Справа № 140/7013/21
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року ЛуцькСправа № 140/7013/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови від 07.07.2021 ВП № 65514994 про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання продовжити виконавче провадження № 65514994,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ примусового виконання рішень, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 07.07.2021 ВП № 65514994 про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання продовжити виконавче провадження № 65514994.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами Глави 11 Розділу 2 Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ КАС України, судове засідання призначено на 14:00 год. 22.07.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні у відповідача перебував виконавчий лист з виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду у справі № 803/173/16, яким позивача поновлено на посаді заступника начальника Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів з 21.01.2016 та з Міністерства доходів і зборів стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.

07.07.2021 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 65514994 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України Про виконавче провадження, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Позивач вважає, що вказана постанова винесена із порушенням вимог Закону України Про виконавче провадження, оскільки рішення суду не виконано в повному обсязі.

Зокрема позивач вказує на те, що боржником по виконавчому листу про поновлення його на посаді визначено Міністерство доходів і зборів України. Оскільки Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Міндоходів є припиненою, він звернувся до суду з клопотанням про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвалою суду від 20.10.2020 у справі № 803/173/16 замінено боржників: Міністерство доходів і зборів України на правонаступника Державну фіскальну службу України, Спеціалізовану лабораторію на правонаступника Департамент податкових та митних експертиз ДФС.

01.02.2021 ДФС України винесено наказ про поновлення його на роботі, який став підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Однак, позивач вважає, що при її винесенні відповідачем не була врахована ухвала про заміну сторони виконавчого провадження, так як виходячи з її змісту він мав бути поновлений у Департаменті податкових та митних експертиз ДФС, а тому рішення суду є невиконаним, а постанова про закінчення виконавчого провадження є протиправною. З цих підстав позов просить задовольнити.

Представник відповідача в письмовому відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та зазначив, що 21.05.2021 за заявою позивача було відкрито виконавче провадження про поновлення його на посаді. В процесі примусового виконання рішення суду ДФС України проінформувало про те, що рішення суду виконано в повному об`ємі, так як наказом від 01.02.2021 позивача поновлено на посаді. Враховуючи вимоги статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення суду вважається виконаним боржником з дня видання наказу про поновлення стягувача на роботі.

Враховуючи зазначене, ним було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням рішення суду. З врахуванням викладеного просить в задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання 22.02.2021 учасники справи не прибули, при цьому позивач та представник відповідача подали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі.

Частиною 3 статті 268 КАС України визначено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином відповідно до положень даної статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Згідно із частиною третьою статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, оскільки учасники справи в судове засідання 22.07.2021 не прибули, при цьому подали заяви про розгляд справи без їх участі, тому судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із частинами першою, другою статті 74 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII (з наступними змінами та доповненнями, далі Закон № 1404-VIII), який набрав чинності 05.10.2016, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що Волинським окружним адміністративним судом 19.04.2020 видано виконавчий лист у справі №803/173/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Департаменту податкових та митних експертиз ДФС, Державної митної служби України та Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, про поновлення позивача на посаді заступника начальника Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів з 21 січня 2016 року (а.с.6-7).

20.10.2020 судом у справі №803/173/16 винесено ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження, а саме: боржників Міністерство доходів і зборів України на правонаступника Державну фіскальну службу України, Спеціалізовану лабораторію з питань експертизи та досліджень Держмитслужби на правонаступника Департамент податкових та митних експертиз ДФС (а. с.8-11).

За письмовою заявою позивача державним виконавцем 21.05.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65514994 (а.с.32-33).

ДФС України на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, листом від 29.06.2021 № 379515/99-09-10-01-03-16 повідомила виконавця про те, що рішення суду виконано добровільно та наказом ДФС від 01.02.2021 №60-о «Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 », позивача поновлено на посаді заступника начальника Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів з 21.01.2016 (а. с.60).

07.07.2021 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у ВП 65514994 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно із статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону №1403-VIII).

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).

З наведених законодавчих норм вбачається, що виконавець зобов`язаний вчинити виконавчі дії у спосіб, передбачений виконавчим документом.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження зокрема, має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Як встановлено частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною першою статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 65 даного Закону рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Пунктом 9 частини 1 статті 39 визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Аналізуючи зібрані та досліджені в ході судового розгляду справи докази, суд приходить до висновку про законність винесення постанови державним виконавцем про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням суду від 07.04.2020 у справі №803/173/16 поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів з 21.01.2016.

На виконання вказаного рішення в частині поновлення на посаді видано виконавчий лист від 19.04.2020, у якому продубльовано резолютивну частину судового рішення.

В процесі виконання даного рішення, ДФС України наказом від 01.02.2021 № 60-о, поновлено позивача на посаді заступника начальника Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів з 21.01.2016, тобто саме на посаді, яку зазначив суд, та з якої його було звільнено.

Нормами статей 63, 65 Закону №1404-VIII врегульовано порядок дій виконавця та при виконанні рішень за якими боржник повинен вчинити дії, і за яких вважається виконаним рішення суду в частині поновлення на посаді.

З дати видання наказу про поновлення особи на роботі вважається, що рішення боржником є виконаним.

У даному випадку, виходячи із тих дій, які були вчинені боржником, та зазначених норм законодавства, рішення суду у справі №803/173/16 в частині поновлення позивача на посаді є виконаним.

Частина 2 статті 65 Закону встановлює імперативний обов`язок для виконавця, що за умови видання наказу про поновлення на посаді ним повинна бути винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, що ним і було зроблено.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку постанова відповідача від 07.07.2021 у ВП № 65514994 винесена у відповідності до норм статей 1, 3, 18, 26, 39,63,65 Закону № 1404-VIII та є правомірною, а підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Оскільки суд прийшов до висновку про законність оскаржуваної постанови, то і відсутні підстави для задоволення позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача продовжити виконавче провадження № 65514994.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що рішення суду в даному випадку є невиконаним, оскільки державним виконавцем при його виконанні не було враховано ухвалу суду від 20.10.2020 про заміну сторони виконавчого провадження, враховуючи наступне.

Статтею 3 Закону № 1404-VIII передбачено, які рішення підлягають примусовому виконанню та на підставі яких виконавчих документів.

У даному випадку, Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист в частині поновлення позивача на посаді. Вказаний документ видано у відповідності до рішення суду, яким позивача поновлено на конкретній посаді, та саме в межах визначених судом проходить примусове його виконання.

Видаючи наказ від 01.02.2021 на виконання рішення суду, ДФС України поновило позивача на посаді визначеній судом. Саме з моменту його видання, рішення суду №803/173/16 в частині поновлення позивача вважається виконаним.

Винесення ували про заміну сторін виконавчого провадження ніяким чином не впливає на примусове виконання рішення у ВП № 65514994 в частині поновлення на посаді, так як відповідний наказ винесено уповноваженим органом, а посада на якій поновлено ОСОБА_1 відповідає тій, на яку його поновлено судом.

Застосування державним виконавцем, як зазначає позивач, ухвали від 20.10.2020 фактично призведе до редагування державним виконавцем рішення суду та виконавчого документу, що є неприпустимим та нормами чинного законодавства не передбачено.

Законом № 1404-VIII не передбачено винесення повторних наказів про поновлення на роботі особи, після того, як відповідний наказ на виконання рішення суду було винесено.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.241, 242, 243, 245, 246, 268, 287, 295, 297, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови від 07.07.2021 ВП № 65514994 про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання продовжити виконавче провадження № 65514994 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.С. Денисюк