Справа № 440/4204/21
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/4204/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Приватної багатопрофільної фірми "ФЕРРІТ" до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Полтавській області та Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Приватна багатопрофільна фірма "ФЕРРІТ" /далі - позивач, ПБФ "ФЕРРІТ"/ звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Полтавській області /далі - відповідач-1/ про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №188369 від 12 квітня 2021 року /а.с.1-4/.

Позов обґрунтований тим, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №188369 від 12 квітня 2021 року підлягає скасуванню як протиправна, оскільки на засіданні з розгляду справи та надання заперечень і пояснень позивача не було запрошено та відповідачем-1 не враховано того, що вантаж перевозився сипучий (подільний), тобто під час руху автомобіля навантаження по всім осям переміщувалось, при цьому загальна маса вантажного автомобіля відповідала вимогам законодавства. Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, яка затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України, не поширюється на транспортні засоби з рідким та сипучим вантажем.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеку) /далі - відповідач-2, Укртрансбезпека/, витребувано докази.

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач-1 не скористався.

Відповідач-2 позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 34-39/ зазначив, що 23 березня 2021 року під час проведення рейдової перевірки інспекторами Укртрансбезпеки був перевірений транспортний засіб марки RENAULT державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу та за кермом якого перебував водій ОСОБА_1 , та виявлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а саме: навантаження на строєну вісь транспортного засобу 23,39 т при допустимих 22 т. Постанова Кабінету Міністрів України "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" №879 від 27 червня 2007 року регламентує порядок здійснення габаритно-вагового контролю незалежно від типу вантажу. Зважування транспортного засобу проводилося на повіреному автоматичному приладі для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь, який відповідає Сертифікату відповідності регульованого засобу вимірювальної техніки. Водій зі змістом акту №249487 від 23 березня 2021 року був ознайомлений, однак підписувати акт та надавати письмові пояснення відмовився, про що зроблено відповідний запис в акті. Методика ХАДІ не є нормативно-правовим актом, а є науковою авторською роботою. Повідомлення про призначення розгляду справи від 25 березня 2021 року було направлено позивачеві на його адресу рекомендованим поштовим відправленням №397 та отримано ним 29 березня 2021 року, однак на розгляд справи позивач чи уповноважена ним особа не прибули. Таким чином, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №188369 від 12 квітня 2021 року винесена правомірно.

У відповіді на відзив /а.с.68-70/ позивач зазначив, що за відсутності затвердженої Методики, передбаченої Постановою №879, відповідач діє поза правовим полем, неправомірно, накладаючи адміністративні стягнення на суб`єктів господарювання, зокрема, на позивача, посилаючись на те, що Методика є "науковою авторською роботою". Згідно матеріалів справи позивачем перевозився саме подільний вантаж - піщано-щебенева суміш, яка змішується під дією мінімальних сил. Загального перевантаження транспортного засобу не було. Відповідачем не доведено: існування методики поосьового зважування, факту того, що методика являється науковою авторською роботою. Оскільки законодавством не встановлено альтернативних вимог щодо можливості проведення вимірювання (зважування) без застосування такої методики або відповідно до будь-яких інших методик, то враховуючи положення статті 19 Конституції України щодо обов`язку органу державної влади та його посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, такі заперечення відповідача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Приватна багатопрофільна фірма "ФЕРРІТ" (ідентифікаційний код юридичної особи 23807923, місцезнаходження: вул. Вузька, буд. 19, м. Полтава, Полтавська область, 36022) зареєстрована як юридична особа 13 грудня 1995 року та здійснює діяльність за основним видом 46.73 "Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням" /а.с. 6-7/.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 /а.с.54/ Приватна багатопрофільна фірма "ФЕРРІТ" є власником транспортного засобу (спеціалізованого вантажного сідлового тягача-Е RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску - 2008, дата реєстрації 04 листопада 2020 року).

Згідно із Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 /а.с.54/ Приватна багатопрофільна фірма "ФЕРРІТ" є власником транспортного засобу (спеціалізованого напівпричіпу) LANGENDORF, реєстраційний номер НОМЕР_4 , рік випуску - 2000, дата реєстрації 04 листопада 2020 року.

Відповідно до Товарно-транспортної накладної №1571 від 23 березня 2021 року /а.с.59/ автомобільний перевізник, ПБФ «ФЕРРІТ», здійснював перевезення вантажу (піщано-щебнева суміш (фр.0-20 мм), маса брутто 37,480 т) на автомобілі реєстраційний номер НОМЕР_1 з пункту навантаження: м. Кременчук, в пункт розвантаження: м. Полтава, водій - ОСОБА_1 .

На підставі направлення на рейдову перевірку Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №012066 від 22 березня 2021 року /а.с 43/ старшим державним інспектором Гопцієм С.В. 23 березня 2021 року о 13:03 проведено перевірку транспортного засобу марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 .

За результатами перевірки Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки (Полтавська область) складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №249487 від 23 березня 2021 року /а.с.41/, в якому зафіксовано, що 23 березня 2021 року о 13:03 на ділянці дороги а/д м-22, 52 км проведено перевірку транспортного засобу RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_2 , що належить ПБФ «ФЕРРІТ», водій - ОСОБА_1 (документ, що посвідчує особу водія - серії НОМЕР_5 від 18 квітня 2003 року). Під час перевірки виявлено порушення, а саме: перевезення вантажу згідно ТТН №1571 від 23 березня 2021 року з перевищенням вагових норм на 6,3 % без відповідного дозволу, який дає право на проїзд автомобільними дорогами України, виданого уповноваженими органами, чим порушено вимоги пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, відповідальність за що передбачена абзацом 14 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Водій з порушеннями ознайомлений, від підпису акту та надання пояснень відмовився.

Так, відповідно до квитанції зважування /а.с. 49/ 23 березня 2021 року о 13:03 здійснено зважування транспортних засобів НОМЕР_1 та встановлення ваги (тонн) навантаження на вісь 1 - 6646 кг, вісь 2 - 7190 кг, вісь 3 - 7,500 кг, вісь 4 - 7890 кг , вісь 5 - 8000 кг, загальна - 37220 кг.

Згідно з довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю №045664 від 23 березня 2021 року /а.с. 48-49/ найменування, місце розташування пункту габаритно-вагового контролю - м 22, 52 км; водій транспортного засобу - ОСОБА_1 ; автомобіль (тягач): марка RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; причіп (напіпричіп): марка LANGENDORF, реєстраційний номер НОМЕР_4 , тип транспортного засобу - 12; результати вагового контролю: навантаження на осі, тонн: 1) 6,64, 2) 7,19, 3)7,5, 4)7,89, 5)8, повна маса транспортного засобу 37,22 тонн.

Відповідно до акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №042959 від 23 березня 2021 року /а.с. 50/ габаритно-ваговий контроль проводився Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки а/д м-22, 52 км ; автомобіль (тягач): марка RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; причіп (напіпричіп): марка LANGENDORF, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; суб`єкт, що перевіряється: ПБФ «ФЕРРІТ», водій - ОСОБА_1 ; найменування та вид вантажу - піщано-щебнева суміш; маршрут руху та пройдена дистанція: Полтавська область м. Кременчук -м. Полтава, 113 км, повна маса, тонн: нормативно допустима - 40,0, фактична - 37,22; осьові навантаження, тонн: нормативно допустимі 11/11/22 (7,3 + 7,3 + 7,3) та фактичні 6,64/7,19/23,39 (7,5 + 7,99 + 8).

Згідно з розрахунком плати за проїзд великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №042959 від 23 березня 2021 року /а.с.44/ платник - ПБФ «ФЕРРІТ», маршрут - Полтавська область м. Кременчук - м. Полтава, пройдена відстань - 113 км, автомобіль марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 , причіп - НОМЕР_4 , водій - ОСОБА_1 , фактичні вагові та (або) габаритні параметри транспортного засобу навантаження на строєну вісь становить 23,39 т, параметри, на які нараховується плата за проїзд, - 1,39, плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів 0,2 євро/км, перевищення параметрів нормативів становить 6,3%. Всього до сплати 45,2 євро.

Повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт вих. №21546/20.3/24-21 /а.с.42/, в якому зазначено дату, час та місце розгляду справи (у приміщенні Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) з 10:00 год до 12:00 год 12 квітня 2021 року), надіслано Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки (Полтавська область) на адресу ПБФ «ФЕРРІТ» рекомендованим поштовим відправленням №397 та вручене адресату 29 березня 2021 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень /а.с.45/ та інформацією відстеження поштових відправлень із сайту Укрпошти /а.с. 76/.

12 квітня 2021 року заступником начальника Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) Наконечним В.В. винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №188369 /а.с. 40/, якою до ПБФ «ФЕРРІТ» на підставі абзацу 14 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано (стягнуто) адміністративно-господарський штраф в сумі 8500,00 грн за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу 23 березня 2021 року на транспортному засобі RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Примірник вказаної постанови №188369 від 12 квітня 2021 року разом із супровідним листом Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) №27361/28.3/24-21 від 14 квітня 2021 року /а.с.44/ надіслано ПБФ «ФЕРРІТ» рекомендованим поштовим відправленням №371 та вручено адресату 22 квітня 2021 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень №1275, фіскальним чеком від 20 квітня 2021 року /а.с.46/ та інформацією відстеження посилок із сайту Укрпошти /а.с. 77/.

Не погодившись із прийняттям постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №188369 від 12 квітня 2021 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначено Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05 квітня 2001 року /далі - Закон №2344-III/.

Відповідно до положень статті 6 Закону №2344-III загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08 листопада 2006 року затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті /далі - Порядок №1567/, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 3 Порядку №1567 встановлено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11 лютого 2015 року /далі - Положення №103/, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року №592 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно Додатку 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 року № 196-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" вирішено погодитися з пропозицією Міністерства інфраструктури і Державної служби з безпеки на транспорті щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом злиття відповідні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком.

Так, у Додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 3 березня 2020 року № 196-р передбачено утворення територіального органу Укртрансбезпеки - Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, внаслідок реорганізації шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області та Управління Укртрансбезпеки у Сумській області.

Отже, Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки є територіальним органом Державної служби України з безпеки на транспорті, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, які уповноважені здійснювати державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, зокрема, шляхом здійснення рейдових перевірок та притягнення до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пунктів 26 та 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

З такого правового регулювання слідує, що на відповідачів покладено обов`язок лише щодо повідомлення суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням, а у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання відповідачі уповноважені здійснювати розгляд справи про порушення без її участі.

Судом встановлено, що повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт вих. №21546/20.3/24-21, в якому зазначено дату, час та місце розгляду справи (у приміщенні Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) з 10:00 год до 12:00 год 12 квітня 2021 року), надіслано Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки (Полтавська область) на адресу ПБФ «ФЕРРІТ» рекомендованим поштовим відправленням №397 та вручене адресату 29 березня 2021 року.

З огляду на викладене, суд відхиляє довід позивача, що його не було повідомлено про розгляд справи про порушення.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф на підставі абзацу 14 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Так, відповідно до абзацу 14 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 5 квітня 2001 року /далі - Закон № 2344-III/ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження; рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту); водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону № 2344-III законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Завданнями законодавства з питань перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом є зокрема: установлення вимог до перевізників, водіїв та транспортних засобів щодо забезпечення безпеки перевезень та екологічної безпеки; визначення системи державного контролю, прав, обов`язків та відповідальності державних органів виконавчої влади та перевізників за порушення міжнародних договорів та законодавства України.

Згідно з частиною першою статті 33 Закону № 2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Частинами першою, другою та четвертою статті 48 Закону № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до положень частини другої статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08 вересня 2005 року №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства транспорту України "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" від 14 жовтня 2014 року №363 /далі - Правила перевезення №363/ на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.

Відповідно до пунктів 2.5 та 2.7 Правил перевезення №363 за способом вантаження і розвантаження вантажі бувають: штучними, сипучими, навалочними і наливними, а в залежності від маси, габаритів одного вантажного місця та специфіки вантажі підрозділяються на такі, перевезення яких здійснюється: за цими правилами і за спеціальними правилами (великовагові, великогабаритні, небезпечні). За цими правилами здійснюються перевезення вантажів, маса і габарити яких в транспортному положенні разом з транспортним засобом не перевищують обмеження, що встановлені Правилами дорожнього руху України.

Згідно з пунктом 27.1 Правил перевезення № 363 великовагові і великогабаритні вантажі при вантаженні, перевезенні та розвантаженні потребують не тільки додержання підвищеної обережності, застосування спеціальних пристроїв і кріплення, а також відповідних умов на маршруті перевезення і спеціальних узгоджень та дозволів.

Перевезення цієї категорії вантажів автомобільними транспортними засобами здійснюється з особливостями, встановленими Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30.

Відповідно до пунктів 2-4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 /далі - Правила № 30/, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року /далі - Правила дорожнього руху №1306/, передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування врегульовано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 /далі - Порядок № 879/.

За визначеннями, наведеними у пункті 2 Порядку № 879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктом 4 Порядку №879 визначено, що робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку. Власники (балансоутримувачі) пунктів габаритно-вагового контролю здійснюють фінансування робіт (послуг) з їх утримання, обслуговування та забезпечення функціонування.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Згідно з пунктом 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Пунктом 39 Порядку № 879 відповідальність за збереження великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, рух яких заборонено, за весь час з моменту заборони руху до його відновлення несе перевізник, а в разі перевезення вантажу - вантажовідправник.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами перевірки Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено акт від 23 березня 2021 року, в якому зафіксовано, що 23 березня 2021 року транспортним засобом RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 /а.с.54/, що належить позивачу, здійснювалося перевезення вантажу згідно ТТН №1571 від 23 березня 2021 року .

Дослідивши товарно-транспортну накладну №1571 від 23 березня 2021 року /а.с. 59/, судом встановлено, що автомобільним перевізником піщано-щебневої суміші є ПБФ «ФЕРРІТ».

Отже, позивач є перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт" .

Факт перевищення транспортним засобом перевізника нормативних вагових параметрів щодо осьового навантаження зафіксовано в акті № 042959 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 23 березня 2021 року /а.с.50/, довідці № 045664 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 23 березня 2021 року /а.с. 48/, розрахунку №042959 від 23 березня 2021 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування /а.с. 47/, талоні зважування № 243 від 23 березня 2021 року /а.с. 49/.

Вказаними документами підтверджується, що навантаження на строєну вісь транспортного засобу склало 23,39 т, при дозволеному навантаженні - 22 т, внаслідок чого перевищено вагові параметри на 6,3 %.

Довід позивача про те, що предметом перевезення був сипучий вантаж (піщано-щебнева суміш), який є рухомим під час руху транспортного засобу та його маса є несталою в різних точках автомобіля, суд відхиляє як неспроможний, з огляду на таке.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на строєні осі понад 22 т у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється, а відповідно до пункту 4 Правил № 30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до положень Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 липня 2016 року № 255, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2016 року за № 1171/29301, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що еквівалентно 0,44 т на строєну вісь, що дозволяє перевізнику самостійно враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний зміщуватись та розподілятись нерівномірно.

Однак, в дослідженому судом випадку навантаження на строєну вісь перевищує гранично допустимі 2%, оскільки навантаження на строєну вісь транспортного засобу склало 23,39 т замість належного 22 т та допустимого навантаження з урахуванням похибки 22,44 т, при тому що вантаж (піщано-щебнева суміш) належить до подільних вантажів та його вага під час перевезення могла бути проконтрольована позивачем під час навантаження транспортного засобу, в тому числі шляхом меншого навантаження вантажу на транспортний засіб та/або закріплення вантажу засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо).

Також суд відхиляє аргумент позивача щодо незаконності оскаржуваної постанови з підстави відсутності затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології методики виконання вимірювань поосьоових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, адже за змістом статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким й керувались відповідачі.

Стосовно доводу позивача про відсутність обов`язку у спірному випадку (при перевезенні подільного, сипучого вантажу) отримувати дозвіл на рух автомобільними дорогами при перевищенні встановлених законодавством габаритно-вагових норм, то суд вважає його необґрунтованим з огляду на таке.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні вимоги встановлені у частині другій статті 29 Закону України "Про дорожній рух", норми якої наведені вище.

У цих положеннях законодавець не встановив жодних виключень щодо обов`язкової наявності дозволу на рух в залежності від виду вантажу, який перевозиться (подільний, неподільний вантаж, сипучий вантаж, рідини тощо), на що звертає увагу позивач, а тому обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі виникає у разі перевищення транспортним засобом вагових та габаритних параметрів над нормативними.

Також суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до уповноважених органів з метою отримання дозволу на рух з перевищенням вагових обмежень чи інформації про відмову від видачі вказаного дозволу уповноваженим органом, зважаючи на специфіку вантажу.

Отже, у ході судового розгляду справи відповідачами, які є суб`єктами владних повноважень, відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України доведено допущення позивачем порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову відсутні також підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Приватної багатопрофільної фірми "ФЕРРІТ" (вул. Вузька, буд. 19, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ідентифікаційний код 23807923) до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 155, м. Полтава, Полтавська область, 36008) та Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеку) (просп. Перемоги, буд.14, м. Київ, 03135, ідентифікаційний код 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №188369 від 12 квітня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк