Справа № 260/3325/20
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/3325/20 пров. № А/857/10340/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засіданняШинкар Т. І. Чопко Ю.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ужгородської міської ради на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року (ухвалене у м. Ужгород , за правилами загального позовного провадження, судом під головуванням судді Гаврилка С.Є., повний текст рішення складено -26 квітня 2021 року) у справі № 260/3325/20 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

12 жовтня 2020 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулося з позовом Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, 87, вул. Єреванська, буд. 1, ) до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" задоволено.

Визнано протиправною відмову Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, оформлену рішенням комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 08 липня 2020 року за № 250 "Про надання дозволів на вчинення правочинів про відчуження та набуття майна, право власності на яке або право користування яким мають діти", у наданні дозволу приватному виконавцю Закарпатського виконавчого округу Лукечі О.В. на звернення стягнення на предмет іпотеки: - об`єкт незавершеного будівництва, трикімнатний житловий будинок, загальною площею 149,0 кв.м., житловою площею 53,1 кв.м., готовністю 98 %, та земельну ділянку, площею 0, 0610 га. кадастровий номер :62:002:0055, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належні іпотекодавцю ОСОБА_1 , право користування яким мають діти - ОСОБА_2 , 2008 року народження та ОСОБА_3 , 2011 року народження.

Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Ужгородської міської ради судові витрати із сплати судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві гривні) грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Виконавчий комітет Ужгородської міської ради звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач вказує, що виконавчим комітетом Ужгородської міської ради прийнято рішення №250 від 08.07.2020 року «Про надання дозволів на вчинення правочинів про відчуження та набуття майна, право власності на яке або право користування яким мають діти». Довідками ТОВ «Управління житлом» « 253 від 23.02.2020 року та листом відділу реєстрації місця проживання №1358/18-06 від 28.12.2019 року підтверджуються обставини щодо реєстрації місця проживання матері неповнолітніх дітей у житловому будинку, який є предметом іпотеки. Держава охороняє та захищає права та інтереси дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна у якому мають право проживати діти.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

У зв`язку з критичною ситуацією, що склалася із фінансовим забезпеченням діяльності судів, зокрема, відсутністю асигнувань на оплату послуг з пересилання поштової кореспонденції, копії ухвал суду про відкриття апеляційного провадження та повістки-повідомлення скеровано за допомогою електронних засобів зв`язку на електронну адресу відповідача та третьої особи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Позивач повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв`язку, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. В судове засідання учасники справи не прибули, відповідач та третя особа подали клопотання про розгляд справи без їх участі. Клопотань про відкладення слухання справи учасники справи не направляли.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд виходив з того, що вказаний спір є публічно правовим спором. Також судом прийнято до уваги, що момент укладення договору іпотеки неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були зареєстровані в житловому будинку, що є предметом іпотеки. ОСОБА_4 , як дружина боржника ОСОБА_1 та як матір малолітніх ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , на час розгляду звернення мала на праві власності, і продовжує мати в даний час, трикімнатний житловий будинок, загальною площею 96,1 кв.м., житловою площею 51,1 м.кв., розташований за адресою АДРЕСА_2 , а отже, права дітей на житло фактом реалізації предмету іпотеки, не будуть порушені, так як вони забезпечені іншим житлом, належним на праві власності їхній матері. Крім того, суд урахував, що малолітній ОСОБА_5 , 2015 р.н., не є членом сім`ї ОСОБА_1 , ні сам малолітній, ні батьки малолітнього не є власниками майна, що є предметом іпотеки, в якому зареєстровано місце проживання малолітньої особи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (далі по тесту позивач, АБ "Укргазбанк") та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено кредитний договір № 06/08 МК (далі по тексту Кредитний договір), згідно якого Позичальнику було надано кредит в розмірі 110000 (сто десять тисяч) доларів США строком користування до 10 лютого 2018 року. Додатковою угодою від 19 серпня 2010 року до Кредитного договору було внесено зміни в частині зміни валюти кредиту з доларів США на гривні в сумі 837427,28 грн строком користування до 10 лютого 2018 року (а.с.14-20).

В забезпечення належного виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором, між АБ "Укргазбанк" та Позичальником 11 лютого 2008 року було укладено договір іпотеки за № 06/08 МК-01. З урахуванням змін та доповнень, що внесені договором про внесення змін від 19 серпня 2010 року (далі по тексту Договір іпотеки), Позичальником було передано в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно - земельну ділянку, площею 0,0610 га, кадастровий номер :62:002:0055, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також все що на ній знаходиться, а саме - об`єкт незавершеного будівництва трикімнатний житловий будинок літ.А, житловою площею 53.1 кв.м., загальною площею 149.0 кв.м. готовністю 98 % з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (далі - Предмет іпотеки) (а.с.21-27).

В зв`язку з невиконанням Позичальником зобов`язань за Кредитним договором, АБ "Укргазбанк" завернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором та звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15 лютого 2012 року, що ухвалене у справі № 2-2247/11 за позовом АБ "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, позов банку задоволено, присуджено стягнути з Позичальника заборгованість за Кредитним договором в розмірі 1029429,91 грн, штраф в розмірі 40185 грн за невиконання Договору іпотеки та 1820 грн судових витрат (а.с.28-30).

06 червня 2012 року, на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 лютого 2012 року, судом було видано виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , який було пред`явлено до виконання (а.с. 31).

Заявою від 14 листопада 2019 року за № 518/683/2019 АБ "Укргазбанк" звернувся до приватного виконавця округу Закарпатської області Лукеча О.В., про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого 06 червня 2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області по справі № 2/712/4170/12 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором в розмірі 1029429,91 грн., штрафу в розмірі 40185 грн за невиконання Договору іпотеки та 1820 грн судових витрат. 15 листопада 2019 року приватним виконавцем Лукеча О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60622380 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с.32).

Під час здійснення виконавчого провадження № 60622380 стягнення було звернено на заставне майно боржника предмет іпотеки. 17 грудня 2019 року в межах ВП № 60622380 приватним виконавцем Лукеча О.В. було здійснено опис майна ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,0610 га, кадастровий номер :62:002:0055, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, з розташованим на ній трикімнатним житловим будинком літ.А, житловою площею 53,1 кв.м., загальною площею 149,0 кв.м. з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , про що було складено постанову про опис та арешт майна боржника (а.с. 33).

З метою перевірки складу осіб зареєстрованих/проживаючих за місцезнаходженням предмету іпотеки, приватним виконавцем Лукеча О.В. було направлено відповідний запит до органу реєстрації.

У відповідності до довідки, наданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 28 грудня 2019 року за № 1358/18-06, на запит приватного виконавця Лукеча О.В. від 17 грудня 2019 року за № 60622380, за адресою АДРЕСА_1 , станом на 28 грудня 2019 року зареєстровані: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .. ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 34).

У довідці від 13 лютого 2020 року за № 253, наданій ТзОВ "Управління житлом" Король Сергію Юрійовичу та яка пред`явлена останнім приватному виконавцю Лукечі О.В., зазначено, що разом з ОСОБА_1 , 1978 р.н. за адресою АДРЕСА_1 . зареєстровані: сестра - ОСОБА_7 , 1977 р.н.; племінниця - ОСОБА_8 , 1998р.н., племінниця - ОСОБА_10 , 2001 р.н.; брат - ОСОБА_9 , 1977 р.н.; дружина - ОСОБА_4 , 1984 р.н.; донька - ОСОБА_2 , 2008 р.н.; син - ОСОБА_3 , 2011 р.н., син племінниці - ОСОБА_5 , 2015р.н.; дідусь - ОСОБА_6 . 1928 р.н. (а.с. 35).

Згідно відповіді ТзОВ "Управління житлом" від 17 лютого 2020 року за № 15, наданої на запит приватного виконавця Лукеча О.В. від 12 лютого 2020 року № 60622380, ТзОВ "Управління житлом" довідку про осіб зареєстрованих за адресою АДРЕСА_1 надати не може, позаяк будинок за вказаною адресою не знаходиться на балансі та утриманні ТОВ "Управління житлом". Для отримання запитуваної інформації, особи, які зареєстровані у будинку, мають надати TOB "Управління житлом" будинкову книгу, з якої робиться виписка (а.с. 36).

Керуючись вимогами Закону України "Про виконавче провадження", Інструкції з організації примусового виконання рішень приватний виконавець Лукеча О.В., клопотанням від 17 червня 2020 року за № 60622380/3810, звернувся до Служби у справах дітей Ужгородського міськвиконкому, щодо надання дозволу на реалізацію будинку що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . У поданому зверненні приватний виконавець Лукеча О.В. зазначив, що дружині боржника ОСОБА_4 належить на праві власності інше нерухоме майно житлового призначення, а саме - трикімнатний житловий будинок з двома земельними ділянками розташовані за адресою АДРЕСА_2 , а отже права дітей на житло в разі реалізації вищеназваного предмету іпотеки будуть забезпечені іншим житлом (а.с. 39).

Листом від 10 липня 2020 року за № 473/23/01-12 Служба у справах дітей Ужгородської міської ради надіслала приватному виконавцю Лукечу О.В. витяг з рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 250 від 08 липня 2020 року, яким відмовлено приватному виконавцю у наданні дозволу на звернення стягнення на предмет іпотеки об`єкт незавершеного будівництва, трикімнатний житловий будинок загальною площею 149,0 кв.м., житловою площею 53,1 м.кв. та земельної ділянки площею 0,0610 га кадастровий №:62:002:0055, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , право користування яким мають малолітні ОСОБА_2 , 2008р.н., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_11 , 2015 р.н. (а.с.40, 41).

Не погоджуючись з вказаною відмовою, вважаючи, що така відмова суб`єкта владних повноважень порушує його права позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Водночас, визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Натомість, як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 815/7008/15 (провадження №11-1149апп18), до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України") суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З фактичних обставин справи видно, що даний спір виник щодо правомірності рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 250 від 08.07.2020 року, як органу опіки та піклування, яким відмовлено в наданні дозволу приватному виконавцю на реалізацію незавершеного будівництва, трикімнатного житловий будинку, готовністю 98%, що є об`єктом іпотеки та право користування, яким мають малолітні діти: ОСОБА_2 , 2008 р.н., ОСОБА_3 , 2011 р.н. та ОСОБА_11 , 2015 р.н. (а.с.а.с. 40, 41).

Оскаржене рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської прийняте за наслідками вчинення приватним виконавцем Лукечею О.В. виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 60622380 і таке рішення спрямоване на реалізацію майнових прав дітей, які проживають у незавершеному будівництві, трикімнатного житлового будинку, загальною площею 149,0 кв.м., житловою площею 53,1 кв.м., готовністю 98 %, розміщеного на земельній ділянці, площею 0, 0610 га. кадастровий номер :62:002:0055, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та які є предметом іпотеки.

Також судом враховано, що рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради спрямоване на реалізацію майнових прав дітей та за твердженням позивача, впливає на його права та інтереси щодо вказаного житлового будинку, який є предметом іпотеки, та кошти за реалізацію якої в рамках виконавчого провадження будуть спрямовані на погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на наведене, враховуючи характер спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про те, що вказаний спір не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновки судів першої інстанції про розгляд справи в порядку адміністративного судочинства є помилковим.

Подібна правова позиція викладалася Верховним Судом під час розгляду близьких за змістом правовідносин у постановах від 21 лютого 2020 року у справі №337/2021/17 (2-а/337/159/2017), від 16 вересня 2020 року у справі № 826/11456/18, від 20 січня 2021 року у справі № 808/2135/18, 31 березня 2021 року у справі № 260/1736/20.

Прикладом того, що аналогічні справи розглядаються в порядку цивільного судочинства може слугувати, зокрема, постанова Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 686/19338/17.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає нормам процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям постанови про закриття провадження у даній справі.

З огляду на відсутність понесених судових витрат у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ужгородської міської ради задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у справі № 260/3325/20 скасувати.

Ухвалити постанову, якою провадження у справі №260/3325/20 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 22 липня 2021 року.