Справа № 480/6450/21
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
22 липня 2021 року Справа № 480/6450/21
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Бондар С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 через систему "Електронний суду" звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в якому просить:
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області 200000 (двісті тисяч гривень) на відшкодування завданої моральної шкоди.
При цьому позивач просить звільнення його від сплати судового збору.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу.
Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.161 КАС України.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Із позовної заяви вбачається, що документ, який підтверджує сплату судового збору, до позову не додано.
За приписами ч. 1 ст. 3 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Тобто необхідною умовою розгляду судом позовної заяви є сплата особою, яка звертається з цією заявою, судового збору у визначеному розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно із пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2021 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270 грн.).
У позовній заяві позивач просить визнати дії, бездіяльність протиправними та зобов`язати вчинити дії, тобто заявлено вимогу немайнового характеру.
Таким чином, сума судового збору, що повинна бути сплачена при поданні даної позовної заяви складає 908 грн.
Однак позивачем не надано доказів сплати судового збору в належному розмірі.
Враховуючи викладене, позивачу необхідно подати докази сплати судового збору на суму 908грн за наступними реквізитами:
-Отримувач - ГУК Сум.обл/Сумська МТГ/22030101
-Банк отримувача - Казначейство України(ел. адм. подат.)
-Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37970404
-Найменування коду класифікації доходів бюджету - Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)
-Наявність відомчої ознаки - "84" Окружні адміністративні суди.
Разом з цим, позивачем в позовній заяві заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору згідно з пунктом 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір».
Пунктом 13 ч. 2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішують судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Отже позовну вимогу про відшкодування шкоди заявлену в адміністративному судочинстві обов`язково зумовлює вимога про вирішення публічно-правового спору (наприклад визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень).
В такому випадку вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір.
Водночас за вимогу, яка її зумовлює, такий платіж сплачується, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 05.03.2020 у справі №597/664/18, в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 02.05.2019 (справа №9901/167/19) та Верховного Суду від 13.03.2018 (справа №820/5268/17).
У даному випадку за вимоги щодо стягнення з відповідача суми моральної шкоди в розмірі 200000,00 грн. судовий збір не повинен справлятися в силу норм Закону України "Про судовий збір".
Однак, у позовній заяві ОСОБА_1 заявляє також інші вимоги, не пов`язані із відшкодуванням моральної шкоди, зокрема, немайнового характеру, та які підлягають оплаті судовим збором.
Також у клопотанні про звільнення позивача від сплати судового збору, ОСОБА_1 посилається на частину 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до яких споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Так, відповідно до ст. 1-1 Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Відповідно до п.п.2, 3, 4, 18, 22 статті 1 вказаного Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Виробник - суб`єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб`єкта господарювання; або імпортує товар. Продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.
Отже Закон України "Про захист прав споживачів" не розповсюджується на публічно-правові відносини, зокрема, пов`язані з пенсійним забезпеченням. Позивач не є споживачем, а відповідач не є виробником чи продавцем товарів, виконавцем робіт або надавачем послуг в розумінні вказаного закону.
Тому доводи позивача про наявність підстав для звільнення його від сплати судового збору з огляду на вимоги Закону України "Про захист прав споживачів" не ґрунтуються на законі.
Вказані висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, висловленою в ухвалі від 24.03.2020 у справі №480/4274/19.
Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження підстав для задоволення його клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Позивач вказав, що він є пенсіонером 70 років, особою похилого віку, що знаходиться під захистом Законом України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", а також позивачу призначена субсидія.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Дана норма закону кореспондується з положеннями статті 8 Закону України Про судовий збір.
Отже єдиною підставою для вчинення дій, зазначених у ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд та ст. 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування судом майнового стану сторін.
При цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Тобто, звільнення, зменшення, відстрочення, розстрочення сплати судового збору за клопотанням сторони є правом суду, а не його обов`язком, тому відбувається на розсуд суду у кожному конкретному випадку на підставі поданих стороною доказів та наведених у клопотанні підстав.
Майновий стан визначається за сукупністю доказів, зокрема: довідки про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківських документів про відсутність на рахунку коштів, довідки податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків.
Суд зазначає, що саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення від сплати судового збору; обов`язок сплатити судові збори, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.
Проте суд зазначає, що на підтвердження свого скрутного майнового стану, позивачем взагалі не надано суду жодного доказу.
Слід також зазначити, що оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).
У даному випадку, враховуючи також положення ст. 8 Закону України «Про судовий збір» («Відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати»), звертаючись до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, позивач не надав жодних документальних підтверджень, які б посвідчували його матеріальне становище і, зокрема, розмір доходу, отриманого у 2020 році.
При цьому суд зазначає, що ненадання позивачем доказів, якими обґрунтовується його майновий стан, позбавляє суд можливості визначити, чи перевищує розмір судового збору, який необхідно сплатити позивачу при поданні даної позовної заяви до суду, 5 % розміру його річного доходу.
Приймаючи до уваги викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.
Щодо посилання позивача на призначення йому субсидії, суд зазначає, що до матеріалів позовної заяви позивачем надано повідомлення про призначення субсидії, яким встановлено відсоток обов`язкової частки сплати 14,64%, призначено грошову готівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2019 року по квітень 2020 року.
Суд звертає увагу, що повідомлення про призначення субсидії не може бути розцінено як належний доказ на підтвердження скрутного матеріального становища позивача, оскільки не може містити жодних відомостей про те, що позивач не має будь-яких інших доходів та про розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік, а відтак не може бути підставою для звільнення від сплати судового збору також в порядку, передбаченому ст. 8 Закону України "Про судовий збір".
Позивач не надав суду доказів його скрутного майнового стану, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за попередній календарний рік, витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Крім того, відповідно до положень частини 8, 9 ст. 44 КАС України процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). У разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Позивач, в порушення вказаних вимог, про подачі до суду документів в електронній формі, не надав докази надсилання листом з описом вкладення відповідачу копій поданих до суду документів.
Тому позивачу необхідно усунути вказані недоли позовної заяви шляхом:
- надання суду оригіналу квитанції про сплату судового збору,
- або надання суду належних доказів скрутного майнового стану (відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за попередній календарний рік, витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування),
- надання суду повідомлення про призначення субсидії, яким встановлено відсоток обов`язкової частки сплати 14,64%, призначено грошову готівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2020 року по квітень 2021 року;
- надання суду доказу надсилання листом з описом вкладення відповідачу копій поданих до суду документів (позовна заява та додатки).
Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди - залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута позивачу.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Бондар