Справа № 280/4488/20
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2021 року м. Дніпросправа № 280/4488/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року (головуючий суддя: Новікова І.В.) по адміністративній справі № 280/4488/20, розглянутої у спрощеному провадженні

за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району( далі УПСЗН ЗМР по Шевченківському району), Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району( далі УПСЗН ЗМР по Дніпровському району, в якому просить зобов`язати УПСЗН ЗМР по Шевченківському району здійснити виплату коштів у розмірі 15 690,00 грн. на користь позивача, в якості недоплаченої грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2016-2018 роки;

зобов`язати УПСЗН ЗМР по Дніпровському району здійснити виплату коштів у розмірі 12 990,00 грн. на користь позивача, в якості недоплаченої грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2019-2020 роки.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем його прав щодо отримання недоплаченої грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки.

У відзиві на позов відповідач УПСЗН ЗМР по Шевченківському району зазначає про безпідставність заявлених позивачем вимог та просить в позові відмовити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року, позовні вимоги задоволено частково, зобов`язано УПСЗН ЗМР по Дніпровському району здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 як учаснику бойових дій, разової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі п`ять мінімальних пенсій за віком, а саме 6 800 грн., з урахуванням раніше виплаченої суми. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, УПСЗН ЗМР по Дніпровському району подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позовних вимог через порушення судом норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на постанову Кабінету Міністрів України № 112 від 19.02.2020року «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», якою встановлені розмірі та порядок виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій та іншим категоріям осіб. Відповідач здійснює функцію виплати тих сум, які надійшли на його рахунок, тому змінювати, зменшувати або збільшувати розмір цієї виплати, відповідач не має законних підстав.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 КАС України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки позивачем рішення суду в частині, якою йому відмовлено у задоволенні позову, в апеляційному порядку не оскаржено, перевірка рішення суду здійснюється виключно в межах доводів апеляційної скарги відповідача, як це передбачено статтею 308 КАС України.

Судом першої інстанції встановлено ,що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 22.05.2015 року, перебував на обліку в УПСЗН ЗМР по Шевченківському району з 2016 року по 2018 рік, а з 2019 року перебуває на обліку в УПСЗН ЗМР по Дніпровському району.

Позивач 01.06.2020 року звернувся до УПСЗН ЗМР по Шевченківському району , та УПСЗН ЗМР по Дніпровському району із заявами про проведення перерахунку разової допомоги до 5 травня, виходячи з 5-ти мінімальних пенсій за віком за період 2016-2018 роки, та 2019-2020 роки відповідно.

Листами УПСЗН ЗМР по Шевченківському району від 30.06.2020 №07-05/2749, та УПСЗН ЗМР по Дніпровському району від 10.06.2020 року №06-07/3140 позивачу відмовлено у проведені перерахунку та виплати разової допомоги до 5 травня із розрахунку 5-ти мінімальних пенсій за віком.

Зазначені дії відповідачів оскаржені позивачем в судовому порядку.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем УПСЗН ЗМР по Дніпровському району протиправно не виплачено позивачу щорічну грошову допомогу до 5 травня 2020 року в розмірі, передбаченому ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII (далі Закон №3551).

Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, які врегульовані Законом №3551.

Положеннями ст.12 Закону №3551 встановлено розміри виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни до 5 травня: учасникам бойових дій, в розмірі п`яти мінімальних пенсії за віком.

Статтею 17-1 Закону №3551 передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст. 12-16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Законом України від 28.12.2014 року за №79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01.01.2015 року, розділ VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12,13,14, 15 та16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 19.02.2020 року за №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», пп.1 п.1 якої визначено, що у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої цими Законами проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам п. 47 ч.1 ст. 2 Бюджетного кодексу України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення п.26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 Закону №3551 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як слідує із змісту вказаного рішення, Конституційний Суд України, проаналізувавши положення Конституції України та законодавства України, яке регулює спірні відносини, дійшов висновку, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Встановлення п. 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Кодексу іншого, ніж у статтях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551, законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону №3551, що суперечить принципу верховенства права, встановленому ст.8 Конституції України.

Також у рішенні зазначено, що за юридичною позицією Конституційного Суду України встановлення пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону №3551, є одним із засобів реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей. Держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності. Невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, підриває довіру до держави… Соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту (абзаци 2, 3 п. 5 мотивувальної частини Рішення від 18.12.2018 року за №12-р/2018).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, з 27.02.2020 року у позивача виникло право на соціальне забезпечення у редакції Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 за №367-ХІV, яка передбачала розмір разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 5 пенсій за віком. Однак, позивачу було виплачено кошти в сумі 1390 грн., що не відповідає приписам ст. 12 Закону № 3551.

Під час ухвалення судового рішення у даній справі суд першої інстанції правомірно врахував правові висновки Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, які викладені в судових рішеннях по зразковій справі №440/2722/20.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Викладене свідчить, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 12, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року в адміністративній справі № 280/4488/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати винесення і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий