Справа № 480/4011/21
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2021 року Справа №480/4011/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Савицької Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа - Сумська міська державна нотаріальна контора про скасування арешту,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі -відповідач), третя особа - Сумська міська державна нотаріальна контора, і просить суд:
Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач звернувся із заявою до Виконавчого комітету Сумської міської ради про отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Цього ж дня, на вказане звернення, позивачеві була надана інформація, з якої йому стало відомо про наявність накладених обтяжень на належне йому майно, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а також невизначене майно, все майно, власником якого є ОСОБА_1 , і відомості про які внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Вважаючи, що наявність вказаного обтяження перешкоджає у реалізації його прав як власника, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.
Ухвалою суду від 24.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Вказаною ухвалою зобов`язано Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), разом із відзивом на позовну заяву, надати суду належним чином засвідчені копії всіх документів, що стали підставою для винесення постанови про арешт АА 951142 від 05.03.2003, у тому числі, копію постанови про арешт АА 951142 від 05.03.2003.
Також витребувано у Сумської міської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії всіх документів, що стали підставою для внесення реєстраційних записів про обтяження №7108498 та № 7108451 на підставі постанови про арешт АА 951142 від 05.03.2003, у тому числі, копію постанови про арешт АА 951142 від 05.03.2003.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про призначення у справі №480/4011/21 судового засідання.
Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином (а.с.46), проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву, витребувані судом документи в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Третя особа, Сумська міська державна нотаріальна контора, на виконання вимог ухвали суду, надіслала на адресу суду копії постанов про арешт АА 951142 від 05.03.2003 (а.с.52-54).
Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 05.03.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Виконавчого комітету Сумської міської ради про отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Цього ж дня, за результатами такого звернення позивачеві була надана інформація про наявність накладених обтяжень, на належне йому майно, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 і відомості про які внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.8).
Так, із цієї інформації вбачається, що у Реєстрі зареєстровані такі типи обтяження, а саме:
У подальшому, з метою з`ясування підстав для накладення вищевказаних обтяжень, представник позивача 19.03.2021 звернувся до відповідача із адвокатським запитом (а.с.9-10) з проханням надати інформацію щодо наявності чи відсутності відносно позивача відкритих та закінчених виконавчих проваджень, інформацію про те, чи чинна постанова про арешт АА 951142 від 05.03.2003, інформацію про те, чи скасований станом на сьогодні арешт, який накладений на підставі постанови про арешт АА 951142 від 05.03.2003, а також інформацію про те, чому станом на сьогодні у реєстрі міститься інформація про арешт, який накладений на підставі постанови про арешт АА 951142 від 05.03.2003.
Не отримавши відповідь на адвокатський запит від 19.03.2021, представник позивача 31.03.2021 звернувся до відповідача повторно із адвокатським запитом (а.с.11), у якому просив надати таку ж інформацію, що і у попередньому запиті.
Щодо наявних обтяжень відповідач повідомив, що згідно інформації Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо позивача зареєстровано обтяження №7108451 на підставі постанови про арешт майна АА 951142, Зарічний райвідділ виконавчої служби, та обтяження № 7108498 на підставі постанови про арешт майна АА 951142, Зарічний райвідділ виконавчої служби. Зазначені обтяження винесені на підставі постанови № АА 951142, № АА 951142 не скасовані.
З матеріалів справи суд також вбачає, що на запит представника позивача від 16.04.2021(а.с.13-15), відповідач листом від 22.04.2021 (а.с.16-17) повідомив, що у нього відкритих чи завершених виконавчих проваджень щодо позивача не перебуває та не перебувало і натомість доповнив, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки і надати більш детальну інформацію не має можливості. Для зняття арешту з майна відповідач порадив позивачеві звернутися до суду.
Судом також встановлено, що представник позивача звертався з аналогічним запитом і в Ковпаківський відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с.18-19). У відповідь на вказаний запит відділом повідомлено останнього (а.с.20) про те, що станом на дату звернення у Ковпаківському відділі не має жодної інформації про наявність відкритих, завершених виконавчих проваджень відносно позивача, а також інформації про передання у період з 31.10.2002 по теперішній час виконавчих проваджень відносно позивача до будь -якого архіву у тому числі і архіву відповідача.
Звертаючись до суду із даним позовом, позивач зауважує, що за вказаних вище обставин позивачеві незрозуміло на виконання якого виконавчого документу та на користь якого стягувача було відкрите виконавче провадження і чи взагалі воно було відкрите та у зв`язку із чим тоді були накладені такі арешти, з урахуванням чого, просить суд їх скасувати.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались в даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку станом на момент накладення арешту на спірне майно та повернення виконавчих листів, визначалися Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 (надалі - Закон № 606-XIV).
Відповідно до ч.4 ст. 24 Закону 606-XIV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, за заявою стягувача з метою забезпечення виконання рішення по майнових стягненнях державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження описує майно боржника і накладає на нього арешт, про що зазначається в цій постанові.
При цьому арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ст.55 Закону №606-XIV).
Зі змісту наведеного вбачається дійсна мета застосування процедури арешту майна боржника для забезпечення реального виконання рішення. Тобто, існування арешту накладеного державним виконавцем дозволяє йому ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. При цьому, арешт повинен бути накладений саме на майно боржника.
У той же час, як вбачається з досліджених матеріалів справи, будь-яких виконавчих проваджень відкритих чи завершених виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідача не перебуває та не перебувало.
Крім того, суд зауважує, що з постанов від 05.03.2003 про арешт майна боржника неможливо встановити, що боржник ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є однією і тією самою особою, оскільки у вказаних постановах взагалі відсутні будь-які дані, які б дозволили ідентифікувати особу, зокрема дата народження, РНОКПП тощо.
Таким чином суд визнає, що обтяження на майно ОСОБА_1 , а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а також невизначене майно, все майно, власником якого є ОСОБА_1 , і відомості про які внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, були накладені помилково.
Разом з тим, за приписами ст. 224 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст. 72 КАС України).
Згідно ч.1 ст. 73, ч.2 ст. 74, ст.75, ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.
Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини від 10.12.1948 кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
При цьому, приймаючи до уваги ст.ст.25,30, 57 Закону №606-ХІV існування арешту майна, накладеного державним виконавцем, має чітко окреслені граничні строки - з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження.
Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені статтею 50 Закону №606-ХІV в редакції станом на момент винесення постанови про повернення виконавчих листів, відповідно до якої, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.
За приписами ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ арешт може бути знятий за рішенням суду.
Таким чином, враховуючи, відсутність правових підстав зберігати накладений арешт на майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при визнанні відповідачем факту відсутності будь-яких виконавчих проваджень відносно позивача, приймаючи до уваги той факт, що такий арешт на майно позивача було накладено помилково, та з огляду на статтю 1 Першого протоколу Конвенції, суд, керуючись ст.9 КАС України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом зобов`язання саме відповідача зняти накладений арешт.
При цьому згідно ч.2 ст. 59 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Тобто Законом України «Про виконавче провадження» прямо зазначено порядок зняття арешту за рішенням суду.
Відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 1816,00 грн, сплачену позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа - Сумська міська державна нотаріальна контора про скасування арешту задовольнити частково.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька