Справа № 320/2379/20
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2379/20
20 липня 2021 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді Оксененка О.М.,
суддів: Лічевецького І.О.,
При секретарі: Кузьмінської К.В.,
За участю представника відповідача: Линок І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу, -
ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, в якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДПС у Київській області від 19.12.2019 №329-о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року позовні вимоги - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 19.12.2019 №329-о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2021 року апеляційну скаргу апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві - залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року - залишено без змін.

12 липня 2021 року від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, з огляду на не вирішення питання судом апеляційної інстанції щодо відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 щодо розподілу судових витрат, колегія суддів приходить до висновку про необхідність прийняття додаткової постанови та часткового задоволення такої заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відтак, з аналізу змісту вказаної статті вбачається, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

У силу вимог до частини першої ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Колегією суддів встановлено, що під час прийняття судового рішення у даній справі за результатом розгляду апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Шостим апеляційним адміністративним судом не було вирішено питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, про який представник позивача просив у відзиві на апеляційну скаргу, а відтак, колегія суддів дійшла висновку про необхідність винесення додаткової постанови.

У відповідності до частин першої та третьої ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

У статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У свою чергу, відповідно до частин шостої та сьомої ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених правових норм вказує про те, що у разі неспівмірності таких витрат, обов`язок доведення покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат.

У даному випадку, податковим органом подано клопотання, в якому відповідач просив зменшити витрати на правничу допомогу, оскільки зазначені суми компенсації є значно завищеними, не відповідають критерію співмірності наданих послуг у суді апеляційної інстанції.

Крім того, відповідач звертає увагу на відсутність жодних доказів, які б свідчили про понесення представником позивача витрат на проїзд до суду.

Відтак, враховуючи, що дана справа є справою незначної складності, тому витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Компаньйон та партнери» укладено договір про надання правової допомоги №7/А від 04.02.2020.

Перевіряючи наявність підстав для стягнення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, колегія суддів встановила, що за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції позивачем було сплачено 8000 грн, а саме:

- вивчення та аналіз апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 у справі №320/2379/20 та доданих до неї документів (1,5 години) - 1500 грн;

- підготовка та складання відзиву на апеляційну скаргу у справі №320/2379/20 (4 години) - 4000 грн;

- участь адвоката у судовому засіданні Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №320/2379/20 з урахуванням проїзду з міста Біла Церква (робоче місце адвоката) до міста Києва (місцезнаходження суду) та у зворотньому напрямку (судодень) - 2500 грн.

Надані послуги підтверджуються розрахунком витрат на правничу допомогу від 07.07.2021 на підставі договору №7/А від 04.02.2020, актом про надання правничої допомоги від 07.07.2021 на підставі договору №7/А від 04.02.2020, рахунком-фактурою №7/А-3 від 07.07.2021, та квитанцією поро оплату надання правничої допомоги від 07.07.2021.

Жодних інших дій, крім вивчення та аналізу апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Київській області, написання відзиву на апеляційну скаргу та представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції, представником позивача в суді апеляційної інстанції здійснено не було.

Разом з тим, колегія суддів враховує правові висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) в якій Суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

При цьому, статтею 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Відтак, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача було здійснено вивчення та аналіз апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 у справі №320/2379/20 та доданих до неї документів, на що було витрачено 1,5 години часу.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що вивчення та аналіз апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Київській області охоплюються написанням самого відзиву на апеляційну скаргу, тому такі витрати не підлягають відшкодуванню.

Крім того, за написання відзиву на апеляційну скаргу заявлено до відшкодування 4000 грн, у той час такий відзив складений на 6 аркушах, та містить здебільшого цитування норм чинного законодавства, викладених в оскаржуваному рішенні, що свідчить про відсутність тривалого часу для його написання, а саме: 4 години для його написання, тому слід відшкодувати лише 2500 грн за написання такого відзиву.

Що стосується витрат, понесених за участь у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції у розмірі 2500 грн, то колегія суддів звертає увагу на те, що судове засідання, у якому був присутній представник позивача 06.07.2021 розпочалось о 10 год 36 хв та тривало до 10 год 53 хв., тобто тривало 17 хвилин, що вказує про перебільшення часу, витрачений на участь в судовому засіданні.

Окрім того, матеріали справи не містять жодних доказів стосовно витрат, понесених представником позивача на проїзд до суду, що свідчить про обґрунтованість лише 1500 грн за наданий об`єм послуг.

Враховуючи викладене, представником позивача значно перебільшено витрати на професійну правничу допомогу, витрачені на представництво інтересів позивача у суді апеляційної інстанції.

Відтак, оцінюючи заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що лише витрати на професійну правничу допомогу лише на суму 4000 грн, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, що відповідає критерію реальності таких витрат.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що заява представника позивача - адвоката Мохонько К.М. про ухвалення додаткового судового рішення є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню, а понесені судові витрати за надання професійної правничої допомоги підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області у розмірі 4000 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 139, 229, 243, 252, 322, 328, 329 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову, якою вирішити питання про розподіл судових витрат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області, код ЄДРПОУ ВП 44096797, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук