Справа № 500/4222/21
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань забезпечення адміністративного позову

Справа № 500/4222/21

21 липня 2021 року м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадження заяву про забезпечення адміністративного позову по адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Агро-Продукт" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Агро-Продукт» 19.07.2021 звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить (із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21.07.2021):

- визнати протиправну та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 08.05.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП №59060079;

- визнати протиправну та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 08.05.2019 ВП №59060079 про стягнення виконавчого збору;

- визнати протиправну та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.07.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП №660020913;

- визнати протиправну та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.07.2021 про арешт коштів боржника ВП №66020913.

Ухвалою суду від 21.07.2021 відкрито провадження у справі.

Також, Приватним акціонерним товариством "Агро-Продукт" подано до суду заяву про забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі шляхом зупинення дії: постанови Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.07.2021 ВП №66020913 про відкриття виконавчого провадження та постанови Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.07.2021 ВП №66020913 про арешт коштів боржника.

Заява обґрунтована тим, що виконавче провадження №66020913 відкрито на підставі виконавчого документу постанова про стягнення виконавчого збору №59060079 від 08.05.2019, яка видана Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з боржника Закритого акціонерного товариства «Агропродукт» на користь держави виконавчий збір у розмірі 4835789,46 грн. Вказує, що державним виконавцем вживаються заходи у виконавчому провадженні, яке відкрито протиправно з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до стягнення грошових коштів, а також до опису та арешту належного позивачу майна. Вказані дії виконавця приведуть до неможливості виконання судового рішення або значно ускладнить виконання такого судового рішення. Тобто, вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній справі.

Дослідивши викладені у заяві мотиви, а також з урахуванням поданих до адміністративної справи матеріалів, суд вбачає підстави для її задоволення з огляду на наступне.

Статтею 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до положень статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з приписами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду у разі задоволення позову; для задоволення судом заяви про забезпечення позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а також довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Згідно ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З аналізу вказаних норм вбачається, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття подібних заходів може привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням. Забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього та тимчасового судового захисту.

Суд зазначає, що предметом судового розгляду в даній справі є правомірність прийняття відповідачем постанов про відкриття виконавчого провадження №66020913 від 07.07.2021 та №59060079 від 08.05.2021, постанови про стягнення виконавчого збору №59060079 від 08.05.2019 та постанови про арешт коштів боржника ВП №66020913 від 07.07.2021.

Так, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком Олексієм Степановичем 07.07.2021 відкрито виконавче провадження №66020913 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №59060079 від 08.05.2019, виданої Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України про стягнення з боржника Закритого акціонерного товариства «Агропродукт» на користь держави виконавчий збір у розмірі 4835789,46 грн., боржником зазначено Приватне акціонерне товариство «Агро-Продукт», стягувачем Держава в особі Міністерства юстиції України.

Також, в межах зазначеного виконавчого провадження винесено постанову про арешт коштів боржника №66020913.

У заяві про забезпечення позову, поданої до суду разом із позовною заявою, вказано, що постанова про арешт коштів боржника повністю блокує роботу товариства, оскільки, арештувавши грошові кошти на рахунку позивача, держаний виконавець має можливість примусово їх списати з рахунку позивача без його відома. В той же час для відновлення своїх прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль і витрат, пов`язаних із поверненням вказаних коштів з Державного бюджету України, що може ускладнити чи взагалі унеможливити ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, суд зазначає, що у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження №66020913, суд вважає цілком обґрунтовані очікування позивача, що виконавцем згідно покладених на нього обов`язків статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» буде вжито заходів задля примусового виконання оскаржуваного рішення, зокрема, шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності боржника та на майно боржника.

Відтак, у разі незастосування заходів забезпечення позову у даній справі, суд вважає, що існує реальна загроза істотного ускладнення/унеможливлення в майбутньому виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав або інтересів Заявника, оскільки оскаржувана постанова буде виконана в межах виконавчого провадження №66020913, предмет спору стане відсутнім, у зв`язку з тим, що акт індивідуальної дії вичерпає спою дію, з позивача буде стягнуто виконавчий збір.

До того ж, у разі задоволення даного позову після виконання постанови та стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження №66020913, позивачу знадобиться вжиття додаткових заходів з метою повернення, стягнути коштів та/або майна, в тому числі шляхом звернення до суду, що потребуватимуть значних зусиль та витрат для відновлення прав та інтересів позивача.

В той же час, суд зазначає, що після завершення розгляду справи у майбутньому, Відповідач не позбавлений права та буде мати можливість виконати оскаржувану Постанову у примусовому порядку у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Аналогічна норма міститься у ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори».

Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Верховна Рада України ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), взявши на себе зобов`язання гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І Конвенції (стаття 1 Конвенції).

Реалізація таких гарантій відбувається шляхом застосування українськими судами під час розгляду справ практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерела права, що передбачено положеннями статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Закон № 3477-IV), а також закріплено у відповідних процесуальних законах, зокрема в частинах першій та другій статті 6 КАС.

Відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції», від 19 березня 1997 року).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Тому, виходячи зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову, беручи до уваги в цілому правомірність й обґрунтованість відповідних дій, які підлягають дослідженню лише під час судового вирішення справи, а виконання таких дій може призвести до невідворотних наслідків - заподіяння значної шкоди правам та законним інтересам Заявника, що є підставою за правилами ч. 2 ст. 150 КАС України для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд з метою захисту прав та законних інтересів Позивача дійшов висновку щодо доцільності вжиття заходів забезпечення позову.

Також, суд зазначає, що статтею 34 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII встановлено порядок зупинення вчинення виконавчих дій. Відповідно до п.2 ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви позивача та обравши належний спосіб забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору та зупинити стягнення за виконавчим провадженням №66020913 відкритим на підставі постанови про стягнення виконавчого збору ВП №59060079 від 08.05.2019 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі, що відповідає вимогам частини 1 статті 151 КАС України.

Крім цього, за приписами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі повинні бути зазначені окрім іншого: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно, вірність та повнота зазначення такої інформації є вимогою до форми ухвали в розумінні ст. 156 КАС України.

За змістом частини 1 статті 12 Закону «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Тому, враховуючи що Заявником й відповідно - стягувачем, не є суб`єкт владних повноважень, тому такий строк встановлено терміном 3 роки.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення цього позову, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства «Агро-Продукт» про забезпечення позову - задовольнити частково.

2. Заборонити Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчиняти дії, що стосуються виконання постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору №59060079 від 08.05.2019 - до набрання законної сили рішенням суду в даній справі;

3. Зупинити стягнення за виконавчим провадженням №66020913, відкритим головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком Олексієм Степановичем 07.07.2021 на підставі постанови про стягнення виконавчого збору ВП №59060079, виданої 08.05.2019 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

3. Копію ухвали направити заявнику та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Роз`яснити, що відповідно до частин першої та третьої статті 156 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали, є Приватне акціонерне товариство "Агро-Продукт" (код ЄДРПОУ - 25347839, місцезнаходження: 48560, Тернопільська область, Чортківський район, с.Росохач, вул. Польова, 1), а боржник - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ - 00015622, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).

Строк пред`явлення ухвали до виконання (в частині заборони вчинення дій) - 22.07.2024.

Згідно із частиною другою статті 256 КАС України, ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до частини першої статті 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Згідно із підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.07.2021.

Суддя Осташ А.В.