Справа № 200/3743/21
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 р. Справа№200/3743/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мозгової Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

05.04.2021 року позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Волноваха, вул.Гагаріна, 36) про визнання протиправними дії щодо несплати соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства у період з 01.03.2020 року по 01.09.2020 року, зобов`язання сплатити не отриману соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства у період з 01.03.2020 року по 01.09.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 01.08.2018 року по 31.01.2020 року він перебував на обліку в Управлінні соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області та отримував державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства. З 01.03.2020 року його було знято з обліку, як такого, що вибув до іншого району. З 01.09.2020 року управлінням було призначено знову вказану допомогу довічно. Однак у період з 01.03.2020 року по 01.09.2020 року він не звертався в інший структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, довідка ВПО не скасовувалась, був фактично зареєстрований у Волноваському районі, однак соціальні виплати за спірний період не виплачувались. Вказане стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 12.04.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 28.05.2021 року розгляд справи №200/3473/21 вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 23.06.2021 року об 11 год. 15 хв. Продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 23.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 20.07.2021 року о 10 год. 30 хв.

Представник відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надав відзив на адміністративний позов, у якому зазначив, що вимоги позивача суперечать чинному законодавству та не підлягають задоволенню. Свою позицію обґрунтував тим, що відповідно до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб 24.01.2020 року позивача було знято з обліку в управлінні, як такого, що вибув до іншого району, а саме у м. Маріуполь. 24.01.2020 року був взятий на облік УСЗН Приморського району м. Маріуполь. Рішенням управління від 29.01.2020 року виплату соціальної допомоги позивачу було припинено з 01.02.2020 року, оскільки заявник вибув до іншого району. 24.09.2020 року позивач звернувся до управління про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а також із заявою про призначення державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю. Відповідно до інформації Департаменту соціального захисту Маріупольської міської ради від 30.09.2020 року №03.3-548 було встановлено, що позивач на обліку, як отримувач соціальної допомоги в даній установі не перебуав та виплат не отримував. Тобто, позивач при зміні місця проживання не звернувся до відповідного органу соціального захисту населення щодо призначення йому соціальної допомоги за новим місцем проживання. Враховуючи рішення комісії (витяг з протоколу від 29.10.2020 року №220), управлінням прийнято рішення від 04.11.2020 року про призначення допомоги особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю та, починаючи з 01.09.2020 року, позивачу призначено соціальну допомогу, тобто з місяця взяття на облік.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкод для розгляду справи, передбачених статтею 205 КАС України не має, суд вважає за можливе розглянути заяву у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 є громадянином України та внутрішньо переміщеною особою (а.с.5,7).

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_2 позивачу призначена пенсія по інвалідності з дитинства І групи (а.с.3).

18.07.2018 року позивач звернувся із заявою до відповідача, у якій просив призначити допомогу інвалідам з дитинства І групи (а.с.54-55).

Рішенням від 28.09.2019 року позивачу призначена допомога інвалідам (а.с.50).

Рішенням Волноваського УСЗН від 29.01.2020 року позивачу виплату державної соціальної допомоги особам з інвалідністю припинено з 01.02.2020 року, оскільки заявник вибув в інший район. Підстава: довідка відділу ВПО та контролю за правильністю призначення пенсій (а.с.48).

Супровідним листом від 06.02.2020 року на адресу Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради була надіслана особова справа позивача (а.с.47).

23.10.2020 року позивач звернувся повторно із заявою до відповідача про призначення допомоги особам з інвалідністю з дитинства І групи (а.с.45-46).

Рішенням від 04.11.2020 року позивачу призначена допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю (а.с.42).

З додатку до рішення про призначення ДСД особам з інвалідністю з дитинства від 04.11.2020 року слідує, що суми соціальних виплат, які не виплачені позивачу за період з 01.02.2020 року по 31.08.2020 року обліковуються, але не сплачуються (а.с.41).

Відповідно до відповіді Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 30.09.2020 року №03.3-548 станом на 30.09.2020 року ОСОБА_1 на обліку в Департаменті як отримувач будь-яких видів соціальної допомоги та компенсації не перебуває, ніяких видів допомоги та компенсації не отримує (а.с.43).

З листа управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області від 05.03.2021 року слідує, що з 01.03.2020 року позивача знято з обліку, як такого, що вибув до іншого району, а саме у м. Маріуполь. 01.09.2020 року він повернувся до Волноваського району та знову звернувся до управління за призначенням соціальної допомоги. Рішенням від 04.11.2020 року про призначення допомоги особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю, починаючи з 01.09.2020 року ОСОБА_1 було призначено допомогу, довічно (а.с.4).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступног.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» від 16.11.2000 року № 2109-IIІ (далі Закон № 2109-IIІ), «Порядком надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України Міністерства фінансів України Міністерства охорони здоров`я України від 30.04.2002 року № 226/293/169 (далі Порядок № 226).

Законом № 2109-IIІ відповідно до Конституції України гарантовано особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України та їх соціальну захищеність шляхом встановлення державної соціальної допомоги на рівні прожиткового мінімуму.

Статтею 1 Закону № 2109-IIІ визначено, що право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, з питань сім`ї та дітей, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю.

Причина, група інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством України з одночасним роз`ясненням особам з інвалідністю з дитинства їх права на державну соціальну допомогу.

Державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи (частина перша статті 4 Закону № 2109-IIІ).

Частинами першою, другою статті 8 Закону № 2109-IIІ заява про призначення державної соціальної допомоги подається особою з інвалідністю з дитинства до управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання. Заява про призначення державної соціальної допомоги особі з інвалідністю I чи II групи, яку визнано недієздатною, а також на дитину з інвалідністю подається одним із батьків, усиновителем, опікуном або піклувальником за місцем свого проживання.

Відповідно до статті 12 Закону № 2109-IIІ суми державної соціальної допомоги, призначені, але не витребувані своєчасно одержувачем без поважних причин, виплачуються за минулий час не більш як за 12 місяців перед зверненням за її одержанням.

Суми державної соціальної допомоги, не одержані своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує державну соціальну допомогу, або через неможливість отримання цих сум особою з інвалідністю чи її офіційним представником з поважних причин (поважною причиною є перебування особи з інвалідністю на лікуванні, інші причини, які фізично унеможливлювали своєчасне витребування призначених сум державної соціальної допомоги, або інші об`єктивні обставини, коли особа з інвалідністю чи її батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники не могли звернутися за їх отриманням), виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. При цьому виплата державної соціальної допомоги за минулий час здійснюється виходячи із прожиткового мінімуму, затвердженого на момент її виплати, з компенсацією за несвоєчасну її виплату.

Положеннями статті 16 визначено, що покриття витрат на виплату державної соціальної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. У Державному бюджеті України статті видатків на надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю є захищеними і фінансуються у першочерговому порядку.

Відповідно до п. 2.9 Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, на кожного одержувача державної соціальної допомоги структурним підрозділом з питань соціального захисту населення формується особова справа, в якій зберігаються документи, необхідні для призначення державної соціальної допомоги, а також розрахунки їх розмірів. Одержувачам державної соціальної допомоги структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, які її призначили, видають посвідчення встановленого зразка.

Статтею 2 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та п.п. 2.2 «Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», передбачено, що державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю призначається у таких розмірах: особам з інвалідністю з дитинства І групи 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особам з інвалідністю ІІ групи 80 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особам з інвалідністю з дитинства ІІІ групи 60 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; на дітей з інвалідністю віком до 18 років - 70 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

У разі припинення виплати державної соціальної допомоги внаслідок нез`явлення на переогляд без поважних причин, при наступному визнанні особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, виплата цієї допомоги поновлюється з дня встановлення інвалідності або визнання дитиною з інвалідністю.

У відповідності до статті 10 Закону № 2109-III державна соціальна допомога виплачується державними підприємствами і об`єднаннями зв`язку за місцем проживання особи з інвалідністю з дитинства або батьків, усиновителів, яким призначена допомога на дітей з інвалідністю. Опікуну або піклувальнику державна соціальна допомога виплачується за місцем їх проживання. Виплата державної соціальної допомоги провадиться щомісячно за поточний місяць у встановлені місцевою державною адміністрацією строки. Призначена державна соціальна допомога виплачується особі з інвалідністю з дитинства незалежно від одержуваного нею заробітку, стипендії, аліментів або інших доходів. Державна соціальна допомога, яка призначена на дитину з інвалідністю віком до 18 років, виплачується незалежно від одержання на неї інших видів допомоги.

Підстави припинення і відновлення виплати державної соціальної допомоги визначені у статті 14 Закону № 2109-III.

Статтею 14 Закону № 2109-III визначено єдину підставу припинення виплати державної соціальної допомоги, якою є влаштування осіб з інвалідністю з дитинства до відповідної установи (закладу) на повне державне утримання.

Судом встановлено, що відповідач припинив позивачу виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства у зв`язку з тим, що позивач вибув і інший район.

Доказів реєстрації позивача у м. Маріуполь суду не надано.

З листа Департаменту соціального захисту населення по призначенню соціальних допомог та компенсацій від 30.09.2020 року № 03.3-548 вбачається, що позивач станом на 30.09.2020 року на обліку в департаменті як отримувач будь-яких видів соціальної допомоги та компенсацій не перебуває, ніяких видів допомоги та компенсацій не отримує (а.с.43).

Суд звертає увагу, що реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України від 11.12.2003 № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-IV), не може позбавляти її права на отримання допомоги інвалідам з дитинства. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону № 1382-IV, реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акту.

Суд наголошує, що право приймати закони, вносити до них зміни належить виключно Верховній Раді України і не може передаватися іншим органам чи посадовим особам. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі: Конституції України і повинні відповідати їй.

Верховна Рада України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних, а тому не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Право на обмеження конституційних прав громадян Кабінету Міністрів України Верховною Радою України не надано.

Таким чином, припинення виплати державної соціальної допомоги є протиправним.

Звертаючи до суду з даним адміністративним позовом, позивач просить суд визнати протиправними дії щодо несплати соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства у період з 01.03.2020 року по 01.09.2020 року, зобов`язання сплатити не отриману соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства у період з 01.03.2020 року по 01.09.2020 року.

Водночас, судом встановлено, що позивачу припинено виплату державної соціальної допомоги особам з інвалідністю саме з 01.02.2020 року (а.с.48).

Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст.9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом:

- визнання протиправними дії Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області щодо припинення виплати позивачу державної соціальної допомоги особам з інвалідністю у період з 01.02.2020 року по 31.08.2020 року включно;

- зобов`язання Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області нарахувати та виплатити позивачу державну соціальну допомогу особам з інвалідністю у період з 01.02.2020 року по 31.08.2020 року включно.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю, суд зазначає наступне.

Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України), про що також просив позивач, є правом суду, а не обов`язком, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат у справі відсутній, оскільки позивач відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 173-183, 192-198, 210, 223-225, 227-229, 241-246, 250-251, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Волноваха, вул.Гагаріна, 36) про визнання протиправними дії щодо несплати соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства у період з 01.03.2020 року по 01.09.2020 року, зобов`язання сплатити не отриману соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства у період з 01.03.2020 року по 01.09.2020 року - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Волноваха, вул.Гагаріна, 36) щодо припинення виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) державної соціальної допомоги особам з інвалідністю у період з 01.02.2020 року по 31.08.2020 року включно.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Волноваха, вул.Гагаріна, 36) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) державну соціальну допомогу особам з інвалідністю у період з 01.02.2020 року по 31.08.2020 року включно.

Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 20.07.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая