Справа № 480/3483/21
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2021 року Справа № 480/3483/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3483/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту - відповідач), в які просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно у сумі 55 066 (п`ятдесят п`ять тисяч шістдесят шість) гривень 43 (сорок три) копійки.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що у зв`язку із закінченням строку контракту, наказом № 19 командира військової частини НОМЕР_1 від 19.01.2021 року позивача звільнено із займаної посади, виключивши із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Разом з тим, за рапортом ОСОБА_1 від 15.02.2021 року, доданого до адвокатського запиту, Військова частина НОМЕР_1 не провила виплату грошової компенсації замість не виданих йому предметів форменого обмундирування за період проходження військової служби, що за вимогами законодавства повинна була здійснити ще у момент звільнення військовослужбовця, тобто 19.01.2021 року. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його права.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.
На виконання зазначеної ухвали відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема зазначивши, що виданню наказу та виплаті компенсації за неотримане речове майно передує надходження за місцем військової служби відповідної заяви (рапорту) від військовослужбовця. При цьому заяви (рапорту) з вимогою про виплату компенсації за неотримане речове при звільненні від позивача не надходило. Позивачем до матеріалів справи не надано доказів звернення до командира Військової частини НОМЕР_1 з відповідним рапортом за час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 . Враховуючи факт, того що позивач з відповідним рапортом не звертався, у Військової частини НОМЕР_1 не виникло обов`язку здійснювати виплату компенсації за неотримане речове майно, оскільки право ініціювати виплату вказаного виду компенсації належить виключно військовослужбовцю (а.с. 48-50).
Судом було направлено запит позивачу та представнику позивача з вимогою надати докази подання рапорту від 15.02.2021 року щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не отримане речове майно до Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 53).
На запит суду представником позивача надано письмові пояснення, в яких, зокрема, повідомив, що в адвокатському запиті від 15.02.2021 року, надісланому на адресу Військової частини НОМЕР_1 та приєднаному до позовної заяви, у третьому абзаці, з метою досудового врегулювання питання компенсації за не отримане речове майно, виділено та підкреслено «крім того, будь ласка, розгляньте та надайте письмові відповіді на заяви (рапорти), котрі приєднуються до даного адвокатського запиту щодо позасудового здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , а також грошової компенсації йому за невикористану додаткову відпустку й на отримане речове майно», що прямо підтверджує надсилання військовій частині рапорту від 15.02.2021 року про проведення розрахунку та виплати позивачу грошової компенсації замість належних предметів форменого обмундирування за період проходження військової служби, а тому твердження відповідача про не одержання рапорту з вимогою про виплату компенсації за не отримане речове майно не відповідає дійсності (а.с. 55-56).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.01.2021 № 119, військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 , водія 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 19.01.2021 № 1-РС у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 19.01.2021 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 16).
В подальшому, представник позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом від 15.02.2021 року, в якому, зокрема, просив надати довідку про вартість речового майна, що належала до видачі ОСОБА_1 , відповідно до постанови КМУ № 178 від 16.03.2016 року (а.с. 17-18).
На адвокатський запит, листом від 03.03.2021 року № 658 Військова частина НОМЕР_1 надіслала на адресу представника позивача: витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.08.2020 № 238 (про призначення на посаду старшого солдата ОСОБА_1 ), витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.01.2021 № 19 (про виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 ), довідку про грошове забезпечення при звільненні, довідку про грошове забезпечення за останні 2 місяці та довідку- розрахунок індексації грошового забезпечення, довідка-розрахунок № 56 від 03.03.2021 про вартість речового майна, що належать до видачі старшому солдату ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.01.2021 № 19 (а.с. 21).
Відповідно до довідки-розрахунку від 03.03.2021 року Військової частини НОМЕР_1 вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 становить 55 066,43 грн. (а.с. 22).
Оскільки відповідачем не було здійснено виплату грошової компенсації за неотримане речове майно, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Спеціальним законом, який, відповідно до Конституції України, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-XII), відповідно до статті 1 якого соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 1-2 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Згідно з частиною 1 статті 9-1 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (надалі - Порядок № 178), пунктами 2, 3 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Згідно з п. 4 розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України №232 від 29.04.2016 року, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.
Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року N 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно".
З вищенаведених законодавчих приписів суд вбачає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку № 178 виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).
Отже військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно. яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.
На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку № 178 виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до довідки-розрахунку від 03.03.2021 року Військової частини НОМЕР_1 вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 становить 55 066,43 грн. (а.с. 22).
Проте в матеріалах справи відсутні будякі докази, які б підтверджували, що після звільнення з військової служби, позивач звертався до відповідача із рапортом чи заявою щодо виплати йому грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно у сумі 55 066,43 грн.
Судом надсилався запит позивачу та представнику позивача з вимогою надати докази подання рапорту від 15.02.2021 року щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не отримане речове майно до Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 53). Проте суду не було надано відповідних доказів.
При цьому суд не приймає до уваги посилання представника позивача, що в адвокатському запиті від 15.02.2021 року, надісланому на адресу Військової частини НОМЕР_1 виділено та підкреслено «крім того, будь ласка, розгляньте та надайте письмові відповіді на заяви (рапорти), котрі приєднуються до даного адвокатського запиту щодо позасудового здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , а також грошової компенсації йому за невикористану додаткову відпустку й на отримане речове майно», а також те, що до даного запиту було додано рапорт ОСОБА_1 , тому що вони не підтвердженні будь-якими доказами, оскільки в переліку додатків до адвокатського запиту від 15.02.2021 року не зазначено рапорт ОСОБА_1 щодо виплати грошової компенсації за не отримане речове майно.
А відтак, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.
У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно у сумі 55 066,43 грн. відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек