Справа № 640/14577/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2021 року м. Київ № 640/14577/20
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засіданні Васильєвої Ю.В., за участі: позивача ОСОБА_1 , представника позивача Яковлєва А.В., представника відповідача Башука О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про скасування наказів ,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), в якій просить суд:

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19 березня 2020 року № 217 «Про результати службового розслідування та покарання винних» в частині, що стосується притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ;

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14 квітня 2020 року № 217 «Про результати службового розслідування та покарання винних» в частині, що стосується притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ;

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 4 травня 2020 року № 246 про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби за підсумками квітня 2020 року в частині, що стосується притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ;

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 29 травня 2020 року №196 «Про результати службового розслідування та покарання винних» в частині, що стосуєтеся притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним накладення посадовими особами військової частини НОМЕР_1 на ОСОБА_1 усних дисциплінарних стягнень за 13 квітня 2020 року, 15 квітня 2020 року, 23 квітня 2020 року, 27 квітня 2020 року, 05 травня 2020 року, 20 травня 2020 року та 25 травня 2020 року;

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 20 липня 2020 року № 406 "Про результати спеціального розслідування" в частині що стосується накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді "попередження про неповну службову відповідність";

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31 липня 2020 року № 436 "Про врегулювання розміру премії військовослужбовцям частини, які отримали дисциплінарні стягнення" в частині, що стосується зменшення позивачеві розміру премії за липень 2020 року та накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді "суворої догани".

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що вважає оскаржувані накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності незаконними, в зв`язку із необ`єктивністю проведених службових розслідувань, його обвинувального характеру та упередженого ставлення до нього зі сторони командування військової частини.

Ухвалою суду від 14 липня 2020 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2020 року об`єднано в одне провадження адміністративні справи №640/21322/20 та №640/14577/20.

Відповідач, не погоджуючись із доводами адміністративного позову, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що оскаржувані позивачем дисциплінарні стягнення були накладені відповідачем у суворій відповідності до Конституції України, Статутів Збройних Сил України, Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про Збройні Сили України», з урахуванням вчиненого проступку та особи правопорушника.

В судовому засіданні 14 липня 2021 року проголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З грудня 2019 року по 12 травня 2020 року позивача було одинадцять разів притягнуто до дисциплінарної відповідальності, що полягало у накладенні на нього стягнень у вигляді зауважень, доган, суворих доган і попередження про неповну службову відповідність.

Незгода позивача із винесеними наказами та результатами службових розслідувань, зумовила його звернення до окружного адміністративного суду м. Києва із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі- Дисциплінарний статут).

Відповідно до Дисциплінарного статуту, усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Згідно статті 1 Дисциплінарного статут військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 68 Дисциплінарного статуту передбачено, що на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з частиною першою статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до частини першої статті 85 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Статтею 86 Дисциплінарного статуту встановлено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до статті 87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Згідно статті 97 Дисциплінарного статуту, про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (Порядок № 608).

Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку № 608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно п. 3 розділу IV Порядку № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Згідно з п. п. 1, 5, 6 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 розділу VІ Порядку № 608, командир (начальник), який призначив службове розслідування, у 10-денний строк розглядає акт та матеріали службового розслідування.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Акт службового розслідування разом з усіма матеріалами долучається до матеріалів номенклатурної справи.

За приписами ст. 86 ДС ЗСУ, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Положеннями наведених норм регламентовано процедуру проведення службового розслідування, метою якого є повне з`ясування всіх обставин, як того вимагає принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, яке приймається у вигляді наказу за результатами такого розслідування.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

У ст. 102 ДС ЗСУ закріплено, що попередження про неповну службову відповідність застосовується одноразово і накладається наказом посадової особи, якій цим Статутом надано таке право. Якщо протягом шести місяців після накладення цього стягнення військовослужбовець не виправив своєї поведінки зразковим виконанням військового обов`язку і стягнення не відіграло своєї ролі, командир приймає рішення про переміщення військовослужбовця на нижчу посаду чи звільнення з військової служби. Подання відповідних документів здійснюється в установленому порядку. Військовослужбовцям, які мають не зняте дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність, чергові військові звання не присвоюються.

