Справа № 219/2257/21
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 р. Справа№219/2257/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122).

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просить суд:

- визнати дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до стажу з шкідливими і важкими умовами праці періодів роботи з 11.09.1985 по 27.01.1988 (записи 13,14), з 04.02.1988 по 25.04.1988 (записи 15,16), з 27.04.1988 по 01.11.1994 (записи 17,18), з 05.11.1994 по 29.12.1998 (записи 19-20) на посаді «маляр», неправомірними;

- зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах та здійснити її перерахунок відповідно до діючого законодавства.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2021 року адміністравтивну справу № 219/2257/21 за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії передано за підсудністю на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу було передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В. Розпорядженням керівника апарату суду від 14 квітня 2021 року № 46 «Щодо повторного автоматичного розподілу справи» призначено повторний автоматичний розподіл справи № 219/2257/21, у зв`язку з перебуванням судді Буряк І.В. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу було передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Толстолуцькій М.М.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 травня 2021 року, зазначену справу передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Абдукадировій К.Е.

17 травня 2021 справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 20 липня 2021 року судом здійснено заміну сторону (відповідача) у справі № 200/2257/21 Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком.

У лютому 2021 року позивач звернувся до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою в якій просив призначити йому пенсію на пільгових умовах.

Бахмутсько-Лиманським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Донецької області листом від 16 лютого 2021 року повідомлено позивача про те, що позивачем до заяви не додані уточнюючи довідки, які підтверджують пільговий стаж та у трудовій книжці відсутні періоди роботи, які відносяться до пільгового стажу.

Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки надана до управління трудова книжка підтверджує усі необхідні записи про пільговий характер робіт у спірний період.

На підставі викладеного просить задовольнити позовні вимоги.

В установлений законом строк, відповідачем наданий відзив на адміністративний позов, зі змісту якого вбачається, що до заяви про призначення пенсії позивачем не надані уточнюючі довідки, які підтверджують пільговий характер роботи. У зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд установив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Харцизським МВ УМВС України в Донецькій області 17 жовтня 2001 року, адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 . Перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком призначену з 12.01.2017р. відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У лютому 2021 року позивач звернувся до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою в якій просив призначити йому пенсію на пільгових умовах.

Бахмутсько-Лиманським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Донецької області листом від 16 лютого 2021 року повідомлено позивача про те, що позивачем до заяви не додані уточнюючи довідки, які підтверджують пільговий стаж та у трудовій книжці відсутні періоди роботи, які відносяться до пільгового стажу.

Як вбачається з трудової книжки, позивач працював в наступні періоди: в Харцизському горбиткомбінаті з 11 вересня 1985 року по 27 січня 1988 року (записи 13,14), в Харцизському комбінаті побутового обслуговування з 04 лютого 1988 по 25 квітня 1988 року (записи 15,16), в Донецькому обласному центрі «Автовазтехобслуживание» з 27 квітня 1988 року по 01 листопада 1994 року (записи 17,18) та в ПП «Олмар» з 05 листопада 1994 року по 29 грудня 1998 року (записи 19-20) на посадах «маляр по окраске автомобилей», «маляр по окраске машин», «маляр по окраске кузовов автомобилей», відповідно.

З огляду на наведене, записи у трудовій книжці підтверджують, що в спірний період позивач працював на визначених вище посадах, що надає право для призначення пенсії на пільгових умовах.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закону №1058).

Закон №1788-ХІІ був ведений в дію з 01 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 1 квітня 1992 року - в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 визначено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» та Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наявні професії - маляри, зайняті на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно з нормами статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №1028 від 09.12.2015 «Зміни, що вносяться до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів» «у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування». Індивідуальні відомості про застраховану особу ф.ОК-5 формуються з 2000 року.

Суд зазначає, що норми пункту 20 Порядку передбачають обов`язковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача в спірні періоди. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день на посадах, що дають право на пільгову пенсію.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства праці України № 01-3/406-02-2 від 10.05.94р. «Про порядок застосування Списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах», якщо до Списків включені професії робітників за загальною назвою, то право на пільгове пенсійне забезпечення мають робітники всіх найменувань цих професій, в тому числі головні, старші, їх помічники (пункт 8).

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі Ілашку та інші проти Молдови та Росії, ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров`я. Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах Пічкур проти України, Ілашку та інші проти Молдови та Росії як джерело права відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує положення Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до стажу з шкідливими і важкими умовами праці періодів роботи позивача в Харцизському горбиткомбінаті з 11 вересня 1985 року по 27 січня 1988 року (записи 13,14) на посаді «маляр по окраске автомобилей»; в Харцизському комбінаті побутового обслуговування з 04 лютого 1988 по 25 квітня 1988 року (записи 15,16) на посаді «маляр по окраске машин»; в Донецькому обласному центрі «Автовазтехобслуживание» з 27 квітня 1988 року по 01 листопада 1994 року (записи 17,18) на посаді «маляр по окраске кузовов автомобилей» та в ПП «Олмар» з 05 листопада 1994 року по 29 грудня 1998 року (записи 19-20) на посаді «маляр по окраске кузовов автомобилей» та повторного зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статті 139 КАС при частковому задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, пропорційно задоволеним вимогам.

Таким чином, судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування до пільгового стажу з шкідливими і важкими умовами праці періодів роботи ОСОБА_1 в Харцизському горбиткомбінаті з 11 вересня 1985 року по 27 січня 1988 року (записи 13,14) на посаді «маляр по окраске автомобилей»; в Харцизському комбінаті побутового обслуговування з 04 лютого 1988 по 25 квітня 1988 року (записи 15,16) на посаді «маляр по окраске машин»; в Донецькому обласному центрі «Автовазтехобслуживание» з 27 квітня 1988 року по 01 листопада 1994 року (записи 17,18) на посаді «маляр по окраске кузовов автомобилей» та в ПП «Олмар» з 05 листопада 1994 року по 29 грудня 1998 року (записи 19-20) на посаді «маляр по окраске кузовов автомобилей».

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 800 гривень 00 копійок.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21 липня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова