Справа № 200/3684/19-а
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 р. Справа№200/3684/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., секретаря судового засідання Трушиній Д.В.,

від представників сторін:

від позивача не з`явився;

від відповідача 1 Ярова С.Е., за витягом.

від відповідача 2 Ярова С.Е., за витягом.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІНТЕРЕЛЕКТРО» (87510, Донецька обл., м. Маріуполь, вулиця Ушакова, б.8, )

до відповідача 1 Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (87500, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Італійська, будинок 59; Ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44070187)

до відповідача 2 Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська пл., 8, )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

12 березня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ІНТЕРЕЛЕКТРО до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, Державної податкової служби України про скасування податкового повідомлення рішення від 19 жовтня 2018 року № .

Спірне податкове повідомлення-рішення від 19 жовтня 2018 року № прийнято через порушення позивачем строків реєстрації складених у період з 02.11.2017 по 15.12.2017 податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

17 липня 2019 року судом призначено судову експертизу телекомунікаційних систем та засобів по справі № 200/3684/19-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ІНТЕРЕЛЕКТРО" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19 жовтня 2018 року № . Проведення судової експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

06 грудня 2019 року судом погоджено термін проведення судової експертизи, призначеної ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року в адміністративній справі № 200/3684/19-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ІНТЕРЕЛЕКТРО до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення рішення від 19 жовтня 2018 року № у строк понад 90 днів.

10 лютого 2021 судом отримано від експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України клопотання щодо надання додаткових документів. У клопотанні зазначено, що у зв`язку з відсутністю відомостей відносно телекомунікаційної системи, зокрема, відомостей про її місцезнаходження, склад, спосіб використання тощо.

23 лютого 2021 року ухвалою суду витребувано з Державної податкової служби України відомості щодо телекомунікаційної системи (до складу якої входять, зокрема Система електронного адміністрування податку на додану вартість, Єдиний реєстр податкових накладних, СМКОР), експертизу якої призначено ухвалою суду від 17 липня 2019 року у справі № 200/3684/19-а, та якою передавались податкові накладні Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ІНТЕРЕЛЕКТРО" у період листопад-грудень 2017 року: а саме відомості про склад цієї телекомунікаційної системи, її місцезнаходження, про організацію, що її обслуговує, технічні регламенти (технічна документація, інструкції), що визначають порядок направлення податкових накладних, їх реєстрацію та обробку у телекомунікаційній мережі, права та обов`язки сторін щодо використання засобів телекомунікаційної систем, відомості (лог-файли) про те, чи зберігається інформація про оброблення в системі зазначених податкових накладних (листопад-грудень 2017 року) станом на теперішній час.

01 березня 2021 року від Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області надійшло клопотання про заміну відповідача у справі, а саме замість Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області в якості належного відповідача визначити Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області ().

Ухвалою суду від 22 березня 2021 року здійснено заміну первісного відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області належним відповідачем - Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області (87500, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Італійська, будинок 59; Ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44070187).

06 травня 2021 року від експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України до суду надійшов висновок про неможливість проведення експертизи.

18 травня 2021 року провадження у справі поновлено та підготовче засідання призначено на 07 червня 2021 року. За наслідками судового засідання суд видалився до нарадчої кімнати для виготовлення ухвали.

Ухвалою суду від 08 червня 2021 року судом закрито підготовче провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 01 липня 2021 року.

01 липня 2021 року у зв`язку з тим, що підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України, ЄРПН - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, судом залучено до участі у справі № 200/3684/19-а в якості другого відповідача Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська пл., 8, ) та судове засідання відкладено на 20 липня 2021 року. В цей же день проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІНТЕРЕЛЕКТРО» звернулося до суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19 жовтня 2018 року № , яким застосовані штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в розмірі 1 171 721,56 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є неправомірним, оскільки до переліку несвоєчасно зареєстрованих податкових накладних відповідач включив податкові накладні, реєстрацію яких було зупинено.

