Справа № 420/4758/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/4758/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Приймачука Сергія Івановича в інтересах Комунального підприємства «Водоканал» Ренійської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року по справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Комунального підприємства «Водоканал» Ренійської міської ради про стягнення податкового боргу у розмірі 2 137 330, 25 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року Головне управління ДПС в Одеській області (далі Позивач, ГУ ДПС в Одеській області, Податковий орган) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Водоканал Ренійської міської ради» (далі Відповідач, КП «Водоканал» РМР), в якому просило суд стягнути з усіх відкритих рахунків КП «Водоканал» РМР податковий борг на загальну суму 2 137 330, 25 грн., з яких:

- податок на додану вартість (далі ПДВ) із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 807 568, 43 грн.;

- розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини в сумі 537 039, 48 грн.;

- рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення в сумі 792 722, 34 грн..

В обґрунтування позовних вимог Позивач відзначає, що за Відповідачем обліковується податковий борг, сума якого є узгодженою, однак добровільно несплаченою, а відтак підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 420/4758/20 позов задоволено; стягнуто з КП «Водоканал» РМ, а саме з усіх відкритих рахунків в банках, обслуговуючих підприємство, податковий борг: по ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 807 568, 43 грн. на бюджетний рахунок UА0015402, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО банку 899998, код отримувача 37564933, отримувач коштів УК у Рен. р-ні/м. Рені/14010100; по находженням від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини в сумі 537 039, 48 грн. на бюджетний рахунок UА0015403, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО банку 899998, код отримувача 37564933, отримувач коштів УК у Рен. р-ні/м. Рені/19010300; по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення в сумі 792 722, 34 грн. на бюджетний рахунок UА0015403, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО банку 899998, код отримувача 37564933, отримувач УК у Рен. р-ні/м. Рені/13030100.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Приймачук С.І. в інтересах КП «Водоканал» РМР звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його повністю та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу сторона зазначає, що в даному випадку предметом позову у спірних правовідносинах є стягнення податкового боргу на загальну суму 2 137 330, 25 грн., з яких: по ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 807 568, 43 грн.; по розміщенню відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини в сумі 537 039, 48 грн.; по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення в сумі 792 722, 34 грн.. Між тим, заборгованість зі сплати ПДВ на загальну суму 807 568, 43 грн. виникла, зокрема, на підставі податкових повідомлень-рішень (далі ППР) на загальну суму 212 443, 43 грн., а саме:

- ППР форми «Н» № від 03.07.2019 року в сумі 3 831 грн.;

- ППР форми «Ш» № від 16.07.2019 року в сумі 73 861, 14 грн.;

- ППР форми «Ш» № від 16.07.2019 року в сумі 9 706, 25 грн.;

- ППР форми «Н» № від 13.08.2019 року в сумі 7 675, 23 грн.;

- ППР форми «Ш» № від 31.10.2019 року в сумі 20 241, 71 грн.;

- ППР форми «Н» № від 31.10.2019 року в сумі 182, 52 грн.;

- ППР форми «Ш» № від 02.12.2019 року в сумі 41 601, 02 грн.;

- ППР форми «Ш» № від 29.01.2020 року в сумі 7 967, 78 грн.;

- ППР форми «Н» № від 29.01.2020 року в сумі 16 910, 80 грн. та нарахованої пені на підставі п.п. 129.1.1. п. 129.1 ст. 129 ПК України в сумі 30 465, 98 грн..

Проте, вказані ППР оскарженні КП «Водоканал» РМР у судовому порядку, тобто суми грошових коштів за цими ППР є неузгодженими, тому, до моменту набрання законної сили відповідного судового рішення, відсутні підстави вважати підтвердженою наявність у платника податкового боргу за визначеними контролюючим органом грошовими зобов`язаннями.

Таким чином, на думку апелянта, Позивач до моменту набрання рішенням суду законної сили не має право стягувати такі суми податкових зобов`язань, оскільки ППР на яких ґрунтуються позовні вимоги, оскаржені Відповідачем до суду, а отже податкові зобов`язання вказані у даних ППР є неузгодженими.

Крім того, сторона зазначає, що Позивачем не приймались та не надсилались Відповідачу податкові вимоги у відповідності до положень норм Податкового кодексу України (далі ПК України), а отже Позивачем порушено вимоги пункту 95.2 ПК України та він не мав права розпочинати процедуру стягнення боргу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що КП «Водоканал» Ренійської міської ради, зареєстровано як юридичну особу 10.03.2011 року, про що державним реєстратором вчинено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 10.03.2011 року № 0000596 про проведення державної реєстрації новоутвореної шляхом заснування юридичної особи.

КП «Водоканал» Ренійської міської ради взято на облік як платника податків в Головному управлінні ДПС в Одеській області, а саме Ізмаїльське управління Ренійська ДПІ (м. Рені).

Станом на 05.03.2020 року, відповідно до облікових карток, що ведуться органом ДПС, згідно з Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 20.05.2016 року № 751/28881, сумарний податковий борг КП «Водоканал» РМР склав 2 137 330, 25 грн., з яких:

- по ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 807 568, 43 грн.;

- по розміщенню відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини на суму 537 039, 48 грн.;

- по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення на сумі 792 722, 34 грн. (Том І, а.с. 18-83).

Невиконання з боку Відповідача обов`язку щодо сплати узгоджених сум грошових зобов`язань у встановлені законодавством строки стало підставою для звернення Позивача до суду з вказаним позовом про стягнення податкового боргу у судовому порядку.

Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, який підлягає задоволенню, оскільки податковий борг є узгодженим, проте в добровільному порядку Відповідачем на день розгляду справи не сплачений та складає 2 137 330, 25 грн., тому підлягає стягненню.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (ч. 1 ст. 67 Конституції України).

Підпунктом 14.1 статті 14 ПК України визначені поняття, що у цьому Кодексі вживаються в такому значенні:

грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п.п. 14.1.39 п. 14.1);

податкова вимога письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (п.п. 14.1.153 п. 14.1);

податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п. 14.1);

податкове повідомлення-рішення письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (п.п. 14.1.157 п. 14.1);

пеня сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (п.п. 14.1.162 п. 14.1);

податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п. 14.1.175 п. 14.1).

Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання в установлений законом строк. У свою чергу, невиконання обов`язку щодо сплати узгодженого податкового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого визначається законом.

Положеннями п. 59.1 ст. 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України).

За приписами п. 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Аналіз вказаної норми свідчить про відсутність обов`язку в контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.

Підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України встановлено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення.

Отже, надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії.

Водночас, податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

У такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає в контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, сформованими у постановах від 06.02.2018 року по справі № 826/12162/17, від 20.11.2018 року по справі № 804/7638/16 та від 04.12.2018 року по справі № 806/4015/15.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (п. 54.1 ст. 54 ПК України).

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Як визначено п. 58.1. ст. 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

Так, як встановлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи, податковий борг зі сплати ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 807 568, 43 грн. виник у КП «Водоканал» РМР на підставі:

- декларації з ПДВ № від 20.06.2019 року на суму 22 758, 02 грн.;

- декларації з ПДВ № від 17.09.2019 року на суму 107 646 грн.;

- декларації з ПДВ № від 18.10.2019 року на суму 235 744 грн.;

- декларації з ПДВ № від 19.11.2019 року на суму 13 031 грн.,

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № за 01.10.2019 року на суму 47 970 грн.;

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № від 18.12.2019 року на суму 1 439 грн.;

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № за 01.11.2019 року на суму 40 217 грн.;

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № від 22.01.2020 року на суму 1 439 грн.;

- декларації з ПДВ № від 17.01.2020 року на суму 47 970 грн.;

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № за 01.12.2019 року на суму 738 грн.;

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № від 19.02.2020 року на суму 22 грн.;

- декларації з ПДВ № від 20.02.2020 року на суму 76 151 грн.;

- ППР форми «Н» № від 03.07.2019 року в сумі 3 831 грн.;

- ППР форми «Ш» № від 16.07.2019 року в сумі 73 861, 14 грн.;

- ППР форми «Ш» № від 16.07.2019 року в сумі 9 706, 25 грн.;

- ППР форми «Н» № від 13.08.2019 року в сумі 7 675, 23 грн.;

- ППР форми «Ш» № від 31.10.2019 року в сумі 20 241, 71 грн.;

- ППР форми «Н» № від 31.10.2019 року в сумі 182, 52 грн.;

- ППР форми «Ш» № від 02.12.2019 року в сумі 41 601, 02 грн.;

- ППР форми «Ш» № від 29.01.2020 року в сумі 7 967, 78 грн.;

- ППР форми «Н» № від 29.01.2020 року в сумі 16 910, 80 грн. та нарахованої пені на підставі п.п. 129.1.1. п. 129.1 ст. 129 ПК України в сумі 30 465, 98 грн. (Том І, а.с. 84-122).

Разом з тим, факт неналежного виконання з боку КП «Водоканал» РМР податкових зобов`язань зі сплати ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) підтверджується інтегрованою карткою платника податків з ПДВ за період з жовтня 2017 року по березень 2020 року, наявної в матеріалах справи (Том І, а.с. 22-72).

Відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що заборгованість Відповідача по сплаті ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 807 568, 43 грн., яка заявлена до стягнення за цим позовом, виникла в результаті несплати грошових зобов`язань, визначених як самостійно так і на підставі відповідних ППР.

Податковий борг по надходженню від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини на загальну суму 537 039, 48 грн. виник у КП «Водоканал» РМР на підставі:

- розрахунку за розміщення відходів № від 20.04.2017 року на суму 43 175, 52 грн.;

- розрахунку за розміщення відходів № від 27.07.2017 року на суму 43 886, 61 грн.;

- розрахунку за розміщення відходів № від 18.10.2017 року на суму 44 231, 67 грн.;

- розрахунку за розміщення відходів № від 14.01.2018 року на суму 44 671, 10 грн.;

- розрахунку за розміщення відходів № від 07.05.2018 року на суму 51 081, 75 грн.;

- розрахунку за розміщення відходів № від 21.07.2018 року на суму 50 997, 15 грн.;

- розрахунку за розміщення відходів № від 25.10.2018 року на суму 52 691, 85 грн.;

- розрахунку за розміщення відходів № від 01.02.2019 року на суму 43 843, 50 грн.;

- розрахунку за розміщення відходів № 6671 від 12.06.2019 року на суму 51 300 грн.;

- розрахунку за розміщення відходів № від 01.08.2019 року на суму 53 889, 75 грн.;

- розрахунку за розміщення відходів № від 08.11.2019 року на суму 52 704 грн.,

- ППР форми «Ш» № від 07.07.2017 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 996,03 грн.;

- ППР форми «Ш» № від 30.07.2018 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 000 грн.;

- ППР Форми «ПС» № від 03.07.2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 020 грн. та нарахованої пені на підставі п.п. 129.1.1. п. 129.1 ст. 129 ПК України в сумі 550, 55 грн. (Том І, а.с. 123-158).

Факт неналежного виконання з боку КП «Водоканал» РМР податкових зобов`язань по надходженню від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини, підтверджується інтегрованою карткою платника з надходжень від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини, за період з травня 2017 року по листопад 2019 року, наявної в матеріалах справи (Том І, а.с. 73-75).

Таким чином, колегією суддів встановлено, що заборгованість Відповідача по сплаті податку з надходженню від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини, у розмірі 537 039, 48 грн., яка заявлена до стягнення за цим позовом, виникла в результаті несплати грошових зобов`язань, визначених як самостійно так і на підставі відповідних ППР.

Податковий борг по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення на загальну суму 792 722, 34 грн. виник у КП «Водоканал» РМР на підставі:

- розрахунку з рентної плати за користування надрами № від 24.10.2017 року на суму 1 264, 76 грн.;

- розрахунку з рентної плати за користування надрами № від 06.12.2017 року на суму 95 201, 66 грн.;

- розрахунку з рентної плати за користування надрами № 10464 від 11.12.2017 року на суму 334, 66 грн.;

- розрахунку з рентної плати за користування надрами № від 30.01.2018 року на суму 75 108, 20 грн.;

- розрахунку з рентної плати за користування надрами № від 20.02.2018 року на суму 77, 46 грн.;

- розрахунку з рентної плати за користування надрами № від 08.05.2018 року на суму 54 146, 38 грн.;

- розрахунку з рентної плати за користування надрами № від 24.07.2018 року на суму 87 595, 52 грн.;

- розрахунку з рентної плати за користування надрами № від 01.11.2018 року на суму 102 105, 88 грн.;

- розрахунку з рентної плати за користування надрами № від 01.02.2019 року на суму 73 828, 77 грн.;

- розрахунку з рентної плати за користування надрами № 6131 від 08.05.2019 року на суму 57 784 грн.;

- розрахунку з рентної плати за користування надрами № від 01.08.2019 року на суму 85 000, 26 грн.;

- розрахунку з рентної плати за користування надрами № від 08.11.2019 року на суму 123 692, 30 грн.;

- ППР форми «Ш» № від 13.03.2018 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 4 400, 88 грн.;

- ППР форми «Ш» № від 13.03.2018 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 16 369, 78 грн.;

- ППР форми «Ш» № від 11.07.2018 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 000 грн.;

- ППР форми «Ш» № від 26.02.2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 200 грн.;

- ППР форми «Ш» № від 25.07.2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3 000 грн.;

- ППР форми «Ш» № від 06.12.2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 000 грн.;

- ППР Форми «Ш» № від 30.01.2020 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2 000 грн. та нарахованої пені на підставі п.п. 129.1.1. п. 129.1 ст. 129 ПК України в сумі 8 611, 83 грн. (Том І, а.с. 159-240; Том ІІ, а.с. 1-13).

Факт неналежного виконання з боку КП «Водоканал» РМР податкових зобов`язань по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення, підтверджується інтегрованою карткою платника з рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення, у період з липня 2017 року по лютий 2020 року, наявної в матеріалах справи (Том І, а.с. 76-83).

Таким чином, колегією суддів встановлено, що заборгованість Відповідача по сплаті податку з рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення, у розмірі 792 722, 34 грн., яка заявлена до стягнення за цим позовом, виникла в результаті несплати грошових зобов`язань, визначених як самостійно так і на підставі відповідних ППР.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п. 59.5 ст. 59 ПК України).

З метою погашення податкового боргу Позивачем було виставлено КП «Водоканал» РМР податкову вимогу форми «Ю» № 29-00 від 06.04.2017 року, яка була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом та отримана останнім 04.05.2017 року, проте сума боргу не була сплачена (Том ІІ, а.с. 14).

Колегія суддів наголошує, як вже зазначалось вище, податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу не приймаються судовою колегією до уваги.

Положеннями п. 95.1 ст. 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі, однак не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом (п. 87.9 ст. 87 ПК України).

Абзацом 1 пункту 95.3. статті 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п. 95.4 ст. 95 ПК України).

Таким чином, факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. У свою чергу, невиконання обов`язку зі сплати узгодженого грошового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого за загальними правилами розпочинається не раніше, ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, отже предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України тощо. При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом цього позову, оскільки ППР суб`єкта владних повноважень, якими були визначені відповідні зобов`язання, не є предметом дослідження у справі (постанова Верховного Суду від 18 квітня 2019 року по справі № 813/2092/15).

Як зазначено вище, податковий борг, вимоги про стягнення якого є предметом цього позову, включає несплачені податкові зобов`язання, які самостійно узгоджені Позивачем та узгоджені за наслідками закінчення строків оскарження рішень органу контролю про нарахування грошових зобов`язань, а також нараховану пені на суму боргу.

В даному випадку сума грошового зобов`язання Відповідача, яку просить стягнути Контролюючий орган, є самостійно узгодженою платником податків, у зв`язку з чим за КП «Водоканал» РМР наявний податковий борг в розмірі 2 137 330, 25 грн. (807 568, 43 грн. + 537 039, 48 грн. + 792 722, 34 грн.), що підтверджується відомостями з інтегрованої картки платника податків Відповідача, наявних в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки ГУ ДПС в Одеській області вірно визначено суму податкового боргу, додержано процедуру узгодження сум несплачених зобов`язань та пені, податковий борг є узгодженим, у зв`язку з чим підлягає стягненню у встановлений ПК України спосіб.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні спору керується правовою позицією Верховного Суду визначеною у постановах від 24.04.2020 року по справі № 818/263/16, від 10.04.2020 року по справі № 813/7758/14, від 21.11.2019 року по справі № 821/1126/16, 09.10.2019 року по справі № 803/1101/15-а.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з цим, колегія суддів критично ставиться до доводів апеляційної скарги Відповідача щодо відсутності підстав для стягнення податкового боргу з ПДВ за ППР № від 03.07.2019 року, № від 16.07.2019 року, № від 16.07.2019 року, № від 13.08.2019 року, № від 31.10.2019 року, № від 31.10.2019 року, № від 02.12.2019 року, № від 29.01.2020 року, № від 29.01.2020 року у зв`язку з неузгодженістю цих податкових зобов`язань внаслідок їх оскаржень в судовому порядку, з огляду на наступне.

Скаржник в апеляційній скарзі посилається на судову справу № 420/8500/20, яка перебуває в провадженні Одеського окружного адміністративного суду та предметом цієї справи, як вказує Відповідач, є оскарження податкових повідомлень-рішень Позивача, а саме: № від 03.07.2019 року, № від 16.07.2019 року, № від 16.07.2019 року, № від 13.08.2019 року, № від 31.10.2019 року, № від 31.10.2019 року, № від 02.12.2019 року, № від 29.01.2020 року, № від 29.01.2020 року.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року було зупинено провадження у адміністративній справі № 420/4758/20 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Комунального підприємства «Водоканал Ренійської міської ради» про стягнення податкового боргу у розмірі 2137330,25 грн. до набрання законної сили рішенням суду по справі № 420/8500/20. Зобов`язано учасників справи невідкладно повідомити апеляційний суд про набрання законної сили рішенням суду по справі № 420/8500/20.

Водночас, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року по справі № 420/8500/20 відмовлено у задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Водоканал» Ренійської міської ради до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.07.2020 року.

Рішення суду по справі № 420/8500/20 набрало законної сили 31 травня 2021 року та, як свідчать відомості комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», в апеляційному порядку оскаржено не було.

За таких обставин, неможливо дійти висновку щодо неузгодженості податкових зобов`язань КП «Водоканал» РМР за ППР № від 03.07.2019 року, № від 16.07.2019 року, № від 16.07.2019 року, № від 13.08.2019 року, № від 31.10.2019 року, № від 31.10.2019 року, № від 02.12.2019 року, № від 29.01.2020 року, № від 29.01.2020 року, на яких, в свою чергу, також ґрунтуються позовні вимоги ГУ ДПС в Одеській області.

Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Приймачука Сергія Івановича в інтересах Комунального підприємства «Водоканал» Ренійської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Комунального підприємства «Водоканал» Ренійської міської ради про стягнення податкового боргу у розмірі 2 137 330, 25 грн. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець