Справа № 260/386/21
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2021 рокум. Ужгород№ 260/386/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання Кустрьо В.М.,

за участю:

представника позивача Резуненко О.А.,

представників відповідача Пензов С.В., Шомко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 16 липня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 21 липня 2021 року.

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Закарпатської митниці Держмитслужби, в якій просить: визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06 січня 2021 року № 9 та податкове повідомлення-рішення від 06 січня 2021 року № 9.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку позивача щодо дотримання законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, щодо правильності визначення бази оподаткування , своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, при митному оформленні товару за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 07.09.2018 № UA 305160/2018/025571, за результатами якої складено акт перевірки від 27 листопада 2020 року № 0095/20/7.7-19/ НОМЕР_1 . На підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 06 січня 2021 року № 9 та № 9. В обґрунтування протиправності податкового повідомлення-рішення № 9 позивач зазначає, що дійсна митна вартість транспортного засобу заявленого митному органу до декларування складає 5800 Євро, на підтвердження чого позивачем надано всі необхідні документи. У випадку надання відповідних документів позивач має право на преференції у відповідності до ст. Протоколу І . Однак, митний орган у акті перевірки висловив сумніви щодо країни походження товару, на підставі чого донарахував митні платежі, які могли бути сплачені у випадку відсутності права на преференцію. Щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № 9 позивач зазначає, що митному органу надані всі необхідні документи для підтвердження митної вартості автомобіля, однак відповідач всупереч вимогам законодавства прийняв рішення про коригування митної вартості.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якій зокрема зазначив, що у відповідача були відсутні правові підстави в порядку статті 33 Протоколу І статті 45 МК України для здійснення перевірки декларації інвойсу, оскільки обґрунтовані сумніви щодо достовірності цього документу про походження товару об`єктивно відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві та відповіді на відзив, просив їх задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що згідно надісланої відповіді іноземних митних органів щодо не підтвердження преференційного походження товарів, до задекларованого позивачем транспортного засобу не може бути засновано умови преференційного режиму оподаткування товарів в рамках Угоди та відповідно відсутні підстави для оподаткування ввезеного товару при здійснення його митного оформлення в Україні за зниженим (тарифна преференція) рівнем ставок ввізного мита за преференцією "410".

В судовому засіданні представники відповідача проти задоволення позову заперечили з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та свідка, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків:

Судом встановлено, що позивачем за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 07.09.2018 року № UA305160/2018/025571, ввезено на митну територію України товар і задекларовано до митного оформлення та здійснено митне оформлення в режимі імпорту для вільного обігу товар: "Автомобіль легковий, такий, що був у використанні, марка Volkswagen, модель Passat, ідент. № кузова НОМЕР_2 , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1968 см3, календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2017. Торговельна марка "Volkswagen". Країна виробництва Німеччина, DE. Країна походження ЄС, (EU)" за кодом згідно з УКТЗЕД , країна походження Європейська Спільнота, фактурною вартістю 5800 євро, заявлена декларантом митна вартість 426874,98 грн., задекларовано преференційну (знижену) ставку ввізного мита - 7,3% на підставі подання до митного оформлення декларації інвойс, складеної експортером на експортному інвойсі фактурною вартістю партії товару, яка не перевищує 6000 євро, щодо товарів, які імпортуються з території ЄС та мають преференційне європейське походження, за зниженим (тарифна преференція) рівнем ставок ввізного мита, передбачених пунктом 1 статті 29 розділу IV Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27.06.2014, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII, (далі - Угода).

В якості підстави для застосування преференційної ставки ввізного мита до товару, фактурна вартість якого не перевищує 6000 євро позивачем подано декларацію-інвойс від 05 вересня 2018 року № 024-2018.

Згідно поданого до митного оформлення рахунку-фактури (invoice) від 05.09.2018 № 024-2018 продавцем автомобіля виступала великобританська фірма «Auto Export East ltd» (Manchester, M 36 BZ, Salford, 6 Bexley Square, Great Britain.

Країна відправлення - Словаччина (м. Dobra (Slovakia) відповідно до інформації з Carnet TIR від 05.09.2018 № JX81891299).

У період з 17 листопада 2020 року по 19 листопада 2020 року Закарпатською митницею Держмитслужби проведено документальну невиїзну перевірку позивача щодо дотримання законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, при митному оформленні товару за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 07.09.2018 № UA 305160/2018/025571, за результатами якої складено акт перевірки від 27 листопада 2020 року № 0095/20/7.7-19/ НОМЕР_1 .

Як вбачається із акту перевірки перевіркою документально встановлено розбіжність між задекларованою вартістю при митному оформленні експорту "легкового автомобіля марки "Volkswagen", модель Passat, VIN код НОМЕР_2 " на Україну в митних органах Республіки Польща, та задекларованою вартістю такого легкового автомобіля громадянкою ОСОБА_1 при ввезенні на митну територію України і здійсненні митного оформлення за МД типу ІМ 40 ДЕ від 07.09.2018 року № UA305160/2018/025571, яка складає 211 795,66 грн., в перерахунку по курсу іноземних валют до національної валюти України, встановленому Національним банком України на день митного оформлення.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що згідно офіційно надісланої та документально підтвердженої відповіді уповноважених органів Великобританії щодо не підтвердження преференційного походження товару "легковий автомобіль марки "Volkswagen", модель Passat, VIN - НОМЕР_2 ", до задекларованого громадянкою ОСОБА_1 за митною декларацією типу ІМ-40 ДЕ від 07.09.2018 № UA305160/2018/025571 товару "легковий автомобіль марки «Volkswagen", модель Passat, VIN НОМЕР_2 " не може бути застосовано умови преференційного режиму оподаткування товарів в рамках Угоди та відповідно відсутні підстави для преференційного оподаткування ввезеного товару при здійсненні митного оформлення в Україні за зниженим (тарифна преференція) рівнем ставок ввізного мита за преференцією "410".

Як вбачається із змісту акту перевірки, нею встановлено порушення:

1) Пункту 1 статті 16 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 року № 1678-VII в частині відсутності підтвердження статусу преференційного походження товарів ввезених за деклараціями інвойс як такими, що походять з певної країни в розумінні цього Протоколу та підпадають під дію цієї Угоди, частини 7 статті 36, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 1 статті 257, частини 1 статті 270, пункту 1 частини 1 статті 279, частини 1 статті 281, Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 07.09.2018 № UA305160/2018/025571, на загальну суму 33 033,56 грн.;

2) Пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 07.09.2018 № UA305160/2018/025571, на загальну суму 49 622,57 грн.

На підставі вказаного акту перевірки, Закарпатською митницею Держмитслужби винесено оскаржені податкові повідомлення-рішення від 06 січня 2021 року:

- № 9 за платежем "мито на нафтопродукти, транспортні засоби", яким збільшено суму грошового зобов`язання на суму 41291, 95 грн. в тому числі за податковим зобов`язанням 33033,56 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 8258,39 грн.;

- № 9 за платежем "Податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів", яким збільшено суму грошового зобов`язання на 62028,21 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 49622,57 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 12409,64 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносин, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 41.1 статті 41 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) контролюючими органами є митні органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань митної справи та оподаткування митом, акцизним податком, податком на додану вартість, іншими податками та зборами, які відповідно до податкового, митного та іншого законодавства справляються у зв`язку із ввезенням (пересиланням) товарів на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенням (пересиланням) товарів з митної території України або території вільної митної зони.

Відповідно до п. 41.5 ст. 41 ПК України повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

Розмежування повноважень і функціональних обов`язків контролюючих органів визначається законодавством України.

Відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України митним органом з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску та з цією метою має право звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 345 МК миитні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо: 1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; 3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; 4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; 5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Відповідно до ч. 6 ст. 245 МК України результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Відповідно до ч.1 ст.318 Митного кодексу України (далі - МК України) усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.

Положеннями ст.272 МК України передбачено, що ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Відповідно до ч.4, 5 ст.280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

В силу ч.1-3 ст.36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Частиною 9 ст.36 МК України передбачено, що особливості визначення країни походження товару, що ввозиться з територій спеціальних (вільних) економічних зон, розташованих на території України, встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Законом України від 16.09.2014 №1678-VII «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, вчинену у частині політичних положень (преамбула, стаття 1, розділи I, II, VII) 21.03.2014 в м. Брюсселі та у частині торговельно-економічних і галузевих положень (розділи III, IV, V, VI) 27.06.2014 в м. Брюсселі (далі - Угода), яка набирає чинності в перший день другого місяця, що настає після дати здачі на зберігання до Генерального секретаріату Ради Європейського Союзу останньої ратифікаційної грамоти або останнього документа про затвердження Угоди.

Згідно із пунктом 1 статті 2 Протоколу І щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва до Угоди про асоціацію з ЄС (далі - Протокол І) з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу: (a) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу; (b) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Згідно з п.1 ст.16 цього Протоколу товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію Угоди за умови подання одного з таких документів:

сертифікату перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у додатку III до Протоколу, або

у випадках, вказаних у статті 22 (1) Протоколу, - декларації інвойс, наданої експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Відповідно до ст.22 вказаного Протоколу декларація інвойс може бути складена експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Згідно з ч.3 ст.2 зазначеного Протоколу експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього протоколу.

Водночас ч.1 та 2 ст.37 розділу ІV Угоди про асоціацію встановлено, що Сторони домовились, що адміністративне співробітництво є важливим для реалізації та контролю преференційного режиму, наданого відповідно до цієї Глави, та підкреслюють свої зобов`язання боротися з незаконними діями та шахрайством в митних питаннях, пов`язаних з імпортом, експортом, транзитом товарів та їх розміщенням під будь-яким іншим митним режимом або процедурою, зокрема заходи заборони, обмеження або контролю.

Якщо Сторона на основі об`єктивно задокументованої інформації відчуває неспроможність забезпечити адміністративне співробітництво та/або відчуває існування незаконних дій або шахрайства іншої Сторони відповідно до цієї Глави, заінтересована Сторона може тимчасово призупинити дію відповідного преференційного режиму для відповідного товару (товарів) згідно із цією статтею.

Відповідно до ст.32 розділу VI Домовленості про адміністративне співробітництво Протоколу І до Угоди про асоціацію Митні органи держав-членів Європейського Союзу і України повинні надавати один одному через Європейську комісію зразки відбитків штампів, використовуваних у їхніх митних службах для видачі сертифікатів з перевезення товару EUR.1 і адреси митних органів, які відповідають за перевірку цих сертифікатів і декларацій інвойс. З метою забезпечення правильного застосування цього Протоколу Європейський Союз і Україна повинні допомагати один одному через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або декларацій інвойс та правильності інформації, що міститься в цих документів.

Згідно положень ст.33 розділу VI Домовленості про адміністративне співробітництво Протоколу І до Угоди про асоціацію подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку.

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

Частиною 1 ст.45 МК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей./

Відповідно до ч.5 ст.45 МК України у випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання органами доходів і зборів належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей.

Як вже встановлено судом, у якості підстави для застосування преференційної ставки ввізного мита до товару, фактурна вартість якого не перевищує 6000 євро, позивачем подано декларацію-інвойс, складеної на експортному інвойсі від 05.09.2018 №024-2018.

Згідно поданого до митного оформлення рахунку-фактури (invoice) від 05.09.2018 № 024-2018 продавцем автомобіля виступала великобританська фірма «Auto Export East ltd» (Manchester, M 36 BZ, Salford, 6 Bexley Square, Great Britain). Країна відправлення - Словаччина (м. Dobra (Slovakia) відповідно до інформації з Carnet TIR від 05.09.2018 № JX81891299).

Судом встановлено, що після завершення митного оформлення, у відповідь на запит Закарпатської митниці ДФС Управлінням міжнародної адміністративної співпраці з митних питань Фінансового директорату Словацької Республіки листом від 23.12.2019 року №692975/2019/2000106, надано завірені копії митних та товаросупровідних документів, на підставі яких з митного складу митного поста "Dobra" Митного управління "Михайлівці" здійснено митне оформлення "легкового автомобіля... марки "Volkswagen", модель Passat, VIN - НОМЕР_2 " за митною декларацією Словаччини типу TIR від 05.09.2018 року MRN 18SK5362TR00012563 на вивезення за межі ЄС в Україну на адресу українського отримувача Slobodianiuk Aneta (Bestuzhtva 8/67, UA 88000 Uzhorod): сторінки № 2 Carnet TIR від 15.09.2018 № JX81891299, відкритого митними органами Словаччини; рахунку-фактури (інвойс) від 05.09.2018 № 024-2018, виставленого великобританською фірмою «Auto Export East LTD» на загальну суму 5 800,00 євро; автотранспортної накладної CMR від 05.09.2018 № 7803070; свідоцтва про реєстрацію (зняття) транспортного засобу в Федеративній Республіці Німеччина від 28.06.2016 № НОМЕР_3 , із зазначенням реєстраційного номерного знаку Федеративної Республіки Німеччини " ОСОБА_2 ".

Разом з тим, за результатами опрацювання наданих документів відповідачем встановлено, що в оформленій словацькими митними органами митній декларації типу TIR від 05.09.2018 MRN 18SK5362TR00012563 в гр. 40 зазначається попередній документ митного режиму "експорту" товару з Республіки Польща - типу НОМЕР_4 , на підставі якого митним органом Словаччини закривається остаточне вивезення товару за межі СС.

На підставі встановленого, Закарпатською митницею Держмитслужби ініційовано направлення запиту до уповноважених органів Республіки Польща з метою отримання інформації та підтверджуючих документів стосовно фактичного продавця та експортної вартості вищевказаного транспортного засобу.

На запит Закарпатської митниці Держмитслужби листом Держмитслужби України від 09.07.2020 року № 20/20-02-01/7.7/1505 надіслано відповідь уповноважених органів Республіки Польща від 27.05.2020 року № 0201-IGM.541.163/2020.JC та доданих до неї завірених копій документів, які слугували підставою митного оформлення автомобіля "VW Passat VIN - НОМЕР_2 " в режимі "експорт" від польської фірми: "Dobrocar Sp. z. о. о." (ul. Solec 81b А51. 00-382 Warszawa).

У відповіді уповноважених органів Республіки Польща, у додатках, надано копії:

1) Митної декларації типу ЕХ А від 13.08.2018 MRN 18PL402010Е0753265, згідно якої встановлено: відправник/експортер товару "Dobrocar Sp. z. о. о." (ul. Solec 81b А51. 00-382 Warszawa), отримувач товару - фізична особа ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ); найменування товару: "Samohod osobowy, uzywany, marka - Volkawagen Passat, VIN - НОМЕР_2 , pojemnosc silnska - 1968 cm3, typ paliwa - olej, rok produkcji - 2016";

2) документу "Potwierdzenie wywozu ІЕ599", в якому зазначено: дату та номер експортної МД MRN 18402010Е0753265 (митна процедура « 10» - експорт), дані про покупця та продавця, найменування товару: "Samohod osobowy, uzywany, marka - Volkawagen Passat, VIN - НОМЕР_2 , pojemnosc silnska - 1968 cm3, typ paliwa - olej, rok produkcji - 2016", вартість фактури - 19 450 євро, код митниці оформлення - PL402010, дата складання (оформлення) 13.08.2018, дата вивезення за межі митної території ЄС - 05.09.2018, додаткова інформація: № 952 (Книжка МДП - Carnet TIR) - MRN 18SK5362TR00012563;

3) рахунку-фактури від 13.08.2018 № AUK10344 стосовно продажу автомобіля VW Passat VIN - НОМЕР_2 , згідно якої встановлено: продавець: фірма "Dobrocar Sp. z. о. о.", покупець (PL: nabywca) - фізична особа (PL: natural person) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), вартість (ціна) - 19 450,00 Євро, зазначений реєстраційний номерний знак транспортного засобу " НОМЕР_5 ", умови поставки: DAP - Lwow, умови оплати (Forma platnosci: Gotowka) готівка.

За результатами порівняння даних від уповноважених органів Республіки Польща, з відповідними даними, що зазначені у митній декларації та документах, на підставі яких здійснено митне оформлення транспортного засобу «VW Passat, VIN - НОМЕР_2 » на митній території України, встановлено, що відомості щодо найменування та характеристик транспортного засобу повністю співпадають, разом з тим, виявлено розбіжності щодо вартості транспортного засобу.

Відповідно до експортної митної декларації Республіки Польща типу ЕХ А від 13.08.2018 MRN 18PL402010E0753265 та експортного рахунку-фактури від 13.08.2018 № AUK10344 польського резидента, експортна вартість продажу «легкового автомобіля марки «Volkswagen», модель Passat, VIN НОМЕР_2 » на Україну складає 19 450,00 євро.

Натомість, згідно інформації, яка міститься у митній декларації від 07.09.2018 № UA305160/2018/025571 та рахунку-фактурі (інвойсі) від 05.09.2018 № 024-2018, задекларована позивачем фактурна вартість «легкового автомобіля марки «Volkswagen», модель Passat, VIN - НОМЕР_2 » становить 5 800,00 євро.

Таким чином, заявлена декларантом фактурна вартість транспортного засобу до митного оформлення на митній території України є нижчою, ніж вартість транспортного засобу, яка міститься у документах, що надійшли від уповноважених органів країни експорту транспортного засобу - Республіки Польща.

Крім того, у відповідь на запит Закарпатської митниці ДФС в частині перевірки декларації інвойс від 05.09.2018 № 024-2018, на адресу Закарпатської митниці Держмитслужби листом Державної митної служби України від 02.04.2020 № 16-3/16- 01-01/7.7/662, надіслано лист уповноважених органів Сполученого Королівства Великобританії від 07.01.2020 № E/AUTO/29 PFA (11), яким не підтверджено преференційне походження товару (в рамках Протоколу І до Угоди), зазначеного в декларації інвойс від 05.09.2018 № 024-2018, поданому позивачем до митного оформлення.

За результатами перевірки уповноваженими органами Великобританії зазначено: що товар не відповідає умовам Угоди Україна - ЄС. Тому до товару не застосовуються вимоги пільгового режиму.

Таким чином, згідно офіційно надісланої та документально підтвердженої відповіді уповноважених органів Великобританії щодо не підтвердження преференційного походження товару, до задекларованого позивачем товару «легковий автомобіль марки «Volkswagen», модель Passat, VIN - НОМЕР_2 » не може бути застосовано умови преференційного режиму оподаткування товарів в рамках Угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст.72 ці дані встановлюються такими засобами: показаннями свідків.

Судом допитано в якості свідка ОСОБА_4 представника фірми "Auto Export East LTD", однак суд критично оцінює надані ним показання, оскільки свідок безпосередньо не здійснював продаж вищевказаного транспортного засобу від імені фірми "Auto Export East LTD", та про дійсну вартість транспортного засобу марки «Volkswagen», модель Passat, VIN - НОМЕР_2 » та про фактичного продавця вищевказаного транспортного засобу дізнався з поданих позивачем документів, для здійснення митного оформлення.

Крім того, міжнародним договором, а саме Угодою про асоціацію з ЄС передбачено чіткий алгоритм дій митного органу у випадку отримання відповіді компетентного органу за результатами перевірки документів про походження товару, яка, зокрема, не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів.

Враховуючи те, що вказаний алгоритм дій контролюючого органу, на запит якого проводилася перевірка документів про походження товару, не передбачає аналізу ним додаткових доказів (документів), наданих декларантом для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 43 МК України, то митний орган не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд за вказаних обставин та проводити додаткову перевірку документів про походження товару після отримання результатів такої перевірки компетентним органом заявленої декларантом країни походження товару.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01 березня 2021 року № 240/7093/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, на переконання суду, обґрунтованим та правомірним є висновок відповідача, що за результатами перевірки встановлено порушення п.1 ст.16 Протоколу 1 до Угоди, в частині відсутності підтвердження статусу походження товару, ввезеного за декларацією інвойсом, як таким, що походить з певної країни в розумінні цього Протоколу та підпадає під дію цієї Угоди.

Відповідно пп. в) п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями (далі - Податковий кодекс України) об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податків з ввезення товарів на митну територію Україну.

Пунктом 187.8 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до Податкового кодексу України податок на додану вартість для товарів, які ввозяться (пересилаються) на митну територію України платниками податку, становить 20% бази оподаткування.

Згідно положень пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими на день подання митних декларацій до митного оформлення товарів), базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 289 Митного кодексу України обов`язок із сплати митних платежів виникає: після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію спеціальної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території спеціальної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї етапі , на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Відповідно до пп. 54.3.6 пункту 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

При цьому, суд враховує висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 817/1202/17 та від 06 жовтня 2020 року у справі № 813/2643/16 щодо права контролюючого органу визначати податкові зобов`язання платника податків у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав відомостей щодо вартісних характеристик товару, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Таким чином обґрунтованим та правомірним є висновок відповідача, що за результатами перевірки встановлено порушення пункту 1 статті 16 Протоколу 1 до Угоди, в частині відсутності підтвердження статусу походження товару, ввезеного за декларацією інвойсом, як таким, що походить з певної країни в розумінні цього Протоколу та підпадає під дію цієї Угоди, частини 7 статті 36 та частини 1 статті 257, частини 1 статті 270, частини 1 статті 281 Митного кодексу України, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що діяли на день подання до митного оформлення товару, що призвело до несплати митних платежів в повному обсязі та заниження податкових зобов`язань позивача.

З огляду на сукупність встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що оскаржені податкові повідомлення-рішення Закарпатської митниці Держмитслужби від 06 січня 2021 року № 9 та № 9, відповідають вимогам чинного законодавства, відповідач при їх прийнятті діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, у зв`язку з чим, у задоволенні позову необхідно відмовити.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем доведено правомірність оскаржених податкових повідомлень-рішень, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам закону та не відповідають обставинам справи, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами та задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Закарпатської митниці Держмитслужби (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 20, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяН.Д. Маєцька