На підставі наказу командира військової частини від 11 червня 2019 року №202 з приводу невиходу на службу без поважних причин 10.06.2019 ОСОБА_1 , було призначено службове розслідування, за результатами якого на позивача накладено стягнення у вигляді догани. Пізніше, згідно із наказом командира від 19 березня 2020 року №217 «Про результати службового розслідування та покарання винних», в зв`язку із внесенням відомостей до ЄРДР про відкриття кримінального провадження, на позивача було накладено стягнення у вигляді зауваження.

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач зазначив, що вказане службове розслідування було проведено із значною кількістю порушень, із затримкою строків його проведення, що свідчить про неповноту та необ`єктивність службового розслідування.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд не погоджується із такими висновками позивача з огляду на наступне.

В акті проведення службового розслідування за фактом невиходу на службу позивача без поважних причин, було встановлено, що 09 червня 2019 року у м. Вишеньки Бориспільського району трапилась бійка між молодшим лейтенантом ОСОБА_1 та кількома громадянами, внаслідок якої ОСОБА_1 наніс декілька ударів ножем в область правового плеча громадянину ОСОБА_2 , в результаті чого був затриманий працівниками поліції.

З пояснень позивача було встановлено, що він 10.06.2019 зателефонував командиру 7 роти охорони 3 батальйону та доповів про те, що його забрала швидка допомога, про бійку він доповіді не надав. З пояснень командира ОСОБА_3 було з`ясовано, що 10.06.2019 він виявив відсутність позивача на службі, пізніше йому зателефонував позивач та повідомив, що погано себе почуває і викликав швидку допомогу, але ніяких підтверджуючих документів не зміг надати.

11.06.2019 позивач повторно не вийшов на службу, в телефонній розмові командир дізнався, що позивач знаходиться в Бориспільській ЦЛР. 12.06.2019 року позивач вкотре не з`явився на службу, в зв`язку із чим, для встановлення місця перебування та стану здоров`я останнього до лікарні було направлено медичного інструктора ОСОБА_4 .

За результатами проведеного розслідування було встановлено, що позивач отримав травму внаслідок особистої необережності та не дисциплінованості в позаслужбовий час, що призвело до порушення ним вимог ст. 11,12,13 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме ігнорування дотримання вимог безпеки, невживання заходів щодо запобігання захворювання і травматизму, а також нездійснення своєчасної доповіді безпосередньому начальникові, та винесено стосовно ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення «догана».

Пізніше, в зв`язку із внесенням відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, відповідачем було проведено службове розслідування від 05.03.2020 року, за яким встановлено, що вина військовослужбовця виражається у формі прямого умислу та стала наслідком особистої недисциплінованості. За результатами проведеного розслідування, відповідно до наказу від 19 березня 2020 року на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «зауваження».

Позивач, не погоджуючись із винесеним наказом, зазначає, що відповідач неправомірно застосував до нього дисциплінарні стягнення фактично за один і той самий інцидент.

Суд не погоджується із такими висновками позивача, оскільки дисциплінарне стягнення у вигляді «догана» було накладено на позивача з приводу невиходу на службу без поважних причин та порушенні ст.ст. 11,12,13 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, а дисциплінарне стягнення у вигляді «зауваження», відповідно до наказу від 19 березня 2020 року за порушення ст. 12 Статуту та ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України.

Таким чином, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19 березня 2020 року № 217 «Про результати службового розслідування та покарання винних» в частині, що стосується притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 суд вважає законним та обґрунтованим.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи позивача в частині недотримання строків проведення розслідування.

Так, в матеріалах справи наявні наказ командира військової частин НОМЕР_1 № 33 від 24.12.2019 року про відпустку молодшого лейтенанта ОСОБА_1 01.02.2020, наказ № 25 про повернення із відпустки та виконання службових обов`язків ОСОБА_1 , рапорт заступника командира першого батальйону охорони з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_5 від 08.01.2019 про продовження терміну проведення службового розслідування (наказ від 28.12.2019 №401) до 10.02.2020, в зв`язку із знаходженням позивача у відпустці, наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 5 від 08.01.2020 про продовження терміну проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 .

З огляду на вищенаведені докази, суд вважає, що відповідачем були дотримані строки проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 , призначеного відповідно до наказу від 28.12.2019 року.

Щодо тверджень позивача про те, що до грудня 2019 року останній характеризувався виключно позитивно, а систематичні утиски та цькування зі сторони командування з мотивів дискримінації почались в грудні 2019 року, не знайшли свого підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

Натомість, протилежне було підтверджено показами допитаного в якості свідка ОСОБА_3 .

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні 19.01.2021 року ОСОБА_3 , який з жовтня 2018 року по 2020 рік був безпосереднім командиром позивача, наголосив, що доводи позивача про утиски та цькування є надуманими, оскілки він, як безпосередній командир позивача особисто був зацікавлений у кар`єрному рості та підвищенні професійного рівня військовослужбовця ОСОБА_1 .

Так, рапортами за підписом ОСОБА_3 позивача було неодноразово направлено до навчальних сержантських центрів (курси лідерства).

Про вказане зазначає і сам позивач у позовній заяві, а саме про те, що в 2019 році з ініціативі відповідача, за державний кошт та із збереженням грошового забезпечення, пройшов навчання в Академії Сухопутних військ з подальшим отриманням первинного офіцерського звання.

Як пояснив свідок ОСОБА_3 , саме із проходженням навчання та отриманням первинного офіцерського званням, позивач втратив мотивацію до служби та виконання своїх обов`язків. Зокрема, вказане виразилось і у відсутності позивача на ранкових заходах, в період 2020 року позивач жодного разу не був присутній на навчаннях, в т.ч., як командир взводу вогневої підтримки роти охорони 3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , а отже не здійснював і навчання своїх безпосередніх підлеглих, яких налічується близько 30 осіб.

Як свідчать скорочені оціночні карки військовослужбовця за період з 01.11.2017 по 01.11.2018 та за період з 01.11.2018 по 01.11.2019 (тобто до грудня 2019 року, коли позивач зазначає, що відношення відповідача до нього змінилось), оцінка позивача за всіма критеріями знизилась, а загальна сума балів оцінки впала з 40 до 27.

До того ж, відповідно до службової характеристики ОСОБА_1 , за час проходження служби, останній зарекомендував себе з посереднього боку посередньо дисциплінований військовослужбовець, посередньо знає положення статутів ЗС України, програму бойової підготовки засвоїв на «задовільно», накази та розпорядження командирів і начальників не завжди виконує точно та в строк, у професійному відношенні підготовлений посередньо, схильний до обману та невиконання своїх посадових обов`язків.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14 квітня 2020 року №217 «Про результати службового розслідування та покарання винних» на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Крім того, вказане службове розслідування стало підставою для позбавлення його премії за квітень 2020 року.

Як встановлено судом під час розгляду справи, згідно матеріалів службового розслідування, ОСОБА_1 вимагав у ОСОБА_6 підробити медичні документи та здійснював погрози і образи на її адресу після відмови, а також погрожував медичному персоналу, в т.ч. виявив агресію у формі удару по шафі медпункту.

Не погоджуючись із винесеним наказом, позивач вказує на часові розбіжності у даній справі, а також ідентичність зафіксованих пояснень працівників медпункту, заперечує факт агресії, а зазначені пояснення розцінює, як наклеп і зговір групи осіб, з метою притягнення його до дисциплінарної відповідальності з невідомих йому мотивів.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, зазначає, що у своїх поясненнях позивач не спростовує факт вчинення правопорушення, а лише описує події 05.03.2020 року, як наклеп та зговір групи осіб.

Однак, суд зазначає, що обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку підтверджуються бланками пояснень ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 .

Доводи позивача про те, що пояснення, надані вказаними вище особами є за своїм змістом ідентичними, на думку суду, не можуть спростовувати факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Аналогічність наданих пояснень свідчить про те, що особи, які їх надавали, перебували в одному й тому ж місці та були безпосередніми свідками одних і тих же подій.

