Справа № 200/6327/21
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

22 липня 2021 р. Справа №200/6327/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Аканова О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) матеріали справи за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місцепроживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області (місцезнаходження: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86, ) про зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з дати звільнення (02.06.2020) до моменту фактичної виплати грошової компенсації (до 28.10.2020 включно) із розрахунку 875,79 грн. за кожен день,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з вищевказаним адміністративним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2021 відкрито спрощене провадження по даній справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Суд зазначає, що усі вимоги заявника пов`язані із проходження ним публічної служби.

Відтак, за загальним правилом до таких вимог підлягає застосуванню строк давності звернення до суду, передбачений ч.5 ст.122 КАС України, тобто один місяць.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 28.12.2019р. у справі №1.380.2019.001406, від 13.03.2019р. у справі №813/1001/17 та від 24.01.2019р. у справі №802/28/16-а викладена правова позиція з приводу необхідності застосування тримісячного строку звернення до суду з позовами про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Зазначена правова позиція обумовлена тим, що платежі у порядку ст.ст.116 і 117 КЗпП України не є тотожними платежам з оплати праці, позаяк мають іншу правову природу та різні юридичні підстави походження.

Тому до вимог про стягнення будь-якої компенсації (за виключенням компенсації оплати часу відпочинку у вигляді відпустки), у тому числі і до вимог про компенсацію середнього заробітку у порядку ст. 117 Кодексу законів про працю України, з огляду на приписи ч.3 ст.122 КАС України слід застосовувати строк на звернення до суду не більший за три місяці від настання події остаточного та повного розрахунку.

Саме таке тлумачення змісту ст.117 Кодексу законів про працю України повністю співпадає з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у пунктах 33 і 34 постанови від 19.06.2019р. по справі №820/3313/17 (адміністративне провадження №К/9901/3067/17), де указано, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні ст.2 Закону України "Про оплату праці". Про необхідність такого розуміння правової природи середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні йдеться і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019р. №910/4518/16 (п.33 постанови від 19.06.2019 р.); для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався (п. 34 постанови від 19.06.2019 р.).

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 09.08.2019р. у справі №826/11126/16 (адміністративне провадження №К/9901/54737/18) не є можливим одночасне застосування до одного і того ж випадку розрахунку положень ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України та ст. 235 цього ж кодексу; відповідно до п. 57 рішення Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України» (заява №377/02), остаточне рішення від 04.10.2010, Європейський суд з прав людини зазначив, що застосування процесуальних обмежень у справі заявниці значною мірою залежало від тлумачень матеріальних норм Кодексу законів про працю. У зв`язку з цим Суд зазначає, що відповідно до ст. 117 Кодексу «при відсутності спору щодо суми» заборгованості із заробітної плати, звільнені працівники мають право на компенсацію за несвоєчасну виплату такої заборгованості за період «фактичного розрахунку» (ч. 1 ст. 117), а «при наявності спору про розміри сум» заборгованості із заробітної плати компенсація повинна бути виплачена, якщо спір вирішено на користь працівника (ч. 2 ст. 117). Особливу увагу слід звернути на те, що ч. 2 ст. 117 Кодексу, яка встановлює право на отримання компенсації у випадку постановлення судом рішення щодо суми такої заборгованості та є застосовною у справі заявниці, не передбачає виплати компенсації за період до фактичного розрахунку по заборгованості, на відміну від частини ч. 1 ст. 117. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом (п. 29 постанови від 09.08.2019).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України окружному адміністративному суду при вирішенні даного спору належить керуватись правовим висновком постанови Верховного Суду від 24.07.2019 у справі №805/3167/18-а (адміністративне провадження №К/9901/9908/19), де вказано, зокрема, що зміст «принципу співмірності» включає такі складові як: розмір середнього заробітку, суму заборгованості, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком, специфіку фінансування видатків органу тощо (постанова Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 825/325/16, номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 75424715).

Між тим, у силу останньої у часі правової позиції Верховного Суду з питання строку звернення до суду у спорах за вимогами про виплату середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, викладеної у постанові від 22.01.2020 у справі №620/1982/19, такі вимоги у сфері публічної служби мають заявлятись у строк відповідно до ч.5 ст.122 КАС України, адже у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Позивача звільнено з військової служби з 01.06.2020.

Розрахунок з позивачем та отримання ним компенсації відпустки як учаснику бойових дій на виконання рішення, було здійснено 29.10.2020.

До суду з вказаним позов про стягнення з військової частини середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач звернувся 20.05.2021 (згідно відбитку штампу на поштовому відправленні), тобто поза межами строку в один місяць від дати здійснення розрахунку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що даний позов подано із пропущенням строку звернення до адміністративного суду, а заяви про поновлення цього строку матеріали позову не містять, що суперечить положенням ч. 6 ст.161 КАС України.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені ст.123 КАС України.

Зокрема, ч. 1 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч.13 ст. 171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

За приписами ч.ч.14-15 ст. 171 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 172, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місцепроживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області (місцезнаходження: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86, ) про зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з дати звільнення (02.06.2020) до моменту фактичної виплати грошової компенсації (до 28.10.2020 включно) із розрахунку 875,79 грн. за кожен день - залишити без руху.

Надати позивачу - п`ять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Аканов