Справа № 632/1108/21
Суддя: Росоха А. В.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 632/1108/21
провадження № 2-а/632/18/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"21" липня 2021 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - судді Росоха А.В.,

за участю секретаря Венгер В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 2, батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області рядового поліції Лимар Артема Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Первомайського міськрайонного суду Харківської області, як адміністративного суду, з позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора роти № 2, батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області рядового поліції Лимар Артема Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, в якому просив суд постанову серії ЕАН № 4252599 від 24.05.2021 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП скасувати, та справу про адміністративне правопорушення закрити, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.05.2021 року поштовим зв`язком ним отримано постанову серії ЕАН № 4252599 від 24.05.2021 року, згідно якої до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляд штрафу у розмірі 1700 грн.

З даною постановою позивач не згоден, вважає її не правомірною, такою що складена з порушенням норм адміністративного судочинства, а саме: порушено порядок її складання, постанова складена без його присутності, права не роз`яснені. Крім того, фіксація правопорушення здійснювалась приладом TruCamTC 000748, який як доказ слід вважати неналежним та недопустимим в розумінні ст. 251 КУпАП.

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеним адміністративним позовом.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08 червня 2021 року відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи призначено на 16 червня 2021 року.

16 червня 2021 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області залучено до участі у справі Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції в якості співвідповідача, розгляд справи відкладено на 06 липня 2021 року.

06 липня 2021 року відкладено розгляд справи на 21 липня 2021 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, наполягає на його задоволенні.

Від представника відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції до Первомайського міськрайонного суду Харківської області 06.07.2020 року надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, він заперечує проти задоволення позову посилаючись на те що, 24.05.2021 року приблизно об 11.49 на стаціонарному посту поліції «Кемпінг», який розташований на 19 км + 186 м автодороги «Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта» в населеному пункті Високий Харківської області за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCamLTI 20/20 (серійний номер ТС000748) виявлений рух транспортного засобу MERCEDES-BENZ G63, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 116 км/год., що є перевищенням швидкості руху в межах населеного пункту на 66 км/год. та порушенням пункту 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306.

Відповідач - інспектор роти № 2, батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області рядовий поліції Лимар Артем Олександрович в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до наступного висновку.

Згідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Предметом вказаної позовної заяви є постанова інспектора поліції по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

За приписами ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч.2 ст.122 покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами ч.1 ст.1 ЗУ "Про Національну поліцію" визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч.1 ст.13 ЗУ "Про Національну поліцію" систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліцією;

2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1 ст.15 ЗУ "Про Національну поліцію").

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019р. у справі за №724/716/16-а.

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин відповідач по справі - інспектор роти № 2, батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області рядовий поліції Лимар Артем Олександрович є неналежним відповідачем, а від так позовні вимоги до нього задоволенню не підлягають.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи положення ст. 289 КпАП України, та те, що постанова була винесена 24.05.2021 року, отримана позивачем поштовим зв`язком 27.05.2021 року, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом, який було направлено поштою 04.06.2021 року, не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4252599, складеної 24.05.2021 року об 11:57 год. інспектором інспектор роти № 2, батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області рядовим поліції Лимар Артемом Олександровичем, відносно водія ОСОБА_1 який керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ G63, державний номерний знак НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки останній, керуючи транспортним засобом зі швидкістю 116 км/год., перевищив встановлену швидкість на 66 км/год., зафіксовано за допомогою вимірюваного приладу TruСam TC 000748» та порушив п. 12.4 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 122 КУпАП..

Даною постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови серії ЕАН № 4252599, складеної 24.05.2021 року у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (нові зміни з 01.01.2018).

Частиною 4 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

За результатом розгляду справи винесено постанову за ч. 4 ст. 122 КУпАП якою накладено стягнення в розмірі 1700 грн., відповідно до санкції статті. В постанові містяться відомості що правопорушення зафіксовано приладом лазерного вимірювача швидкості TruCamLTI 20/20 (серійний номер ТС000748), на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, швидкість з якою він рухався.

До відзиву на позовну заяву додано, відеодиск, та інші докази.

Так, згідно географічної прив`язки автодорога М-18 «Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта» проходить через населений пункт Високий в Харківській області, а саме з 19 км+065 м по 22 км +947 м, протяжність ділянки 3,882 км.

Інформаційний знак 5.70 розміщений перед місцем проведення контрою швидкості руху автомобіля, а саме на 19 км + 200 м.

Сам лазерний вимірювач швидкості TruCamLTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 р. № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки.

До вказаного переліку було включено засіб вимірювальної техніки - «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam LTI, який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

На підставі вищевикладеного, 29 серпня 2012 фірмі LaserTechnology, Inc., яка є виробником TruCam, було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012.

Вищевказана процедура проведення державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки з подальшою реєстрацією таких типів вимірювальної техніки в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки була передбачена положеннями Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 p. № 113/98-ВР, (втратив чинність 01.01.2016) та іншими підзаконними нормативно-правовими актами, які наразі втратили чинність.

Так, відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 р. № 113/98-ВР, (втратив чинність 01.01.2016 р.) засоби вимірювальної техніки, призначені для серійного виробництва в Україні або для ввезення на територію України партіями, підлягають державним приймальним та контрольним випробуванням з метою затвердження типів цих засобів або контролю їх відповідності затвердженим типам і обов`язковим вимогам нормативних документів з метрології.

Також відповідно до п. 1.3. «Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки», затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 19.02.2002 № 100 (втратив чинність 14.06.2016) сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки видаються на підставі позитивних результатів державних приймальних або державних контрольних випробувань засобів вимірювальної техніки іноземним виробникам засобів вимірювальної техніки або їхнім офіційним представникам в Україні (далі - іноземні виробники) - для офіційного підтвердження затвердження типу засобів вимірювальної техніки і можливості їх ввезення на територію України партіями.

Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно вироблялися в Україні або ввозити на територію України партіями.

Саме на виконання вимог вищевказаних нормативно-правових актів, які наразі втратили чинність, і здійснювалися державні приймальні випробування приладу ТruСАМ з подальшою реєстрацією останнього в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 ТruСАМ був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Виходячи з вищевказаних положень, у разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили в часі.

Також необхідно зауважити, що відповідно до п. 3 Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.07.2016 № 1161, який є чинним, зберігання інформації про затверджені типи засобів вимірювальної техніки,унесені в установленому порядку до набрання чинності Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, як і формування та ведення вказаного реєстру, здійснювалося до 01.01.2019. При цьому, прилад ТruСАМ було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства.

Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки.

Відповідно до ст. 17 «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 р. № 1314-VI (набрав чинності 01.01.2016 р.) законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

В свою чергу, відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20591, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 08.12.2020р. та чинного до 08.12.2021p., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000748 відповідає вимогам технічної документації та є придатним до застосування.

Новим законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 p. № 1314-VI (набрав чинності 01.01.2016 р). не передбачено повторного проходження даної процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, такої процедури як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України.

Також необхідно зазначити, що позиція щодо правомірності використання поліцією лазерних вимірювачів швидкості TruCAM та належності доказів, отриманих з цих пристроїв, була застосована у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 у справі № 234/17178/18, та у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 у справі № 554/10393/18

Враховуючи вищевикладене, та з огляду на приписи чинного законодавства України, лазерні вимірювачі швидкості TruCAM, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20591 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCAM до застосування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що засіб TruСАМ LTI 20/20 № ТС 000748, яким було зафіксовано порушення правил дорожнього руху використано на законних підставах. Посилання позивача на те, що даний ЗВТ не відноситься до технічних засобів, що використовується в підрозділах Національної поліції суд оцінює критично.

Згідно матеріалів справи, засіб TruСАМ LTI 20/20 № ТС 000748 має функції фото-та відеозапису, що підтверджується наданими копіями фото та відеозапису.

Позивач в підтвердження своїх доводі посилається саме на незаконність його використання, яка спростована відповідачем по справі.

Крім того, з дослідженого в судовому засіданні відеодиску, вбачається що позивач 24.05.2021 року був зупинений співробітниками поліції під час керування транспортним засобом MERCEDES-BENZ G63, державний номерний знак НОМЕР_1 , а тому його твердження про відсутність на місці скоєння адміністративного правопорушення та не порушення ним правил дорожнього руху спростовані представником відповідача.

Разом із цим, згідно ч. 4 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З аналізу наведених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення слідує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та її вирішення повинно відбуватися в точній відповідності з законом та з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказана постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано його пояснення, надано можливість скористатися юридичною допомогою, роз`яснено його права та обов`язки, розглянуто клопотання в разі їх наявності.

Згідно наявного в матеріалах справи відзиву на позов відповідач підтвердив, що здійснювалось фіксування відеозаписом.

Однак, з вказаного відеозапису не вбачається, що під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем було роз`яснено позивачу його права та вирішено клопотання.

Інших доказів, які б підтверджували факт роз`яснення позивачу прав та вирішення його клопотань під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять.

Тобто, не надано доказів дотримання ним процедури розгляду справи, а за приписами ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд доходить висновку, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки позивачу не було роз`яснено його права та вирішено клопотання під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Всі інші доводи сторін щодо інших обставин притягнення позивача до адміністративної відповідальності не впливають на вирішення справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача - Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, підлягають частковому задоволенню, з скасуванням постанови серія ЕАН 4252599 від 24.05.2021 року та направленням справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на новий розгляд до компетентного органу.

На підставі викладеного і керуючись ст. 5, 6, 9, 11, 19, 20, 70, 77, 78, 122, 205, 241-246 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині вимог до інспектора роти № 2, батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області рядового поліції Лимар Артема Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі залишити без задоволення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині вимог до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАН 4252599 від 24.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП України, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1700грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 направити на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце роботи: ТОВ «Лихачовський елеватор», засновник, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: інспектор роти № 2, батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області рядовий поліції Лимар Артем Олександрович, адреса: місто Харків, вулиця Шевченка,315-а.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, адреса: місто Харків, вулиця Шевченка,315-а.

Повний текст рішення складено 21.07.2021.

Суддя: А. В. Росоха