02 липня 2019 року позивач надав заяву про часткову зміну правового обґрунтування позовних вимог, в якій доповнив наведене в позові обґрунтування вимог. За змістом цієї заяви порушення встановлених строків реєстрації податкових накладних відбулося не з вини позивача, а через протиправні дії відповідача з обмеження права позивача на безперешкодний доступ до Єдиного реєстру податкових накладних, що виразилося у відмові прийняти податкові накладні. Позивач зауважив, що між ним та відповідачем укладені договори про визнання електронних документів від 27 жовтня 2017 року №261020171, умовами якого передбачалося визнання податковим органом податкових документів, поданих платником податку в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису, втім направлені на реєстрацію до ЄРПН податкові накладні не були прийняті з підстав «Можливе припинено дію договору про визнання електронних документів». Незважаючи на дію в зазначений період договору про визнання електронних документів від 27 жовтня 2017 року №261020171 з метою усунення обставин, що стали підставою для відмови в прийнятті відповідачем податкових накладних позивач 10 листопада 2017 року направив відповідачу новий договір про визнання електронних документів № 101120171, який не був прийнятий відповідачем через дію договору про визнання електронних документів від 27 жовтня 2017 року №261020171.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, зауважив на відсутності вини позивача у порушенні встановлених строків реєстрації податкових накладних, надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві про часткову зміну правового обґрунтування позовних вимог та просив суд врахувати правову позицію, викладену судом в рішенні у справі № 200/3683/19-а.

Відповідач 1 проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, підстави незгоди із позовом визначив в наданому до суду відзиві. За змістом викладеного у відзиві оскаржуване позивачем податкове повідомлення рішення є правомірним, прийнято відповідно до вимог закону у зв`язку із порушенням позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. За змістом наведеного у відзиві та інших заявах по суті справи, збої в роботі системи були відсутні. Відповідач зауважив, що у разі відмови в реєстрації податкових накладних в системі формується відповідна квитанція, а оскільки таких квитанцій в позивача немає, твердження позивача щодо направлення ним на реєстрацію податкових накладних у встановлені терміни є безпідставними.

Відповідач 2 також проти позову заперечив, надав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову з аналогічних підстав.

Водночас, 19 липня 2021 року позивач надав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з підготовкою відповіді на відзив, який наданий Державною податковою службою України.

Суд не знаходить підстав для задоволення зазначеного клопотання з огляду на те, що в матеріалах справи наявно достатньо доказів та письмових пояснень сторін, з яких достатньо чітко можливо встановити правову позицію, як позивача так і відповідачів.

Крім того, підготовче провадження у справі було закрито у червні 2021 року, а відтак строки розгляду справи вичерпано, що в свою чергу не дає суду можливості відкладати розгляд справи. За таких обставин у задоволенні клопотання позивача слід відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд установив наступне:

Товариство обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІНТЕРЕЛЕКТРО» (позивач) є юридичною особою, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 40914220. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру місцезнаходженням позивача є: 87510, Донецька обл., м. Маріуполь, вулиця Ушакова, б. 8.

На день розгляду справи позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Державної податкової служби у Донецькій області, що є правонаступником Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, є платником податку на додану вартість.

05 вересня 2018 року Головним державним ревізором-інспектором відділу ПДВ Маріупольського управління ГУ ДФС у Донецькій області, Пелих Дар`єю Сергіївною на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1. статті 20 розділу 1, пункту 200.10 статті 200 розділу V, в порядку підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 76, пункту 86.2 статті 86 розділу II Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, проведена камеральна перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі по тексту - ЄРПН) за період складання листопад 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ІНТЕРЕЛЕКТРО" (Код ).

За результатами проведеної перевірки податковим органом складено Акт перевірки від 05 вересня 2018 року № 1827/05-99-46-03/40914220.

Зазначеним Актом установлено, що за результатами аналізу податкової інформації встановлено порушення платником податку на додану вартість п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), а саме несвоєчасна реєстрація податкових накладних виписаних у листопаді 2017 року з порушенням терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 2 231 916,07 грн. та від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 464 924,87 грн.

Відповідно до додатку № 1 до акту під час перевірки перевірялися 602 податкові накладні за період з 15 листопада 2017 року по 24 листопада 2017 року на загальну суму 2696840,94 гривні.

19 жовтня 2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області було прийнято податкове повідомлення-рішення № на підставі Акту перевірки від 05.09.2018 року, яким застосовані штрафні санкції до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ІНТЕРЕЛЕКТРО" у розмірі: 585 860,78 грн. за звітний період: листопад 2017 року за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних; від 16 до 30 календарних днів, застосовано штраф у розмірі - 446 383,23 грн. (20% від суми ПДВ 2 231 916,07 гри.) та від 31 до 60 календарних днів, застосовано штраф у розмірі - 139 477,55 гри. (30% від суми ПДВ 464 924.87 грн.).

01 лютого 2019 року ДФС України за результатами адміністративного оскарження позивачем спірного податкового повідомлення рішення, прийнято рішення про результати розгляду скарги, яким податкове повідомлення рішення залишено без змін, а скарга без задоволення.

Відповідно до наявних в матеріалах справи документів, між позивачем та Маріупольською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області (Приморське відділення) укладений договір від 27 жовтня 2017 року №261020171 про визнання електронних документів, а саме: визнання податкових документів, поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригіналу. Підтвердженням факту укладання даного договору є квитанція №2 від 27 жовтня 2017 року про його прийняття. Термі дії зазначеного договору 13 грудня 2017 року.

Проте, податкові накладні не були прийняті з підстав «Можливе припинено дію договору про визнання електронних документів».

З метою усунення обставин, що стали підставою для відмови в прийнятті відповідачем податкових накладних, позивач 10 листопада 2017 року направив відповідачу новий договір про визнання електронних документів № 101120171, який не був прийнятий відповідачем через дію договору про визнання електронних документів від 27 жовтня 2017 року №261020171.

В матеріалах справи наявні перші квитанції по 21 податковим накладним, що зазначені в переліку до акту перевірки, за змістом яких позивач направив податкові накладні на реєстрацію 18.12.2017р. Проте, відповідно до відомостей податкового органу 602 податкові накладні датою складання з 15 по 30 листопада 2017 року зареєстровані лише 08 січня 2018 року з 39 та 24 днів прострочки, відповідно.

Вважаючи, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є неправомірним позивач звернувся із цим позовом до суду.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд зазначає таке.

Донецьким окружним адміністративним судом 18 червня 2019 року прийнято рішення в адміністративній справі № 200/3683/19-а, відповідно до якого позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро» (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Ушакова, буд. 8, ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19 жовтня 2018 року - задоволено.

Визнано протиправним і скасоване податкове повідомлення-рішення № від 19 жовтня 2018 року Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Вказане рішення суду набрало законної сили за наслідками апеляційного перегляду 12 лютого 2020 року.

Так, судом установлено, що предметом розгляду справи № 200/3683/19-а є скасування податкового повідомлення рішення № від 19 жовтня 2018 року щодо застосування до позивача штрафних санкції у розмірі 129 549,89 грн. за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.

27 жовтня 2017 року між позивачем та Маріупольською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області (Приморське відділення), було укладено Договір №261020171 про визнання електронних документів а саме: визнання податкових документів, поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригіналу. Підтвердженням факту укладання даного Договору є Квитанція №2 від 27.10.2017 року про його прийняття.

Проте, 10 листопада 2017 року у зв`язку отриманням відмов у прийнятті 602 податкових накладних, при направленні їх позивачем до Єдиного реєстру податкових накладних, у формі Квитанцій № 1 з причиною: «можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів», позивачем було здійснено надсилання на укладання новий договір №101120171 про визнання електронних документів до Державної фіскальної служби України, але отримано відмову у його прийнятті, у зв`язку із наявністю вже діючого Договору №261020171 від 27.10.2017 року про визнання електронних документів. Підтвердженням чого є Квитанція №1 від 10.11.2017 року. Ці обставини не заперечуються відповідачем 1.

11 грудня 2017 року у зв`язку із продовженням отримання відмов у прийнятті податкових накладних при направленні їх позивачем до Єдиного реєстру податкових накладних, у формі Квитанцій № 1 з причиною: «можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів», позивачем було здійснено надсилання для укладення нового договору №11122017 про визнання електронних документів до Державної фіскальної служби України, але отримано відмову у його прийнятті, у зв`язку із наявністю вже діючого Договору №261020171 від 27.10.2017 року про визнання електронних документів. Підтвердженням чого є Квитанція № 1 від 11.12.2017 р.

13 грудня 2017 року між позивачем та Маріупольською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області (Приморське відділення), було укладено Договір №13122017 про визнання електронних документів, а саме: визнання податкових документів, поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригіналу. Підтвердженням факту укладання даного Договору є Квитанція №2 від 13.12.2017 р. про його прийняття.

Але, 18.12.2017 року у зв`язку із продовженням існування обставин, за яких позивач був позбавлений права на здійснення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку із отриманням відмов у прийнятті податкових накладних, при направленні їх позивачем до Єдиного реєстру податкових накладних, у формі Квитанцій № 1 з причиною: «можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів», позивачем було здійснено надсилання на укладання новий договір №18122017 про визнання електронних документів до Державної фіскальної служби України, але отримано відмову у його прийнятті, у зв`язку із наявністю вже діючого Договору №13122017 від 13.12.2017 року. Підтвердженням чого є Квитанція №1 від 18.12.2017 р. (а.с.122-192, т.2).

Вказані обставини також підтверджені судовим рішенням по справі № 200/3683/19-а та не підлягають повторному доказуванню.

Суд зазначає, що уклавши Договір №261020171 від 27.10.2017 року про визнання електронних документів та Договір №13122017 про визнання електронних документів від 13.12.2017 року, позивач отримав право подавати до органу ДФС податкові документи в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, а податковий орган взяв на себе зобов`язання забезпечити приймання податкових документів у електронному вигляді від позивача та здійснювати їх комп`ютерну обробку.

Всупереч зазначеному, позивач отримував систематичні відмови від відповідача у прийнятті податкових документів, при направленні їх позивачем до Єдиного реєстру податкових накладних у формі Квитанцій № 1 з причиною: «можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів».

У свою чергу відповідач 2 шляхом надання письмових пояснень підтвердив, що Договір №261020171 від 27.10.2017 року про визнання електронних документів був укладений з терміном дії до 24.10.2019 року. У зв`язку із скасуванням ТОВ "ТД "ІНТЕРЕЛЕКТРО" попередніх ключів ЕЦП, Договір укладений 27.10.2017 року, припинено з 13.12.2017 року відповідно до пункту 1 розділу 6 Договору.

Новий Договір, до якого додані нові сертифікати відкритих ключів ЕЦП з терміном дії з 13.12.2017 року по 24.10.2019 року, направлено ТОВ "ТД "ІНТЕРЕЛЕКТРО" до ДПІ 13.12.2017 року Договір укладено, про що платника повідомлено у другій квитанції за № .

В матеріалах справи наявні перші квитанції по податковим накладним, що зазначені в переліку до акту перевірки, за змістом яких позивач направляв податкові накладні на реєстрацію у листопаді та грудні 2017 року.

Відповідно до додатку № 1 до Акту перевірки та розрахунку штрафних санкцій позивачем здійснено реєстрацію податкових накладних за період складання з 15 листопада 2017 року по 24 листопада 2017 року - 08 січня 2018 року.

В обґрунтування протиправності застосування санкцій позивач зауважує на відсутності його вини у вчиненні цього порушення, оскільки воно відбулося внаслідок неможливості здійснити позивачем реєстрації податкових накладних з причини систематичних збоїв в електронній системі адміністрування електронної звітності. За змістом викладеного в позові під час реєстрації податкових накладних, визначених в додатку 1 до акту камеральної перевірки позивачу було відмовлено в їх прийнятті з підстав: «можливо припинено дію договору про визнання електронних документів».

На підтвердження зазначених доводів, позивач надав до суду належним чином засвідчені копії: Договору №261020171 про визнання електронних документів від 27.10.2017 року; Квитанції №2 від 27.10.2017 року про прийняття Договору №261020171 про визнання електронних документів від 27.10.2017 року; Договору №101120171 про визнання електронних документів від 10.11.2017 року; Квитанції №1 від 10.11.2017 року про не прийняття Договору №101120171 про визнання електронних документів від 10.11.2017 року. Також в матеріалах справи наявні копії податкових накладних та квитанцій про неприйняття цих податкових накладних (а.с. 122-192, т.1).

З урахуванням зазначеного, судом встановлено, що підставою для неприйняття податкових накладних позивача в електронному вигляді та відмови в їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних слугували причини, які не відповідали дійсності, а позивач, у свою чергу, під час здійснення операцій з постачання товарів/послуг був позбавлений права на їх реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Під час судового розгляду справи та з урахуванням доказів наданих суду сторонами, судом встановлено, що починаючи з 10 листопада 2017 року по 13 грудня 2017 року та з 13.12.2017 року по 18.12.2017 року включно, існували обставини за яких позивач не міг з об`єктивних причин своєчасно забезпечити реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Отже, позивач був позбавлений права на реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, шляхом отримання безпідставних відмов у їх прийнятті у формі Квитанцій №1 від відповідача.

З урахуванням встановлених у справі обставин, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109.1 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій. В межах спірних правовідносин суд встановив, що неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації позивачем податкових накладних відбулось не з вини останнього, що виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За правилами підпункту 75.1.1. пункту 75.1. статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

У свою чергу, порядок проведення камеральної перевірки врегульовано статтею 76 ПК України. Зокрема, така перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що у разі порушення строків реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів: 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Крім того, суд зазначає, що статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні діє принцип верховенства права, що вимагає від держави його втілення у правотворчу, правозастосовну діяльність шляхом забезпечення ідей справедливості, свободи та рівності.

Принцип верховенства права включає в себе такий елемент як правова визначеність.

Офіційне розуміння правової визначеності як елемента верховенства права надано в пункті 3.1. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 року № 17-рп по справі № 1-25/2010, відповідно до якого: «Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачити юридичні наслідки своєї поведінки».

Згідно з положеннями частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Полторацький проти України» від 29.04.2003 (заява №38812/97) зазначив:

«155. Насамперед Суд повинен розглянути, чи втручання було здійснене «відповідно до закону». Цей вираз найперше вимагає, щоб відповідний захід мав певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, зможе передбачити його наслідки для себе. До того ж це законодавство має відповідати принципу верховенства права (див. рішення у справах «Круслен проти Франції» (Kruslin v. France) та «Ювіґ проти Франції» (Huvig v. France) від 24 квітня 1990 року, серія А, №176-А, с. 20, п. 27, і серія А, №176-В, с. 52, п. 26 відповідно)».

Про це ж йдеться і в пункті 50 рішення ЄСПЛ у справі «Щокін проти України» від 14.10.2010 року (заява № 23759/03 та № 37943/06):

«50. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (див. рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Jatridis v. Greece) [ВП], № 31107/96, пункт 58, ЄСПЛ 1999-II)».

Також суд зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується також із практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Враховуючи змагальність сторін, відповідачем не доведено правомірності вчинених ним дій, що перешкоджали позивачу у своєчасній реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН.

Дослідивши спірні відносини, суд дійшов висновку, що дії відповідача у розумінні пункту 56.21 статті 56 ПК України, не відповідають критеріям законності. Оскільки, відповідачем при застосовані штрафу до позивача не було враховано обставини щодо відсутності складу податкового правопорушення у діях позивача в розумінні пункту 109.1 статті 109.1 ПК України.

Також суд вважає за необхідне зазначити таке.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів: 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Відповідно до Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 557 від 06.06.2017, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 за № 959/30827 зазначений порядок визначає основні організаційно-правові засади обміну електронними документами між суб`єктами електронного документообігу.

Згідно з п. 2 цього Порядку першою квитанцією є електронне повідомлення, що формується у форматі (стандарті), затвердженому в установленому законодавством порядку, програмним забезпеченням контролюючого органу за результатами автоматизованої перевірки електронного документа та засвідчує факт і час отримання такого електронного документа в момент такого отримання.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня. У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 7 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі. Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наявні в матеріалах справи документи містять докази відсутності вини позивача у несвоєчасній реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних 602 податкових накладних, складених у листопаді 2017 року, що свідчить про необґрунтованість застосування відповідачем до позивача штрафних санкцій та протиправність прийнятого податкового повідомлення рішення.

Суд зазначає, що вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 8 статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При поданні позову, позивачем сплачено 8 787,91 гривень судового збору, що підтверджено платіжним дорученням № 2 від 04 березня 2019 року.

Отже, 8 787,91 гривень слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача 1 - Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІНТЕРЕЛЕКТРО» (87510, Донецька обл., м. Маріуполь, вулиця Ушакова, б.8, ) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (87500, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Італійська, будинок 59; Ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44070187), Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська пл., 8, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19 жовтня 2018 року № задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області від 19 жовтня 2018 року № , яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІНТЕРЕЛЕКТРО» застосовані штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

Стягнути зарахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (87500, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Італійська, будинок 59; Ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44070187) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІНТЕРЕЛЕКТРО» (87510, Донецька обл., м. Маріуполь, вулиця Ушакова, б.8, ) судовий збір у розмірі 8 787,91 гривень.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 20 липня 2021 року. Повний текст рішення виготовлено та підписано 22 липня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова