Справа № 600/555/21-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/555/21-а

Головуючий у 1-й інстанції: Анісімов О. В.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

22 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на додаткове рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :
У провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Чернівецького обласного територіального центру комплектування і соціальної підтримки (далі відповідач або центр комплектування і соціальної підтримки), в якому просив:

- визнати протиправними дії Чернівецького обласного територіального центри комплектування і соціальної підтримки щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 р., у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон № 2262-ХІІ), положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі - Постанова № 704), із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 р. основного розміру його пенсії;

- зобов`язати Чернівецький обласний територіальний центр комплектування і соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019 р., у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону України від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та з врахуванням положень постанови №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 р. перерахунку основного розміру його пенсії.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.03.2021 року позов ОСОБА_1 до Чернівецького обласного територіального центри комплектування і соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

25.03.2021 року представниками позивача подано до суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2550,00 грн.

Додатковим рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецького обласного територіального центри комплектування і соціальної підтримки судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн. 00 коп.

Відповідач не погодився з додатковим рішенням суду першої інстанції в частині задоволення заяви про розподіл судових витрат та подав апеляційну скаргу, в якій просить зменшити судові витрати на професійну правничу допомогу у даній справі.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву представника позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу відповідає умовам співмірності, а тому судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, понесенні позивачем у зв`язку із розглядом адміністративної справи №600/555/21-а підлягають відшкодуванню у розмірі 2250 грн. 00 коп.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви про розподіл судових витрат з наступних підстав.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно частини першої та третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя №R(81)7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Згідно із ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Приписами п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Так, в матеріалах справи наявні договір про надання правничої допомоги №1 від 10.02.2021 р., акт №1 від 15.02.2021 р. приймання-передачі частково виконаних робіт по договору № 1 від 10.02.2021 р. про надання правничої допомоги розмір витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу становить 2550 грн. (в еквіваленті одна година роботи адвоката 250 грн.), квитанцію до прибуткового касового ордера №150220211 від 15.02.2021 року на оплату послуг адвоката.

Матеріалами справи встановлено, що згідно акту №1 від 15.02.2021 р. приймання-передачі частково виконаних робіт по договору № 1 від 10.02.2021 р. про надання правничої допомоги було виконано наступні роботи:

- адвокат ознайомився з наступними документами та іншими матеріалами, наданими клієнтом: заявою ОСОБА_1 від 04.02.2021, листом Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 08.02.2021 №852; пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 , копією листа Верховного Суду б/н без дати «Про правовий висновок Верховного Суду у справі №160/8324/19».

- адвокат ознайомився з нормами законодавства України, що стосуються предмету позову, а саме: зі ст.ст. 19,22, 46 Конституції України, зі ст.ст. 12,43, 51, 63, ЗУ від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зі ст.9 ЗУ від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

- адвокат ознайомився з нормами законодавства України, що стосуються предмету позову, а саме: із положеннями Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою КМУ від 13.02.2008 №45, із положеннями Постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із положеннями Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», з пунктом 2.6 Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.12.2014 №937, з пунктами 23, 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою ПФУ від 30.01.2007 №3-1.

- адвокат ознайомився з правовими позиціями Верховного Суду та Верховного Суду України, а саме: у постанові ВС від 17.12.2019 у справі №160/8324/19, у постанові ВС від 12.11.2019 у справі №826/3858/18, у постанові ВС від 10.10.2019 у справі №553/3619/16-а.

- адвокат ознайомився з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, постановою ВСУ від 22.04.2014 у 1 справі №21-484а13.

- адвокат підготував проект позовної заяви до суду.

Усього вартість наданих послуг склала 2550,00 грн.

Колегія суддів вказує, що такі види правничої допомоги як: "ознайомлення з документами та іншими матеріалами", та "вивчення нормативно-правових документів та практики Верховного Суду, Верховного Суду України, Шостого апеляційного адміністративного суду", не є окремими послугами та охоплюються послугою «підготовка проекту позовної заяви до суду», тобто є складовою процесу написання адміністративного позову, тому вказані витрати не можуть підлягати окремій компенсації за рахунок відповідача.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу є не співмірною з обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому, вартість такої послуги - 2550 грн., є необґрунтованою та не відповідає фактичним затратам наданих послуг.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

В пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Колегія суддів зазначає, що вимогами частини шостої, сьомої статті 134 КАС України встановлено право суду, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, за умови недотримання критеріїв співмірності. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що у цьому випадку принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Із матеріалів справи встановлено, що клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу було подано відповідачем до суду першої інстанції .

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясування судом обставин, що відповідно до вимог ст.317 КАС України є підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, апеляційний суд вважає, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 1125 грн. (одна тисяча сто двадцять п`ять гривень), які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецького обласного територіального центри комплектування і соціальної підтримки на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задовольнити частково.

Додаткове рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року - скасувати в частині стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецького обласного територіального центри комплектування і соціальної підтримки судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн. 00 коп.

Прийняти в цій частині постанову, якою стягнути а користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецького обласного територіального центри комплектування і соціальної підтримки судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 125 (одну тисячу сто двадцять п`ять ) грн. 00 коп.

В іншій частині додаткове рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.