Розбіжності у часі прибуття капітана Бондарчука з резервною групою до медпункту, суд вважає несуттєвою обставиною, оскільки вона не впливає на факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04 травня 2020 №246 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби» за підсумками квітня 2020 року, ОСОБА_1 було позбавлено премії на основі раніше накладених на нього дисциплінарних стягнень: наказ командира частини №217 (п.2), дисциплінарне стягнення «догана» (усно) накладене командиром батальйону від 13.04.2020 (п.5), дисциплінарне стягнення «догана» (усно), накладене командиром батальйону від 15.04.2020 (п.6), дисциплінарне стягнення «догана» (усно), накладене командиром батальйону від 23.04.2020 (п. 7), дисциплінарне стягнення «догана» (усно), накладене командиром батальйону від 27.04.2020 (п. 8).

Позивач, не погоджуючись із накладеними дисциплінарними стягненнями, зазначив що вони були застосовані до нього неправомірно, негативно позначились на його фінансовому та моральному стані.

Суд вважає необґрунтованими такі доводи позивача, з огляду на наступне.

Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (Наказ № 260).

Розділ XIV Наказу № 260 присвячений питанню преміювання військовослужбовців ЗСУ.

Відповідно до п. 1 Розділу XIV Наказу № 260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків (п. 3 Розділу XIV Наказу № 260).

Наведеним встановлено, що преміювання військовослужбовця є правом командира військової частини, яке здійснюється на підставі відповідного наказу із урахуванням дисципліни, дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Таким чином, факт наявності або відсутності дисциплінарного стягнення - не єдиний критерій оцінки військовослужбовця у розрізі питання преміювання.

За приписами п. п. 4, 5 Розділу XIV Наказу № 260 при порушенні військової дисципліни, незадовільному виконанні службових обов`язків виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах:

у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління),- 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;

у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «сувора догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління),- 80 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;

у разі накладення на військовослужбовця двох дисциплінарних стягнень «догана» («сувора догана»), оголошених письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління),- 60 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;

у разі накладення на військовослужбовця трьох дисциплінарних стягнень «догана» («сувора догана»), оголошених письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління),- 50 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.

Командир військової частини здійснює преміювання у зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (за винятком випадків, коли таке стягнення знято встановленим порядком у цьому самому місяці).

Військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках:

за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром;

у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - за місяць, у якому така постанова надійшла до військової частини;

у разі накладення на військовослужбовця в календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення "зауваження", - за місяць, у якому накладено дисциплінарні стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром;

у разі відрахування з ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти або науково-дослідної установи через невиконання індивідуального навчального плану (індивідуального плану наукової роботи) або недисциплінованість - за місяць, у якому було здійснено відрахування;

у разі неуспішного закінчення ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти або науково-дослідної установи - за місяць, у якому закінчилося навчання;

у разі звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем - з місяця, у якому надійшов витяг з наказу про звільнення;

у разі порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до матеріальних збитків, - за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності;

у разі скоєння у військовій частині аварій, подій, пов`язаних із загибеллю людей з вини військовослужбовців під час виконання ними службових обов`язків, чи злочинів - за місяць, у якому сталася аварія, подія, пов`язана із загибеллю людей.

Отже, з наведеного вбачається, що не виплата премії позивачу за квітень 2020 року відбулась на підставі накладення на військовослужбовця в календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення "зауваження", - за місяць, у якому накладено дисциплінарні стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром.

Доказів відсутності фактів, за які позивачу були усно накладені дисциплінарні стягнення, позивач суду не надав, відтак суд вважає такі факти доведеними, а тому у відповідача були підстави для позбавлення ОСОБА_1 премії за раніше вчинені правопорушення.

Крім того, в рамках даного адміністративного позову, позивач оскаржує наказ командира військової частини від 29 травня 2020 року №296 «Про результати службового розслідування та покарання винних», відповідно до якого на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. В пункті 2 вказаного наказу зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 12 Статуту внутрішньої служби та ст. 4 Дисциплінарного статуту.

Судом встановлено, що в рамках службового розслідування було виявлено факт відмови ОСОБА_1 виконувати накази командира щодо проведення вогневої підготовки, погроз розстріляти командира ОСОБА_10 , чим було здійснено зрив всього навчання (вогневої підготовки)

В обґрунтування підстав для скасування вказаного наказу, позивач зазначив, що дійсно відмовився від виконання наказу командира батальйона, в зв`язку із тим, що він був відданий у формі нецензурної лайки.

Однак, вказані факти спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також показами свідка ОСОБА_11 , допитаної у судовому засіданні.

Зокрема, відповідно до пояснень та рапортів осіб, які були присутні на стрільбах під час виникнення конфлікту між позивачем та начальником батальйону, особам, які прибули для навчання, перед початком стрільб була віддана команда, яка була виконана усіма, окрім позивача.

Відповідно до пояснень зазначених осіб, ОСОБА_1 , в присутності інших військовослужбовців, заявив своєму безпосередньому командиру ОСОБА_3 , що просить відсторонити його від виконання вправ стрільби, адже він переймається, що може застрелити командира 3 батальйону охорони майора ОСОБА_10 .

Допитана у якості свідка в судовому засіданні 19.01.2021 року ОСОБА_11 , пояснила, що в той день спілкувалась із позивачем, який відповідно до завчасно поданого рапорту відмовився виконувати накази та нести службу, з огляду на «низький морально-психологічний стан». Одразу після надання вказаного рапорту, позивач був направлений на бесіду до офіцера-психолога, за результатами бесіди з якою, остання в рапорті повідомила, що позивач переймався через стан здоров`я своєї матері та виказала занепокоєння, що в даному стані може собі або комусь із складу батальйону нанести шкоду.

Крім того, свідок наголосила, що виконання стрільб є обов`язком для усього батальйону, від якого відмовитись військовослужбовець не має права, а враховуючи посаду позивача (командир взводу вогневої підтримки 7 роти охорони 3 батальйону охорони), він повинен бути взірцем для своїх підлеглих.

У позовній заяві позивач зазначив про однотипність відібраних пояснень в рамках проведеного розслідування, що на його думку, свідчить про необ`єктивний характер проведеного службового розслідування

Суд зауважує, що свідком були надані покази відносно цього факту, які суд вважає обґрунтованими та приймає їх до уваги при розгляді справи, а саме те, що після інциденту на стрільбах командиром батальйону було віддано наказ усім, хто чув обставини конфлікту між позивачем та командиром, надати письмові пояснення, які були в подальшому відібрані психологом ОСОБА_11 . Тобто, до свідка були запрошені лише ті особи, які добровільно виявили бажання надати свої пояснення відносно почутої і побаченої події.

Відносно однотипності наданих пояснень, свідок зазначила, що перед їх відібранням запропонувала особам відобразити в поясненнях, де, коли та свідками якої події вони були. В зв`язку із тим, що вказані особи були присутні на стрільбище, покази їх у часі, місці події та їх обставинах є ідентичними, що є за своїм змістом логічним.

Таким чином, під час розгляду справи судом було підтверджено факт вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення у вигляді невиконання наказу командира батальйону, в зв`язку із чим, наказ № 296 від 29 травня 2020 року є законним та скасуванню не підлягає.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20 липня 2020 року № 406 «Про результати спеціального розслідування» на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «попередження про неповну службову відповідність».

Матеріалами розслідування встановлено, що 09.07.2020 року на ранковому шикуванні батальйону, охорони між майором ОСОБА_12 та молодшим лейтенантом ОСОБА_1 сталась словесна перепалка через те, що позивач проводив відеозйомку, порушуючи наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.07.2020 №74 «Про затвердження інструкції зі зберігання і користування особовим складом Збройних Сил України засобами стільникового зв`язку та іншими електронними засобами». Після словесної перепалки, останні вирушили в сторону спортивного залу військової частини , після чого звернулись до медичного пункту військової частини з травмами.

З пояснень очевидців вказаної події ( ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ) встановлено, що 09.07.2020 майор ОСОБА_12 проводив ранкове інформування щодо заборони користування мобільними телефонами під час несення вартової служби, позивач почав знімати це на відео, в зв`язку із чим ОСОБА_12 звернувся до останнього з вимогою припинити зйомку, на що ОСОБА_1 відреагував у грубій формі та почав провокувати майора ОСОБА_12 піти розібратись на ринг в спортивну залу.

Позивач, заперечуючи проти вказаних подій, пояснив, що відеозйомку не проводив, а пояснення обвинувального характеру, які були надані військовослужбовцями, є ідентичними, що на думку позивача свідчить про їх завчасне моделювання невідомою особою та застосування примусу чи переконання для їх подальшого оприлюднення.

Зазначені вище доводи позивача щодо зловмисного обвинувального характеру наданих військовослужбовцями пояснень відносно події 09.07.2020 року, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Навпаки, наданими письмовими доказами підтверджено, що ОСОБА_1 було вчинене правопорушення, передбачене ст.ст. 13,49,50 Статуту внутрішньої служби, в зв`язку із чим правомірно накладено стягнення у вигляді повідомлення про неповну службову відповідність.

Крім того, доводи позивача стосовно його навмисного притягнення до відповідальності, на підставі пояснень обвинувального характеру, на ґрунті особистих неприязних відносин до нього, суд вважає необґрунтованими, оскільки за фактом вчинення бійки, до відповідальності було притягнуто, як ОСОБА_1 , так і майора ОСОБА_12 , оскільки матеріалами службового розслідування було встановлено вину обох військовослужбовців у вигляді прямого умислу.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 липня 2020 року № 436 «Про врегулювання розміру премії військовослужбовцям частини, які отримали дисциплінарні стягнення», на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «суворої догани». Не погоджуючись із вказаним наказом, позивач зазначив, що розцінює його як суб`єктивне та недоведене покарання з боку військової частини.

Суд звертає увагу, що у рапорті від 31.07.2020 року, позбавлення премії ОСОБА_1 відбулось на підставі дисциплінарного стягнення «сувора догана» за порушення п. 12 ст. 11 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ та наказу командира військової частини №436 від 31.07.2020, а також дисциплінарного стягнення «ПНСВ» наказ командира частини № 406 від 20.07.2020 за систематичне порушення статей 13,49,50 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ.

Відтак, доводи позивача про свавільне накладення на нього дисциплінарних стягнень не знайшло свого підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо усних дисциплінарних стягнень від 13 квітня 2020 року, від 15 квітня 2020 року, від 23 квітня 2020 року, від 27 квітня 2020 року, від 05 травня 2020 року, від 20 травня 2020 року, від 25 травня 2020 року, суд зазначає, що виходячи зі змісту службових карток, начальниками позивача були накладені на нього дисциплінарні стягнення, відповідно до положень ст. 11 Статуту внутрішньої служби. В зв`язку із відсутністю службових розслідувань з цих дисциплінарних стягнень, позивач вважає, що застосовані покарання є недоведеними.

Відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Суд зазначає, що для притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності проведення службового розслідування не є обов`язковим.

Доцільно призначати службові розслідування лише для встановлення причин та умов правопорушень, які завдали матеріальної шкоди чи спричинили інші тяжкі наслідки.

В інших випадках командири (начальники) можуть оперативно прийняти рішення щодо притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності без проведення службового розслідування, що в свою чергу суттєво зменшує навантаження на особовий склад, який залучається до проведення службового розслідування.

Суд наголошує, що під час розгляду справи позивачем жодним чином не спростовано факт відсутності подій, які стали підставою для накладення дисциплінарних стягнень, не надано до суду доказів, які б свідчили про невмотивованість застосованих санкцій, а відтак, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

При цьому суд не надає оцінку заявам-характеристикам ОСОБА_1 , та ставиться до них критично, так як вони надані підлеглими молодшого лейтенанта, а відтак носять суб`єктивний характер.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, наявні в матеріалах справи докази та аналіз норм чинного законодавства свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи, що суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні адміністративного позову, підстави для присудження на користь позивача понесених ним судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254,371 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено і підписано 21.07.2021 року

Суддя Н.Г. Вєкуа