Справа № 216/5385/16-а (2-а/216/37/17)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
22 липня 2021 року м. Дніпросправа № 216/5385/16-а (2-а/216/37/17)
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 лютого 2017 року (суддя суду 1 інстанції Онопченко Ю.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання права на отримання відповідної пенсії, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,-
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не переведенні з 01 січня 2016 року ОСОБА_1 з пенсії відповідно до Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) на пенсію відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) і невиплаті пенсії позивачу з 01 січня 2016 року, відповідно до Закону № 2262-XII;
- визнати за позивачем право на отримання з 01 січня 2016 року пенсії згідно із Законом № 2262-XII;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 непризначену та невиплачену відповідно до Закону № 2262-XII пенсію за період з січня 2016 року по липень 2016 року включно - в сумі 64 146,67 грн;
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 непризначену та невиплачену відповідно до Закону № 2262-XII пенсію за період з серпня 2016 року по жовтень 2016 року включно - в сумі 32 220 грн, а вразі вирішення справи пізніше листопада 2016 року: за період з серпня 2016 року по день винесення рішення, з розрахунку 10 740,00 грн щомісячно;
- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 20 000 грн;
Відповідач ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було з`ясовано всі обставини справи, які мають значення для її вирішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення рішення у справі з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року скасовано постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову.
Постановою Верховного Суду від 09 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року залишено без змін.
При цьому, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 06 червня 2017 року була подана апеляційна скарга на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року, в якій позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на його користь 1500 грн на відшкодування моральної шкоди та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити повністю, стягнути з відповідача на його користь 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто.
Постановою Верховного Суду від 09 липня 2020 року ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року скасовано та справу направлено для подовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року скасовано в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 1 500 грн. на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні позову в цій частині відмовлено.
До суду апеляційної інстанції 29.01.2021 року із заявою про прийняття додаткового рішення у справі звернувся ОСОБА_1 , в якій просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат у зв`язку з частковим задоволенням вимог апеляційної скарги.
Розглянувши подану заяву, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи прийняти ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно до приписів статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційна до розміру задоволених позовних вимог.
Розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідно до положень статті 323 КАС України, в межах доводів та вимог його апеляційної скарги, які не розглядалися під час апеляційного розгляду даної справи за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 1 500 грн. на відшкодування моральної шкоди та відмовив у задоволенні позову в цій частині.
Отже, відсутні правові підстави визначені положеннями статті 139 КАС України для розподілу судових витрат.
Чинне законодавство не передбачає розподілу судових витрат, виключно з підстав часткового задоволення вимог апеляційної скарги.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог про прийняття додаткової постанови про розподіл судових витрат у справі.
Керуючись статтями 139, 252, 311, 322 КАС України, суд
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення відмовити.
Ухвала набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров