Справа № 149/1799/21
Суддя: Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/1799/21
Провадження №2-а/149/30/21
Номер рядка звіту 141
РІШЕННЯ

Іменем України

22.07.2021 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді Гончарук-Аліфанової О.Ю.,

при секретарі Коломієць В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Вінницькій області Джулепи Андрія Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 826226 від 29 червня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

9 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Вінницькій області Джулепи А. А., Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 826226 від 29 червня 2021 року

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПП у Вінницькій області Джулепи А. А. серії ДП19 № 826226 від 29 червня 2021 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 9 ст. 133-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 гривень. Позивача вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. В описовій частині постанови відсутня об`єктивна сторона правопорушення. Також, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова, яка не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в даній постанові. При цьому, інспектором Джулепою А. А. було проігноровано порядок встановлений ст. ст. 278, 279 КУпАП. Тому оскаржувану постанову просив визнати протиправною та скасувати.

Ухвалою суду від 13 липня 2021 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників. Відповідачам визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник Департаменту патрульної поліції встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на наступне. Так, із постанови вбачається, що 29 червня 2021 року у м. Хмільник по вул. Свободи, 19, позивач, керуючи транспортним засобом "Volkswagen LT 35" д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював регулярні перевезення пасажирів маршрутом Хмельницький-Хмільник, надаючи послуги на комерційній основі не пройшов медичний передрейсовий огляд, чим порушив вимоги п. 9 ст. 133-1 КУпАП. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів відносно позивача. Після чого було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інспектором було винесено постанову за ч. 9 ст. 133-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., відповідно до санкції статті.

Беручи до уваги, що сторони повідомлені про розгляд справи в порядку ст. 268 КАС України, клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надійшло, сторонами подано заяви по суті справи, передбачені ст. 269 КАС України, розгляд справи проводився у спрощеному провадженні без виклику сторін, що також відповідає вимогам ч. 1 ст. 286 КАС України.

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Так, ч. 9 ст. 133-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевезення пасажирів чи вантажів водієм, який не пройшов щозмінного передрейсового медичного огляду водіїв транспортних засобів, або перевезення без проведення передрейсового контролю технічного стану транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії ДП 18 № 826226 від 29 червня 2021 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за за ч. 9 ст.133-1 КУпАПіз застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Згідно даної постанови, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом "Volkswagen LT 35" д.н.з. НОМЕР_1 29 червня 2021 року о 13 год. 15 хв. у м. Хмільник по вул. Свободи здійснював регулярні перевезення пасажирів по маршруту Хмельницький-Хмільник, надаючи послуги на комерційній основі, не пройшов медичний огляд, передрейсовий медичний огляд чим порушивЗУ "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух" та скоїв правопорушення, передбачене ч. 9 ст. 133-1 КУпАП.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 686/11314/17.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 23.10.2018 р. по справі №743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17, від 23.10.2019 р. по справі №357/10134/17.

На підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення у відзиві на позовну заяву представником Департаменту патрульної поліції було додано фото із сайту "Електронний кабінет пасажироперевізника", на якому за параметрами пошуку введені номера НОМЕР_1 та міститься відповідь "нічого не знайдено". Інших доказів на підтвердження зазначених в постанові, яка оскаржується, ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 133-1 КУпАП (факту здійснення позивачем регулярних пасажирських перевезень, маршруту, дати, часу вчинення правопорушення, надання послуг позивачем , їх комерційної основи) суду не надано.

Інспектор посилається на порушення ОСОБА_1 . Закону України "Про автомобільний транспорт" та "Про дорожній рух" однак не зазначено які саме норми вказаних законів ним були порушені.

Відповідно до правової позиції наведеній у Постанові Верховного суду від 22 травня 2020 року у справі № 513/899/16-а постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Окрім того, працівник поліції, при винесенні постанови, не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували факт правопорушення та вину водія у його скоєнні. При розгляді справи інспектором взагалі не досліджувались докази по справі, а у пункті 8 "До постанови додаються" нічого не зазначено.

При цьому, суд враховує, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачами не надано жодних об`єктивних і беззаперечних доказів, які б підтверджували наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 133-1 КУпАП.

Стаття 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Вінницькій області Джулепа А. А. при прийнятті оскаржуваної постанови порушив зазначені вище норми КУпАП, доказів винуватості позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 133-1 та правомірності свого рішення суду не надав, вимоги позивача щодо скасування постанови знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому позов підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133-1, 251, 255, 280 КУпАП, ст. ст. 77, 79, 132, 134, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Скасувати постанову серії ДП18 № 826226 від 29 червня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 9 ст. 133-1 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань (03048, вул. Федора Ернеста, 3, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Хмільницьким МРВ УМВС України у Вінницькій області 24 червня 1997 року, РНОКПП НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору при звернені до суду у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду апеляційним судом апеляційної скарги.

Суддя:/підпис/

З оригіналом вірно: