Справа № 140/3830/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року ЛуцькСправа № 140/3830/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен календарний рік служби не в повному обсязі;

- зобов`язати нарахувати та виплатити одноразову грошову допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен календарний рік служби (з врахуванням раніше виплаченої суми).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що з листопада 1995 року по січень 2002 року та з березня 2002 року по березень 2021 року проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 та знаходився на всіх видах матеріального та фінансового забезпечення, які передбачені законодавством для військовослужбовців. 12.03.2021 наказом начальника Луцького прикордонного загону позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Вислуга років станом на 13.03.2021 становить календарна 25 років 02 місяці 28 днів; пільгова 00 років 02 місяці 28 днів; всього 25 років 04 місяці 04 дні. 30.03.2021 відповідач виплатив позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, однак лише за 19 повних років служби в сумі 104 778 грн 51 коп.

Позивач звертався до відповідача із відповідною вимогою що неврахування повної вислуги років при нарахуванні та виплаті вказаної допомоги, однак отримав відмову.

ОСОБА_1 вважає таку бездіяльність відповідача щодо невиплати та не нарахування одноразової грошової допомоги у повному розмірі, а саме 50 відсотків грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби протиправною та такою, що суперечить вимогам законів України та порушує конституційні права позивача.

Позивач зазначає, що при звільненні 03.01.2002 одноразова допомога при звільненні не виплачувалась, оскільки на той момент вислуга років становила менше 10.

03.01.2002 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №3 його звільнено та виключено зі списків особового

З урахуванням наведеного позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав. В обґрунтування цієї позиції вказав, що ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу в Луцькому прикордонному загонів Державної прикордонної служби України. Військову службу позивач проходив у наступні періоди: з 27.11.1995 по 03.01.2002 строкова служба, служба у в/ч НОМЕР_2 , служба у в/ч НОМЕР_3 , служба у в/ч НОМЕР_1 ; з 03.01.2002 по 13.03.2002 звільнення з військової служби та перебування у запасі; з 13.03.2002 по 13.03.2021 служба у в/ч НОМЕР_1 . Вислуга років позивача станом на 13.03.2021 становить: календарна 25 років 01 місяць 06 днів; пільгова 00 років 02 місці 28 днів; всього 25 років 04 місяці 04 дні. Оскільки інформація про фінансовий стан позивача за період з 27.11.1995 по 03.01.2002 (в тому числі чи здійснювалась виплата після звільнення у 2002 році) в ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент звільнення та на даний час відсутня, тому Луцький прикордонний загін виплатив неоспорювану суму, а саме за повних 19 календарних роки, розрахунок яких відбувся за період з 13.03.2002 по 13.03.2021.

З наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проходив військову службу в Луцькому прикордонному загонів Державної прикордонної служби України. Так, позивач проходив військову службу у наступні періоди: з 27.11.1995 по 03.01.2002 строкова служба, служба у в/ч НОМЕР_2 , служба у в/ч НОМЕР_3 , служба у в/ч НОМЕР_1 ; з 03.01.2002 по 13.03.2002 звільнення з військової служби та перебування у запасі; з 13.03.2002 по 13.03.2021 служба у в/ч НОМЕР_1 .

Зокрема, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.01.2002 №3 ОСОБА_1 виключено з списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення за статтею 26 частиною 6 пунктом «Ж» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту командуванням частини) Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу» з 03.01.2002.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 12.03.2021 №139-ос ОСОБА_1 , звільнено з військової служби за наказом в.о. начальника 6 прикордонного загону від 12.02.2021 №90-ОС за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 13.03.2021.

Як слідує з вказаного наказу, вислуга років ОСОБА_1 станом 13.03.2021 становить: календарна військова 25 років 01 місяць 06 днів; пільгова 00 років 02 місці 28 днів; всього 25 років 04 місяці 04 дні.

Вказаним наказом також передбачено, що виплата відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх з справ України від 25.06.2018 №558, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 19 повних календарних років служби в сумі 122 246 грн 95 коп.

30.03.2021 на картковий рахунок позивача від Луцького прикордонного загону надійшли кошти у розмірі 104 778 грн 51 коп.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби - 25 років протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби у 2021 році) (далі - Закон №2011-XII) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно абзацу 6 частини другої статті 15 Закон №2011-XII у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Аналогічні приписи містяться у пункті 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх з справ України від 25.06.2018 №558, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306 (далі Інструкція №558).

Так, відповідно до пункту 9 розділу V вказаної Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).

Військовослужбовцям у разі повторного їх звільнення зі служби грошова допомога, передбачена пунктами 1, 2 цієї глави, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої одноразової грошової допомоги.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей».

З аналізу статті 15 Закону №2011-XII та пункту 9 розділу V Інструкції №558 слідує, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.

При цьому, положеннями статті 15 Закону №2011 та пункту 9 розділу V Інструкції №558 встановлено виняток, за умови якого повторно звільненій з військової служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, зокрема ненабуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.

Як встановлено судом, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.01.2002 №3 ОСОБА_1 виключено з списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення за статтею 26 частиною 6 пунктом «ж» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту командуванням частини) Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу» з 03.01.2002.

Відповідно до редакції частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка була чинна на час першого звільнення ОСОБА_1 з військової служби 03.01.2002, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, при звільненні з військової служби за вислугою строку служби, віком, станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням штатів або з організаційними заходами в разі неможливості використання на службі виплачується грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується грошова допомога у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, грошова допомога, передбачена цим пунктом, не виплачується.

Тобто на той час право на виплату грошової допомоги не пов`язувалося з наявність певної вислуги років.

Як слідує з матеріалів справи, при повторному звільненні ОСОБА_1 у 2021 році йому виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 19 повних календарних років. При цьому як вказує відповідач, розрахунок вислуги позивача (19 років) відбувся за період з 13.03.2002 по 13.03.2021, вислуга років за період з 27.11.1995 по 03.01.2002 до розрахунку грошової допомоги не враховувалася у зв`язку з відсутністю інформації про фінансовий стан позивача з 27.11.1995 по 03.01.2002 (в тому числі чи здійснювалася виплата після звільнення у 2002 році).

Разом з тим, позивач не надав суду доказів на підтвердження твердження про неотримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при першому звільненні з військової служби з 03.01.2002.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно, на підставі та в межах наданих повноважень нараховано позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попереднього служби.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, позовні вимоги є необґрунтованими, не доведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк