Справа № 640/4903/21
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року м. Київ № 640/4903/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства «Будпостач»
доКиївської митниці Держмитслужби
провизнання протиправним та скасування рішення,-
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Будпостач» (далі по тексту - позивач, ПП «Будпостач») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби від 22.09.2020 № UA100000/2020/200048/2 про коригування митної вартості товарів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПП «Будпостач» для митного оформлення імпортованого товару надано митниці основні документи, які підтверджують митну вартість товару за ціною контракту, проте відповідачем, протиправно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору щодо подібних товарів) та необґрунтовано винесено рішення про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2021 року прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та встановлено, що справа буде розглядатись суддею Абловим Є.В. в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 23 березня 2021 року.

Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали для надання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, або заяву про визнання позову.

Довідкою, складеною секретарем судового засідання від 23.03.2021 розгляд справи перенесено у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Розгляд справи відкладено на 06.04.2021.

Довідкою, складеною секретарем судового засідання від 06.04.2021 розгляд справи перенесено у зв`язку з неявкою представників сторін у судове засідання. Розгляд справи відкладено на 11.05.2021.

15 квітня 2021 через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній вказав, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 22.09.2020 прийнято відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим, а тому, на думку відповідача, підстави для його скасування відсутні.

Довідкою, складеною секретарем судового засідання від 11.05.2021 розгляд справи перенесено у зв`язку з неявкою представників сторін у судове засідання. Розгляд справи відкладено на 01.06.2021.

21 травня 2021 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва до суду від ПП «Будпостач» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягає на заявлених позовних вимогах.

31 травня 2021 через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про участь Київської митниці Держмитслужби у судових засіданнях у справі №640/4903/21 в режимі відеоконференції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва у задоволенні клопотання Київської митниці Держмитслужби про розгляд справи в режимі відеоконференції відмовлено.

В судове засідання 01.06.2021 з`явився представник позивача, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2021 ухвалено подальший розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

10 червня 2021 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва до суду від позивача надійшло клопотання про приєднання додаткових документів.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У С Т А Н О В И В:

15 вересня 2016 року між компанією QINGDAO JUNFENG INDUSTRY COMPANY LIMITED (за контрактом - продавець) та Приватним підприємством «Будпостач» (за контрактом - покупець) було укладено контракт № 809, за умовами якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує та отримує сітку із скловолокна згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною цього контракту.

25.05.2020 продавець листом повідомив позивача щодо нового прайс листа на товари у зв`язку великим об`ємом закупок, а 18.06.2020 продавець надав позивачу прайс лист.

24.07.2020 продавець виписав на ім`я позивача комерційний інвойс №JF20-06049 у якому вказав ціну сітки із скловолокна в сумі 21 600 дол. США.

27.07.2020 продавець для вивезення товарів з Китаю до України оформив митну декларацію країни відправлення №00574940 за ціною 21 600 дол. США.

28.08.2020 продавець одержав сертифікат походження товарів №20С3702А1894/00110, а також передав товари перевізнику та одержав в нього коносамент №204144272.

03.09.2020 перевізник надав позивачу рахунок на оплату транспортних витрат №5609 161577 по доставці товарів від порту Qingdao в Китаї до порту м. Чорноморська Одеської області в Україні.

21.09.2020 товари були доставлені з м. Чорноморська Одеської області до Київської митниці на підставі міжнародної товарно-транспортної накладної CMR від 18.09.2020 № 623.

21.09.2020 позивач склав для надання до митного органу лист про те, що товари, вказані в комерційному інвойсі від 24.07.2020 №JF20-06049, не оплачувалися та будь-які інші платежі, зокрема страхові, не здійснювалися.

З метою митного оформлення товару, ввезеного в Україну на підставі вказаного вище контракту, «Будпостач» подано до Одеської митниці електронну митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ від 22 вересня 2020 року №UA100670/2020/105762 (також - ЕМД), якою задекларовано: сітку зі скловолокна полотняного переплетення в рулонах, висотою 1 м, в рулоні: склосітка, розмір вічка 4*4 мм, щільністю 160 г/м 2, 1*50 м рулон- 1800 рулонів. Країна виробництва: CN, Виробник: QINGDAO JUNFENG INDUSTRY COMPANY LIMITED. Ціна: загальна вартість 21 600, 00 доларів США.

Одночасно, з вказаною вище ЕМД декларантом було подано до відповідача перелік документів, що підтверджує заявлену митну вартість товарів, передбачених ч. 2 статті 53 Митного кодексу України (далі також - МК України), а саме:

- Контракт від 15.09.2016 №809, який укладений між ПП «Будпостач» та виробником товарів компанією QINTGDAO JUNFENG INDUSCTRY COMPANY LIMITED (Китай); -Доповнення від 01.09.2017 № 1 до контракту від 15.09.2016 №809;

- Доповнення від 30.11.2018 № 4 до контракту від 15.09.2016 №809;

- Доповнення від 30.11.2018 № 5 до контракту від 15.09.2016 №809;

- Доповнення від 02.04.2019 № 6 до контракту від 15.09.2016 №809;

- Доповнення від 06.05.2019 № 7 до контракту від 15.09.2016 №809;

- Прайс лист компанії QINTGDAO JUNFENG INDUSCTRY COMPANY LIMITED від 18.06.2020;

- Комерційний інвойс від 24.07.2020 №JF20-06049;

- Митна декларація країни відправлення від 27.07.2020 №00574940;

- Сертифікат походження від 28.08.2020 №20С3702А1894/00110;

- Коносамент від 28.08.2020 №204144272;

-Договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711;

- Рахунок-фактура від 03.09.2020 № за транспортні послуги;

- Лист ПП «Будпостач» до Київської митниці Держмитслужби від 21.09.2020 про відсутність оплати за товари та страхування;

- Лист продавця до ПП «Будпостач» від 25.05..2020;

- Трекінг контейнерів із сайту суднохідної компанії, що здійснила морське перевезення від 08.09.2020;

- Міжнародна транспортна накладна CMR від 18.09.2020 №623;

- Виписка з бугалтерії ПП «Будпостач» - видаткова накладна від 09.07.2020;

- Витяг з мережі інтернет щодо продажу схожого товару на ринку Китаю.

За наслідками опрацювання наданих документів відповідач дійшов висновку, що документи подані для визначення митної вартості товару відповідно до пункту 5 статті 54, пункту 1,4 статті 337, 320 положень МК України містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо складових митної вартості, а саме: не надано документів щодо страхування вантажу та не надано інформації щодо здійснення страхування перевізником чи відсутність такого.

Тому, митний орган запропонував декларанту позивача надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) виписку з бухгалтерської документації;

4) каталоги, специфікації, виробника товару;

5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За наслідками опрацювання наданих документів, на виконання вимог п. 6 статті 54 МК України, Київською митницею Держмитслужби було відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100670/2020/00105.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 22 вересня 2020 року №UA100000/2020/200048/2.

Зокрема, відповідно до рішення №UA100000/2020/200048/2 митна вартість товару визначена із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості відповідно до положень ст. 60 МК України (за ціною договору щодо подібних товарів) у розмірі 1,51 доларів США за 1 (кг).

В подальшому відповідачем надано згоду на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов`язання, шляхом сплати різниці між сумою митних платежів обчисленою декларантом та обчисленою митним органом в сумі 15 491,24 грн.

01.12.2020, не погоджуючись зі спірним рішенням та на виконання вимог ч. 8 ст. 55 МК України, позивач направив відповідачу лист №2336/юр до якого приєднав додаткові документи, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість:

- Лист ПП «Будпостач» від 27.10.2020 №2294/ЮР до продавця компанії QINTGDAO JUNFENG INDUSCTRY COMPANY LIMITED (Китай) щодо ціни товарів;

- Лист від 12.11.2020 продавця товарів компанії QINTGDAO JUNFENG INDUSCTRY COMPANY LIMITED (Китай) до ПП «Будпостач» про підтвердження ціни товарів;

- Прайс лист від 18.06.2020 компанії QINTGDAO JUNFENG INDUSCTRY COMPANY LIMITED (Китай), що засвідчений Свідоцтвом від 01.09.2020 №203700В0/011172 Міжнародної торгової палати Китаю, що підтверджує заявлену декларантом ціну товару;

- Висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями - Звіт про незалежну оцінку товару Юридичної компанії «Правозахист Україна» від 27.11.2020 №231.

08.12.2020 № № 7,8-8/15/11/24348 відповідач направив позивачу листа, в якому зазначено, що за результатом розгляду встановлено, шо декларантом не усунуто причини коригування митної вартості та відмовив у визнанні заявленої митної вартості при розгляді наданих позивачем додаткових документів.

Незгода із прийнятим відповідачем рішенням про коригування митної вартості товарів обумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України (тут і далі по тесту всі нормативно-правові акти наведені в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 34-1 ч. 1 статті 4 МК України, органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до положень статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. (ч. 2 статті 52 МК України).

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 статті 52 МК України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. (ч.ч. 8, 9 статті 52 МК України).

Відповідно до ч. 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1 та 2 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодекс (ч. 3 статті 54 МК України).

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

- проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

- звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

- застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 вказаної статті).

Відповідно до ч. 12 статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно з ч. 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч. 7 статті 55 МК України).

Згідно з ч. 8 вказаної статті МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Відповідно до ч. 9 статті 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частини 5-8 статті 58 МК України).

Відповідно до ч. 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України 24 травня 2012 року № 599, визначають порядок заповнення декларації митної вартості (далі - ДМВ), яка використовується:

декларантом або уповноваженою ним особою - при визначенні та заявленні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту;

митним органом - при здійсненні контролю за правильністю визначення декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту.

Відповідно до пункту 1.3 вказаних Правил, ДМВ подається в установленому порядку митному органу, що здійснює митне оформлення товарів, разом з митною декларацією на оцінювані товари.

Пунктом 1.14 Правил передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Посадовою особою митного органу заповнюється графа ДМВ «Для відміток митного органу». На основному аркуші, крім реєстраційного номера ДМВ, повинно бути зазначене рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів (пункти 2.1, 2.2 вказаних Правил).

Відповідно до пункту 2.3 Правил, при електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.

При електронному декларуванні повідомлення про необхідність подання документів вважається одержаним декларантом або уповноваженою ним особою з часу надходження до митного органу повідомлення в електронній формі від декларанта або уповноваженої ним особи про одержання цього повідомлення. При електронному декларуванні декларант або уповноважена ним особа надсилає повідомлення про відмову у подачі документів у складі електронного повідомлення, засвідченого електронним підписом (пункти 2.4, 2.5 Правил).

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 22 вересня 2020 року (графа 33 - обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості) вбачається, що на момент митного оформлення додані до ЕМД документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей щодо складових митної вартості.

Митним органом було встановлено, що декларантом не було подано документів щодо страхування вантажу та не надано інформації щодо здійснення страхування перевізником чи відсутність такого.

Також, було встановлено, що відповідно до інвойсу JF20-06049 від 24 липня 2020 року умовами оплати зазначено « 90 днів від дати коносаменту». Відповідно до ч.3 ст. 53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості до митного оформлення декларант зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінювання товару, якщо рахунок сплачено. Однак, до митниці не надано банківських платіжних документів та не надано інформації щодо оплати (станом на 22.09.2020) або відсутності такої;

Декларантом не подано відповідно до статті 254 МК України перекладу митної декларації країни експорту.

Декларантом не подано новий прайс для ПП «Будпостач» дійсний для всіх відвантажень з травня 2020 року.

Декларантом не подано рахунок щодо транспортних витрат понесених покупцем на доставку вантажу, який би містив відтиск або підпис уповноваженої особи, що його видала.

Досліджуючи надані позивачем до митного оформлення документи та наявність у митного органу підстав для винесення оскаржуваного рішення, судом встановлено наступне.

Так, відповідно до умов договору купівлі-продажу зазначено, що товар постачається на умовах поставки FOB QINGDAO. Згідно до тлумачень Інкотермс, поставка вантажу на умовах FOB передбачає страхування такого вантажу. Судом встановлено, що до митного оформлення надано лист від імпортера відповідно до якого зазначено про відсутність страхування безпосередньо імпортером.

Згідно з п. 3 статті 53 МК України серед обов`язкових документів, які декларант зобов`язаний надати для підтвердження заявленої митної вартості товарів є страхові документи та документи що підтверджують вартість страхування (якщо таке здійснювалось), однак декларантом відповідні документи до митниці надано не було.

24 лютого 2020 року між позивачем та ТОВ «Мерск Україна Лтд» було укладено договір транспортного експедирування №ИА00072711, згідно умов якого експедитор зобов`язується за плату та за рахунок замовника організувати виконання наступних послуг стосовно вантажів замовника, які постачаються в контейнерах:

- організація та забезпечення зберігання та перевезення вантажів;

- укладання від імені замовника або від власного імені договорів перевезення вантажів з перевізниками, іншими підприємствами, організаціями;

- організація та забезпечення відправлення та/або отримання вантажів в пунктах відправлення та/або призначення;

- організація митного оформлення вантажів замовника.

Відповідно до п.4.1 договору транспортного експедирування №ИА00072711 перелік та вартість послуг вказуються в рахунках експедитора. Сумою Договору є сума рахунків Експедитора.

Відповідно до п.4.3 даного договору оплата послуг здійснюється Замовником на умовах попередньої оплати, у строк, зазначений у відповідному рахунку Експедитора.

Так, перевізник надав позивачу попередній рахунок-фактуру на оплату транспортних витрат від 03.09.2020 №5609 161577 у розмірі 38 053,56 грн. по доставці товарів від порту Qingdao в Китаї до порту м. Чорноморська Одеської області в Україні.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, розрахунок за оплату транспортних послуг було проведено лише 28.09.2020, що підтверджується платіжним дорученням від 28.09.2020 №15271 у розмірі 38 053,56 грн., тобто вже після митного оформлення.

Причина несвоєчасної оплати по договору транспортного експедирування №ИА00072711 митному органу позивачем не пояснювалась.

Крім того, суд вважає доцільними доводи відповідача що позивачем до митного оформлення надано митну декларацію країни експорту без перекладу у зв`язку з чим зазначену інформацію в ній неможливо ідентифікувати з даними, заявленими до митного оформлення.

Таким чином, на думку суду, у митного органу були наявні підстави для того, щоб витребувати від позивача необхідні документи, оскільки, надані останнім до митного оформлення документи, не містили усіх складових митної вартості імпортованого товару згідно з контрактом №809 від 15.09.2016, а також щодо витрат по транспортуванню.

Верховний Суд України у постанові від 30 червня 2015 року у справі 21-591а15 зазначив, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

На вимогу митного органу щодо надання додаткових документів для підтвердження складових митної вартості імпортованого товару, ПП «Будпостач» не було надано витребовуваних документів.

Таким чином, на думку суду, надані позивачем документи не кореспондуються між собою та містять не чітку, двозначну і не зрозумілу інформацію про вартість та умови транспортування товару, а отже у сукупності ці відомості, дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності визначення декларантом митної вартості товарів (її складових).

З огляду на вищевикладене, суд погоджується з доводами відповідача про те, що надані декларантом документи не є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та не в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, зокрема, витрати на транспортування товару, додаткові документи на вимогу митного органу декларантом надані не були, відтак, спірне рішення про коригування митної вартості товарів від 22 вересня 2020 року №UA100000/2020/200048/2 є правомірним та скасуванню не підлягає.

Отже, декларантом не було надано до митного оформлення належних документів, які б підтверджували числові значення складової митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 Митного кодексу України з поданих документів неможливо було підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналіз матеріалів справи підтверджує, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв згідно приписів частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірно, а саме: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність відповідачем правомірності прийнятого рішення про коригування митної вартості та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Будпостач» (02099, місто Київ, вулиця Бориспільська, будинок 9-Е, кім. 314, ) до Київської митниці Держмитслужби (03124, місто Київ, бульвар Гавела Вацлава, будинок 8-А; ) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов