Справа № 420/7847/21
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7847/21
УХВАЛА

21 липня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 13 травня 2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 14 травня 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без руху. Встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

18 травня 2021 року до суду від позивача за вх.№24984/21 надійшла заява про усунення недоліків з позовною заявою (у 2-х примірниках), в якій позовні вимоги викладені в наступній редакції:

1. Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не виплати середнього заробітку ОСОБА_1 , за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто, з 30.11.2016 по 26.03.2021, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року;

2. Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити середній заробіток ОСОБА_1 , за весь час затримки остаточного розрахунку з 30.11.2016 по 26.03.2021, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року.

24 травня 2021 року ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (вх. №24984/21). Відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

До суду 07 червня 2021 року від представника відповідача за вх.№ЕП/15428/21 надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, яке обґрунтовано тим, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки остаточний розрахунок з ним було проведено 26.03.2021, а відтак місячний строк звернення до суду сплинув 28.04.2021, однак позовну заяву представником позивача було підписано 13.05.2021 та позов зареєстровано у суді 13.05.2021.

Ухвалою суду від 14 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії - залишено без руху. Встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

17 червня 2021 року до суду (вх.№31798/21) надійшла заява від представника позивача про усунення недоліків у якій він просив поновити та продовжити розгляд справи.

У зазначеній заяві представник позивача зазначає, що не погоджується з думкою суду про те, що позивач вже станом на 31.03.2021 був обізнаний про порушення своїх прав, оскільки про порушення прав позивач дізнався з листа Департаменту патрульної поліції від 30.04.2021, яким було відмовлено у сплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вказує, що предметом позову є відмова, що викладена у листі відповідача від 30.04.2021, а відтак позивачем не пропущений строк, визначений ч.5 ст.122 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем порушено строк звернення до суду з даним позовом, виходячи з наступного.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 25.11.2016 №313 о/с «По особовому складу» (а.с.22) відповідно до п.7 (за власним бажанням) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 з відрахуванням грошового забезпечення за 03 доби використаної частини чергової відпустки за 2016 рік.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 по справі №420/5782/20 вирішено визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 30.11.2016. Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 30.11.2016.

26 березня 2021 року Департамент патрульної поліції перерахував позивачу грошові кошти у розмірі 497,03 грн.

29 березня 2021 року представник ОСОБА_1 звернувся до Департаменту патрульної поліції із заявою (а.с.18-20) у якій просив «повідомити чи буде здійснено виплату середнього заробітку позивачу з дня його звільнення (30.11.2016) по день фактичного розрахунку (26.03.2021)? Якщо виплата буде проведена, прошу повідомити у який строк? Якщо виплата проведена не буде прошу зазначити причини».

Департамент патрульної поліції на заяву від 29.03.2021 надав лист від 15.04.2021 №Т-5803/41/5/04-2021 «Про надання інформації» (а.с.21) у якому зазначив, що «остаточний розрахунок при звільненні ОСОБА_1 проведено 14 грудня 2016 року відповідно до платіжних доручень від 13.12.2016 №5650 та №5657. Заборгованість у вигляді індексації грошового забезпечення виникла після набрання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 по справі №420/5782/20 законної сили (01.12.2020) та є нововиявленою обставиною. Враховуючи викладене, підстави для виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відсутні».

Вважаючи протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо невиплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, позивач звернувся до суду з позовною заявою, де просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за період з 30.11.2016 по 26.03.2021.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлений у частині першій статті 233 КЗпП України тримісячний строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору.

Строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.

Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.

Ухвалюючи таке рішення (постанова від 11.02.2021 у справі № 240/532/20), Верховний Суд одночасно відступив від висновку щодо застосування частини першої статті 233 КЗпП України для обчислення строку звернення до адміністративного суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, викладеному в його постановах, а також погодився з висновком щодо застосування частини п`ятої статті 122 КАС України у подібних правовідносинах, викладеному в інших його постановах, зокрема, від 04.12.2019 (справа № 815/2681/17), від 22.01.2020 (справа № 620/1982/19), від 04.06.2021 (справа №280/1198/20).

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Юридично значимі обставини в межах цих правовідносинах є невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

(Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.09.2020 по справі №420/5945/19).

За правилами частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що датою, з якої позивач мав би дізнатися про порушення своїх прав, є дата проведення з ним розрахунку 26.03.2021. У контексті обставин цієї справи суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що звернення працівника до суду з позовом про стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки остаточного розрахунку при звільненні обмежено строками.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду після остаточного розрахунку з ним 26.03.2021 лише 13.05.2021, то він дійсно пропустив встановлений законом строк звернення до суду з позовом у цій справі.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зважаючи на обставини цієї справи у співвідношенні з правовим регулюванням спірних відносин, суд приходить до висновку, що датою, з якої позивач мав би дізнатися про порушення своїх трудових прав, є дата отримання ним нарахованих сум. Оскільки від цієї дати (26.03.2021) минуло більше місяця, суд приходить до висновку про наявність передбачених процесуальним законом підстав для залишення цього позову без розгляду.

Крім того, суд враховує, що позивачем до суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не було подано, поважних причин несвоєчасного звернення до суду не наведено.

В аспекті наведеного вище суд вважає за доцільне зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Подібні висновки щодо застосування строків звернення до суду з приводу стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені викладені у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 802/28/16-а, від 20.06.2018 у справі № 823/761/17, від 09.08.2019 у справі № 420/5793/18, від 30.06.2020 у справі № 360/4889/19.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За викладених обставин, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.123, п.8 ч.1 ст.240, ст.ст. 248, 272, 287, 293 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не виплати середнього заробітку ОСОБА_1 , за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто, з 30.11.2016 по 26.03.2021, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року; зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити середній заробіток ОСОБА_1 , за весь час затримки остаточного розрахунку з 30.11.2016 по 26.03.2021, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Суддя О.А. Вовченко