відрізнявся від інших, аналогічних договорів, укладених Банком з іншими клієнтами (вкладниками).

52. Суд апеляційної інстанції вказував на те, що надходження коштів на поточний рахунок позивачки було здійснено з порушенням вимог постанови Правління Національного банку України від 16.09.2013 №365 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.09.2013 року за №1592/24124, а також зазначав, що такий рахунок було відкрито з порушенням пункту 6.6 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за №1172/8493.

53. Однак, метою пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

54. Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №910/14681/17, від 30.05.2018 у справі №910/23036/16, від 23.10.2018 у справі №804/6992/15.

55. Верховний Суд звертає увагу й на те, що на позивачку у цій справі поширюється конституційний принцип «для особи приватного права дозволено все, що не заборонено законом», який закріплений в частині першій статті 19 Конституції України та сформульований наступним чином: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

56. Застосовуючи частину третю статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд або його уповноважена особа зобов`язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

57. Забезпечуючи виконання статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідач, фактично, позбавлений дискреційних повноважень, під якими необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

58. Крім того, колегія суддів враховує, що відповідач не довів належними та допустимими доказами того, що у момент укладення договору банківського рахунку та здійснення транзакції Банку щодо зарахування суми коштів на поточний рахунок, позивач отримав перевагу стосовно інших вкладників банку та не обґрунтував, у чому така перевага полягала.

59. При виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 Цивільного Кодексу України та частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає. Положення статті 228 Цивільного Кодексу України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

60. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №826/1476/15. Верховним Судом також постановами від 10.05.2018 у справі №826/20429/14, від 21.06.2018 у справі №802/4016 та від 21.06.2018 у справі №821/3601/15-а відмовлено у задоволенні заяви Уповноваженої особи Фонду про перегляд рішень суду касаційної інстанції 2016 та 2017 року, якими було задоволено позови фізичних осіб у відносинах, що є аналогічними до відносин у справі, що розглядається.

61. Як наслідок, варто зауважити, що положення статті 228 Цивільного Кодексу України щодо нікчемності правочину не можуть бути застосовані Фондом чи уповноваженою особою при здійснення власних функцій щодо виявлення та віднесення правочину до нікчемних у порядку статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

62. Колегія судів також враховує, що право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (статті 13 і 41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

63. Поширення на грошові кошти, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника), режиму права власності підтверджується положеннями статей 1058, 1066 Цивільного Кодексу України та статей 8, 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні", відповідно до яких, зокрема, власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором.

64. Дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в законодавчих гарантіях повернення всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу (частина перша статті 1058 ЦК України). У разі визнання банку неплатоспроможним гарантією забезпечення прав вкладників є поетапне відшкодування в порядку, передбаченому законом, суми за вкладом: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку; у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, в порядку загальних правил відшкодування за процедурами ліквідації.

65. Аналогічна позиція була висловлена Пленумом Верховного Суду України в постанові від 03.07.2015 №13.

66. Окрім цього, відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в Рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у Рішенні від 22.05.2018 №5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

67. Враховуючи вищенаведене, зміст статті 41 Конституції України поширюється на право вкладника - фізичної особи вимагати отримання відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

68. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено наявності правових підстав вважати правочин (операцію) по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на рахунок позивачки № НОМЕР_4 у сумі 10000 доларів США нікчемним та, відповідно, застосовувати наслідки нікчемності до даного правочину, як і не доведено наявність інших правових підстав, визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для не включення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду, тобто Уповноважена особа Фонду як суб`єкт владних повноважень та сторона у справі всупереч вимогам частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не довела правомірності своїх дій (рішень) у спірних правовідносинах з позивачем.

69. Колегія суддів враховує й те, що виплативши вкладнику кошти, Фонд на таку ж саме суму стає кредитором банку третьої черги (пункт 3 частини першої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Тому, загальний обсяг зобов`язань банку не змінився.

70. Колегія суддів критично оцінює аргументи відповідача про те, що укладений позивачкою з Банком договір банківського рахунку суперечить постанові НБУ від 15.01.2015 №16/67 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії проблемних» й з цього приводу звертає увагу на приписи частини третьої статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», згідно з якою рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

71. Як встановлено судами попередніх інстанцій, договір банківського вкладу НОМЕР_2 укладений, а транзакція щодо зарахування коштів на рахунок позивача, відкритий відповідно до цього договору, здійснена 16.01.2015, тобто до прийняття постанови НБУ від 25.01.2015 №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних».

72. За наведеного, на дату укладення договору банківського вкладу ще не було запроваджено обмеження щодо окремих операцій.

73. Приписами пункту 6 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860, (у редакції, чинній станом на момент розгляду справи) передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 4 до цього Положення. Протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків.

74. Таким чином, обираючи належний спосіб захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача, слід зобов`язати відповідача - Уповноважену особу Фонду подати до Фонду зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо рахунку позивачки, відкритого у ПАТ «Імексбанк».

75. Поряд із цим, колегія суддів звертає увагу, що за змістом пунктів 1, 2, 4, 8 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, Фонд завантажує поданий уповноваженою особою Фонду Перелік до програмно-апаратного комплексу Фонду та здійснює його перевірку в частині: невключення до Переліку інформації про рахунки вкладників, розмір залишку гарантованої суми яких з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку, становить менше 10 гривень або більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, незалежно від кількості вкладів в одному банку; невключення до Переліку інформації про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом; відсутності в Переліку більше одного запису по одному вкладнику; наявності всіх необхідних для проведення ідентифікації реквізитів вкладника; коректності реквізитів вкладника.

Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Виплата сум відшкодування особам, які унаслідок їх неявки або з інших причин (вкладники, реквізити яких у Загальному реєстрі / Реєстрі переказів відмінні від реквізитів їх документів, тощо) не одержали кошти протягом строку виплат за Загальним реєстром / Реєстром переказів, здійснюється шляхом переказу відшкодувань за результатами розгляду індивідуальних звернень вкладників до Фонду.

76. Оскільки, як встановлено судовим розглядом цієї справи, уповноваженою особою Фонду не було включено ОСОБА_1 до переліку вкладників, то відповідно, у Фонду не виникло обов`язку щодо її включення до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у зв`язку з чим вимога про зобов`язання Фонду здійснити необхідні дії для включення позивачки до такого реєстру є передчасною, а у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

77. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 14.06.2021 у справі №819/1223/17.

78. Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення на ліквідацію АТ «Імексбанк» Северіна Ю.П. щодо визнання нікчемним договору банківського рахунку НОМЕР_2 від 16.01.2015, укладеного між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 , то колегія суддів враховує правовий висновок, сформований Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постанові від 04.07.2018 №819/353/16 у подібних правовідносинах щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії щодо можливості розгляду в судовому порядку позовних вимог про визнання відповідачем нікчемним укладеного з позивачем договору.

79. Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що встановлена правова природа наказу уповноваженої особи Фонду про визнання правочинів нікчемними унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу (розпорядчого документа) в частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між банком та позивачем, нікчемним, не можуть бути розглянуті в судовому порядку.

80. Тому, оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він, як і дії щодо його прийняття, не створюють жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.

81. Права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок вчинення Уповноваженою особою Фонду дій щодо ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

82. Встановлена правова природа зазначено наказу (повідомлення про нікчемність), а отже й дії щодо його прийняття, унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про визнання нікчемним договору банківського рахунку, НОМЕР_2 від 16.01.2015, укладеного між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 , відтак не може бути розглянуто у судовому порядку (в тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах), а тому провадження у цій частині позовних вимог підлягає закриттю.

83. Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

84. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

85. Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

86. Зокрема, відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

87. Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини в справі "Золотас проти Греції" стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Капітал Банк АД проти Болгарії" (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява № 49429/99).

88. У справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (пункт 35, заяви № 68385/10 та № 71378/10).

89. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

90. Суд також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

91. За правилами пунктів 1, 4, 5 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення; скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

92. Верховний Суд, провівши касаційний розгляд справи у межах вимог і доводів касаційної скарги та повноважень, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов до таких висновків:

- апеляційний суд, в частині вимог про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду надати до Фонду додаткову інформацію щодо виплати відшкодування за рахунок коштів Фонду 10000,00 доларів США, неправильно застосував норми матеріального права і, як наслідок, помилково скасував ухвалене судом першої інстанції судове рішення, яке ухвалене відповідно до закону;

- суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкових висновків щодо можливості розгляду по суті позовних вимог в частині визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення на ліквідацію АТ «Імексбанк» Северіна Ю.П. щодо визнання нікчемним договору банківського рахунку НОМЕР_2 від 16.01.2015, укладеного між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 , оскільки внаслідок вчинення таких дій відповідачем права позивачки не можуть бути порушені й вимоги щодо визнання протиправними таких дій не підлягають розгляду судами будь-якої юрисдикції. Провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

- апеляційний суд обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити необхідні дії для включення ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) в загальний реєстр вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на отримання відшкодування за вкладами за рахунок коштів фонду, за договором банківського рахунку від 16.01.2015 НОМЕР_2, укладеним з ПАТ «Імексбанк» на суму 158995,91 гривень, й дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Оскільки такі вимоги позовної заяви є передчасними.

93. Керуючись статтями 340, 341, 344, 349, 350, 352, 354, 355, 356, підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15.01.2020 №460-IX,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017, в частині відмови у задоволенні позову про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду надати до Фонду додаткову інформацію щодо виплати відшкодування за рахунок коштів Фонду 10000,00 доларів США, скасувати та залишити в силі постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.10.2015.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017, в частині вимог про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення на ліквідацію АТ «Імексбанк» Северіна Ю.П. щодо визнання нікчемним договору банківського рахунку НОМЕР_2 від 16.01.2015, укладеного між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 , скасувати та закрити провадження у справі.

В решті постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді: Я.О. Берназюк

І.В. Желєзний