Справа № 200/7007/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року справа №200/7007/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., секретар судового засідання Тішевський В.В., представника відповідача Малярчик Е.Е., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 р. (повний текст ухвали складений та підписаний 9 червня 2021 у м. Слов`янськ) у справі № 200/7007/21 (головуючий І інстанції суддя Абдукадирова К.Е.) за позовом Авдіївської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 4 Авдіївської міської ради Донецької області до Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду подана позовна заява Авдіївської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 4 Авдіївської міської ради Донецької області до Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення. Одночасно з поданням позову подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просить зупинити дію розпорядження Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області від 01.06.2021; заборонити відповідачу вчиняти дії щодо проведення державної реєстрації припинення юридичних осіб, а саме: Авдіївської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 4 Авдіївської міської ради Донецької області та Авдіївської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 1 Авдіївської міської ради Донецької області; заборонити державним реєстраторам Донецької області вчиняти дії щодо проведення державної реєстрації припинення юридичних осіб, а саме Авдіївської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 4 Авдіївської міської ради Донецької області та Авдіївської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 1 Авдіївської міської ради Донецької області (а.с. 1-2).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року часткового задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову.

Зупинено дію розпорядження Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області від 01 червня 2021 року № 312 «Про реорганізацію та створення філій Комунального закладу «Авдіївська опорна загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 2» Авдіївської міської ради Донецької області».

Заборонено Авдіївській міській військово-цивільній адміністрації Покровського району Донецької області вчиняти будь-які дії щодо проведення державної реєстрації припинення юридичних осіб, а саме Авдіївська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 4 () та Авдіївська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 1 Авдіївської міської ради Донецької області ()

У задоволенні решти вимог відмовлено (а.с. 4-5).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що до подання позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вже внесено відомості про початок процедури припинення юридичної особи - Авдіївської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 4 Авдіївської міської ради Донецької області та Авдіївської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 1 Авдіївської міської ради Донецької області. Тому комісією з припинення вже розпочато процедуру реорганізації шляхом приєднання до Комунального закладу «Авдіївська опорна загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 2» Авдіївської міської ради Донецької області.

Навчальний рік 2021-2022 планується розпочати 1 вересня 2021. Тобто вважає, що до цього моменту повинна бути завершена процедура реорганізації шкіл у м. Авдіївка.

Апелянт зауважує, що з боку Авдіївської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 1 Авдіївської міської ради Донецької області не надходило позовів та претензій стосовно оскарження розпорядження № 312 від 01.06.2021.

Крім того зазначає, що згідно п. 5 оспорюваного розпорядження № 312 утворюються філії зі збереженням I-II ступенів. У створених філіях проходитиме навчання учнів з 1 по 9 класи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав. Інші сторони у судове засідання не з`явились.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

За унормуванням частин першої та другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч.1 статті 154 КАС України).

При цьому частиною другою статті 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В силу приписів частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З аналізу наведеної норми вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Частиною другою статті 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов`язків сторін та рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Верховний Суд у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 826/14722/17 вказав, що забезпечення позову є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 30 вересня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 22 листопада 2019 року у справі № 640/18007/18, від 20 грудня 2019 року у справі № 640/9158/19.

У заяві про забезпечення позову Авдіївська загальноосвітня школи І-ІІ ступенів № 4 Авдіївської міської ради Донецької області просить зупинити дію розпорядження Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області від 01.06.2021; заборонити відповідачу вчиняти дії щодо проведення державної реєстрації припинення юридичних осіб, а саме Авдіївської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 4 Авдіївської міської ради Донецької області та Авдіївської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 1 Авдіївської міської ради Донецької області; заборонити державним реєстраторам Донецької області вчиняти дії щодо проведення державної реєстрації припинення юридичних осіб, а саме Авдіївської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 4 Авдіївської міської ради Донецької області та Авдіївської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 1 Авдіївської міської ради Донецької області.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач вказує, що Авдіївською міською військово-цивільною адміністрацією Покровського району Донецької області 01.06.2021р. прийнято розпорядження № 312 «Про реорганізацію та створення філій Комунального закладу «Авдіївська опорна загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2» Авдіївської міської ради Донецької області». Відповідно до змісту вище зазначеного акту вбачається, що відповідачем вирішено припинити дві загальноосвітні школи І-ІІ ступенів за № 4 та № 1 Авдіївської міської ради Донецької області шляхом їх реорганізації, а саме приєднання до Комунального закладу Авдіївська опорна загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 2 Авдіївської міської ради Донецької області.

Зазначає, що наявний намір відповідача закрити два учбових заклади, в яких навчається майже 400 учнів, та визначивши їх в якості філії іншого учбового закладу. А в утворених філіях планують забезпечити дітям навчання виключно до четвертого класу.

Таким чином вважає, що рішення про припинення учбових закладів шляхом реорганізації впливає на таке конституційне право позивача (її учнів), як право на освіту, що є безумовною підставою для врахування думки територіальної громади при прийнятті рішення про ліквідацію та реорганізацію навчального закладу.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до змісту акту відповідача «Про реорганізацію та створення філій Комунального закладу «Авдіївська опорна загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2» Авдіївської міської ради Донецької області» № 312 вбачається, що реорганізація буде проведена в строк до 31.08.2021, тобто є ризик, що до закінчення розгляду даної адміністративної справи позивач та Авдіївська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 1 Авдіївської міської ради Донецької області припинить своє існування (а.с. 16-18).

З листа відповідача від 01.06.2021 № 01-26/102 вбачається, що 02.06.2021 необхідно забезпечити подання державному реєстратору документів, передбачених чинним законодавством, для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи та до 01.07.2021 попередити працівників Авдіївської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 4 Авдіївської міської ради Донецької області про зміни істотних умов праці та скорочення (посад працівників) у зв`язку із скороченням мережі класів (а.с. 25).

Таким чином, наявні об`єктивні дані, які свідчать про можливість настання негативних наслідків в разі не застосування заходів забезпечення позову, про вжиття яких висловлено у відповідній заяві, а саме: не заборона відповідачу вчиняти певні дії на час розгляду позову може призвести до скорочення вчителів, припинення юридичної особи - Авдіївської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 4 Авдіївської міської ради Донецької області, що може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що суд першої інстанції при розгляді справи по суті зважить і на норми Закону України «Про військово-цивільні адміністрації». Оскільки п. 15 статті 4 цього закону у Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області повноваження обмежуються тільки управлінням закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізичної культури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання; організації їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення».

Рішення про створення (заснування) юридичних осіб приймають її засновники, відповідно до порядку, що залежить від конкретного типу юридичної особи (її організаційно-правової форми).

Частиною 1 ст. 106 Цивільного Кодексу України передбачено: «Злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади».

З пояснень представника відповідача в судовому засіданні вбачається, що Авдіївська міська військово-цивільна адміністрація Покровського району Донецької області не є за статутом позивача його засновником.

З урахуванням наведених обставин, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову, оскільки невжиття судом таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист чи поновлення порушеного права позивача у разі задоволення позову, а саме може призвести до припинення юридичної особи.

Суд зауважує, що вжиття заходів забезпечення позову не завдає шкоди учасникам справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Ухвала про скасування заходів забезпечення позову або про відмову у скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову (п.п. 3-5 ст. 157 КАС України).

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення заяви про забезпечення позову у спосіб, передбачений ст. 151 КАС України, шляхом зупинення дії розпорядження Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області від 01 червня 2021 року № 312 «Про реорганізацію та створення філій Комунального закладу «Авдіївська опорна загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2» Авдіївської міської ради Донецької області» та забороні Авдіївській міській військово-цивільній адміністрації Покровського району Донецької області вчиняти будь-які дії щодо проведення державної реєстрації припинення юридичних осіб, а саме Авдіївська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 4 () та Авдіївська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 1 Авдіївської міської ради Донецької області ().

Колегія суддів також враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява N 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява N 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 292, 293, 310, 316, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 р. залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 р. у справі № 200/7007/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 22 липня 2021 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв