Справа № 641/4200/21
Суддя: Чайка І. В.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/641/57/2021 Справа № 641/4200/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова в складі:

Головуючого судді - Чайка І.В.,

за участю секретаря - Дрокіної С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Харкові справу № 641/4200/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом Головного управління національної поліції в Миколаївській області в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського СРПП Відділенні поліції № 1 Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області сержанта поліції Дон Олександра Олександровича БАБ № 076609 від 22.05.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити провадження у справі пор адміністративне правопорушення.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 22.05.2021 року відносно нього відповідачем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення БАБ № 067708 за ч.6 ст. 121 КУпАП, що він нібито керував транспортним засобом Hyundai Sonata LPI реєстраційний номер б/н на 224 км автодороги Дніпропетровськ-Миколаїв та вчинив правопорушення, а саме: керував т/з з номерним знаком, що не належить транспортному засобу, а також не зареєстрованим т/з в встановлений законом строк в уповноваженому законом органі, а також не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію після зупинки т/з на вимогу поліцейського, чим порушив п. ПДР 2.9в, 9.9в. Вважає, що вказана постанова має бути скасована, оскільки справу про адміністративне правопорушення було розглянуто упереджено, не об`єктивно, з порушенням вимог чинного законодавства. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, що він керував транспортним засобом Hyundai Sonata LPI реєстраційний номер б/н на 224 км автодороги Дніпропетровськ-Миколаїв. З постанови неможливо зрозуміти чи автомобіль мав номерний знак з іншого автомобіля чи на ньому взагалі не було встановлено жодного номерного знаку. Власникам транспортного засобу, придбаного за кордоном, надається строк у 10 днів для реєстрації транспортного засобу у ТСЦ МВС. Тобто керування транспортним засобом, з моменту митного оформлення якого не минуло 10 днів, не є таким, що порушує встановлений порядок реєстрації та не може вважатися правопорушенням. 22.05.2021 року автомобіль Hyundai Sonata в розумінні митного кодексу має статус іноземного товару та переміщувався за митною декларацією типу ТР 81 номер UA500510/2021/006958 від Одеської до Слобожанської митниці для митного оформлення у місці призначення. Це значить, що митне оформлення транспортного засобу не було закінчене. Відповідно до гр. 50 митної декларації UA500510/2021/006958 перевізником є ТОВ «Навілайн» в особі водія ОСОБА_2 на що остання була уповноважена дорученням від ТОВ «Навілайн». Також з гр. 44 митної декларації вбачається, що МД надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (код документу НОМЕР_1 ) за номером НОМЕР_4 від 04.02.2021. Ним оспорюється факту керування транспортним засобом, а відповідно і належності до статусу «водій». Разом з тим, ще до початку розмови з поліцейським аварійна світлова сигналізація на автомобілі була включена, а в процесі розмови двигун кілька разів запускався та вимикався. Будь-якої підготовки до розгляду поліцейським справи по суті не було, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, та взагалі не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення. ним було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, однак відповідач йому у цьому відмовив. Крім того, відповідач не ознайомив його зі своїми правами та не дав скористатись юридичною допомогою адвоката.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.06.2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

15.07.2021 року Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи відзиву обґрунтовує тим, що Поліцейським СРПП ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області сержантом поліції Доном О.О. притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 6 ст. 121 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. за те, що останній, керуючи транспортним засобом марки HUNDAI SONATA LPi, без реєстрації на території України, рухався автодорогою Н -11 «Дніпропетровськ-Миколаїв», 224 км., а також не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського. В адміністративному позові Позивач стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь які фактичні данні , що свідчать про те, що Він керував транспортним засобом. Однак на відеозаписі видно, що Позивач знаходиться на місці водія, не заперечує факту керування транспортним засобом, ні поліцейському на відеозаписі, ні в письмовому вигляді в клопотанні, ні у вигляді заперечень до постанови.

Відповідно до абзацу 2 пункту 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388, зі змінами та доповненнями , експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

У оскаржуваній постанові зазначено, що Позивач керував транспортним засобом без номерних знаків, що відповідають державним стандартам.

Фактично причиною зупинки транспортного засобу було те, що транспортний засіб марки HUNDAI SONATA LPi рухався авто дорогою Н-11 без номерних знаків державного зразку та після зупинки на вимогу працівника поліції водій ОСОБА_1 , не надав документів про реєстрацію транспортного засобу в уповноваженому органі МВС, а лише «свідоцтво» на корейській мові, що суперечить законодавству України.

Позивач стверджував, що 22.05.2021 транспортний засіб HUNDAI SONATA LPi , в розумінні митного кодексу мав статус митного товару та переміщувався за митною декларацією ТР 81 АА від Одеської до Слобожанської митниці. На відеозаписі чітко видно, що ОСОБА_1 не надавав поліцейському ніяких документів, окрім свідоцтва на транспортний засіб на корейській мові.

Позивач подав поліцейському клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, після початку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також основною вимогою вказаного клопотання, виходячи з його змісту, було перенесення розгляду справи до будь якого підрозділу Управління патрульної поліції в Харківській області. Задоволення вказаного клопотання суперечило законодавству України, оскільки відповідно до п. 2.9 «в», який порушив Позивач: «Водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий».

В своїй позовній заяві Позивач стверджує, що відповідачем, всупереч Конституції України було порушене право на захист.

Однак, Законом не визначена обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а Позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, і Позивач не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу.

Позивач стверджує, що поліцейський заздалегідь повідомив, що переконаний у його вині та не міг об`єктивно з`ясувати обставини справи, що є грубим порушенням всебічного розгляду справи.

Відповідно до відеозапису з місця події вбачається, що Позивач заперечував, щоб поліцейським вносилися, будь які данні для перевірки в планшет та Він наполягав на занесення відомостей до постанови , на що йому було роз`яснено, що після розгляду справи поліцейським буде винесено постанову, однак не було зазначено, в розмові, що Позивача буде притягнуто до адміністративної відповідальності.

Твердження Позивача, що до не ознайомлення його з відеозаписом, зазначив, що Позивач не звертався до Відповідача з клопотанням про надання йому відеозапису з місця події.

Розглянувши заявлені позовні вимоги та докази в їх обґрунтування, дослідивши надані відповідачем відеозаписи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою по справі про адміністративне правопорушення від 22.05.2021 року серії БАБ № 076609 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

З вищевказаної постанови вбачається, що позивач 22.05.2021 року керував т/з Hyundai Sonata LPI на автодорозі Дніпропетровськ-Миколаїв з номерним знаком, що не належить транспортному засобу, а також не зареєстрованим т/з в встановлений законом строк в уповноваженому законом органі, а також не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію після зупинки т/з на вимогу поліцейського, чим порушив п. ПДР 2.9в, 9.9в, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух".

Відповідно дост.1 Закону України "Про дорожній рух" цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

На підставі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України зазначає, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, пункт 1.4 передбачає, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці правила.

Пункт 2.9 «в» Правил дорожнього руху України зазначає, що Водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту, а також у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху України.

Позивач стверджував, що 22.05.2021 транспортний засіб HUNDAI SONATA LPi , в розумінні митного кодексу мав статус митного товару та переміщувався за митною декларацією ТР 81 АА від Одеської до Слобожанської митниці.

Відповідно до чинного законодавства ТР- означає транзит, а абревіатура АА - митна декларація, заповнена у звичайному порядку.

Стаття 90 Митного кодексу України зазначає, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь- якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ст. 93 Митного кодексу України, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, а в разі поміщення товарів на підставі документа, зазначеного у частині шостій статті 94 цього Кодексу, - до закінчення строку, визначеного відповідно до законодавства, яке встановлює основні засади організації та здійснення режиму спільного транзиту товарів; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Тобто митне законодавство України не передбачає користування (керування) товаром, який знаходиться у транзиті.

Крім того, з оглянутого відеозапису чітко видно, що ОСОБА_1 не надавав поліцейському ніяких документів, окрім свідоцтво на транспортний засіб на корейській мові.

Відповідно до ч. 6 статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за правопорушення передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. (далі Інструкція № 1395).

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 6 статті 121 КУпАП.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно з ст.ст. 31, 40 Закону України „Про Національну поліцію", Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, поліція використовує технічні засоби - нагрудні відеокамери (відеореєстратори).

Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції (п. 1.3 Розділу І Інструкції).

Відповідно до п.3.3. Розділу III вищенаведеної Інструкції нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Відповідно до статті 251 КУпАП показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису, є одними із доказів в справі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).

В обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем, серед іншого, надано відеозаписи зі службового відео реєстратора, які здійснено 22.05.2021 року патрульними поліцейськими під час зупинки транспортного засобу Hyundai Sonata LPI, та розгляду матеріалу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається рух транспортного засобу до його зупинки працівниками патрульної поліції.

На відеозапису також зафіксовано, що ОСОБА_1 находиться в салоні авто один.

При цьому, надані до матеріалів справи документи підтверджують встановлені відповідачем під час розгляду адміністративної справи обставини керування позивачем транспортним засобом, без номерних знаків, що відповідають державним стандартам.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що керування позивачем транспортним засобом Hyundai Sonata LPI без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, підтверджено належними і допустимими доказами. Позивач у своєму позові зазначає, що ним не був порушений порядок державної реєстрації встановлений для реєстрації ТЗ у ТСЦ МВС у 10-ти денний термін, однак постанова про вчинення адміністративного правопорушення винесена не через порушення порядку встановленого Митним Кодексом, а саме через керування транспортним засобом без номерних знаків.

Позивач до матеріалів справи надано копію клопотання, що саме він ОСОБА_1 звертався до поліцейського про перенесення розгляду справи до будь якого підрозділу Управління патрульної поліції в Харківській області. Задоволення вказаного клопотання суперечило законодавству України, оскільки відповідно до п. 2.9 «в», який порушив Позивач: «Водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знаку або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий». Надання поліцейському зазначеного клопотання також зафіксоване на відеодиску, що також підтверджує фак керування транспортним засобом саме водієм ОСОБА_1 .

Крім того, з доданих позивачем до позову документів - Митної Декларації ТР 81 АА вбачається, що транспортний засіб HUNDAI SONATA LPi відправлений ТОВ «НАВІЛАЙН» для отримувача ОСОБА_2 .

Відповідно до доручення ТОВ «НАВІЛАЙН» від 11.05.2021 року не вбачається, що право на доставку даного транспортного засобу не надано ОСОБА_1 .

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстави для її скасування відсутні.

Доводи позивача про те, що поліцейським при розгляді адмінматеріалу не роз`яснено йому права, спростовуються особистим підписом ОСОБА_1 у постанові про роз`яснення йому прав за ст. 268 КУпАП та строку оскарження за ст.289 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про залишення постанови від 22.05.2021 року серії БАБ № 076609 без змін, а позовної заяви ОСОБА_1 - без задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до приписів ч. 5 ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Відповідач - Головне управління національної поліції в Миколаївській області , адреса : м. Миколаїв , вул. Декабристів 5 , ел. адреса .

Суддя: І. В. Чайка