Справа № 120/6434/20-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/6434/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

20 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 16.06.2016; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 16.06.2016, враховуючи базовий місяць для обчислення індексації - травень 2015 року; визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення 16 червня 2016 року остаточного розрахунку при виключенні ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при виключенні з особового складу військової частини за період з 16 червня 2016 року по день постановлення рішення у даній справі.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 16.06.2016; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 16.06.2016. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

23.03.2021 ОСОБА_1 подав до Вінницького окружного адміністративного суду заяву в порядку ст. 383 КАС України про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 , вчинених на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/6434/20-а, щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 01.01.2016 по 16.06.2016 із застосуванням базового місяця - січень 2016 року.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та задовольнити заяву, подану в порядку ст.383 КАС України. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що у рішенні від 22 січня 2021 року суд зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення, а отже неправильне нарахування суми індексації пов`язане з правильним виконанням рішення суду, яке набрало законної сили. Крім того, апелянт стверджує, що після 01.01.2008 підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців не відбувалось, тому для визначення суми індексації грошового забезпечення має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений нарастаючим підсумком з лютого 2008 року.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не погоджується із обставинами, які не були предметом дослідження при розгляді справи і щодо яких судовим рішенням при зобов`язанні суб`єкта владних повноважень до вчинення дій, не наводились відповідні висновки, а отже вирішення порушених питань можливе шляхом ухвалення рішення суду за наслідком розгляду вимог у порядку позовного провадження, а не шляхом постановлення ухвали в порядку статті 249 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заяви позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що існують наступні види судового контролю за виконанням судового рішення:

1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України);

2) визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Вказані вище правові норми КАС України спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення.

Відповідно до ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Таким чином, суд застосовує до суб`єкта владних повноважень-відповідача положення ст.383 КАС України та постановляє окрему ухвалу в разі встановлення факту невиконання відповідачем дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду.

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 16.06.2016. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В той же час резолютивна частина рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року не містить зобов`язань для відповідача щодо обчислення індексації грошового забезпечення з урахуванням певного базового місяця.

Згідно з листом Військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2021 №350/118/799/пс (а.с.65) та довідкою-розрахунком від 29.01.2021 №97 (а.с.66) на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року позивачу нараховано індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 16.06.2016, враховуючи базовий місяць січень 2016 року, у загальному розмірі 59,45 грн.

Учасниками справи не заперечується, що вказана сума виплачена на картковий рахунок позивача.

При цьому підставою для звернення позивача із заявою в порядку ст.383 КАС України стала незгода позивача з базовим місяцем для обчислення індексації - січень 2016 року.

З матеріалів справи судом встановлено, що в позовній заяві ОСОБА_1 заявляв позовну вимогу зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний вище період, враховуючи базовий місяць для обчислення індексації - травень 2015 року.

В той же час позовні вимоги про нарахування індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця - січень 2008 року ОСОБА_1 не заявлялися.

В рішенні від 22 січня 2021 року, щодо якого позивач звернувся із заявою в порядку ст.383 КАС України, Вінницький окружний адміністративний суд відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині встановлення базового місяця, з якого проводиться індексація грошового забезпечення, зазначивши, що така позовна вимога є передчасною.

Тобто, суд першої інстанції не надавав оцінки доводам учасників справи по суті позовної вимоги про визначення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року в цій частині не оскаржувалося позивачем в апеляційному порядку та набрало законної сили.

Таким чином, оскільки правомірність визначення позивачу базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення не досліджувалася судом першої інстанції під час ухвалення рішення по суті позовних вимог, такі обставини не підлягають з`ясуванню в порядку ст.383 КАС України, оскільки це призводить до зміни суті рішення суду, яке виконується.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для задоволення заяви позивача в частині визначення базового місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року відсутні.

Отже, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та не підлягає оскарженню відповідно до ст.328 КАС України.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.