Справа № 640/5771/20
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5771/20 Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Кучми А.Ю. та Файдюка В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Гранд» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Гранд» до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової служби України, в якому просив, з урахуванням заяви про зміну предмету позову (а.с.189-196 т.2):

- визнати протиправними дії відповідача щодо зупинення реєстрації поданих позивачем податкових накладних від 15.04.2019 № 36, від 30.04.2019 № 39, від 15.05.2019 № 59, від 31.05.2019 № 65, від 04.06.2019 № 79, від 12.06.2019 № 83, від 15.06.2019 № 85, від 13.06.2019 № 84, від 11.06.2019 № 82, від 10.06.2019 № 81, від 06.06.2019 № 80, від 30.06.2019 № 97 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати зазначені податкові накладні у Єдиному реєстрі податкових накладних за датою подання їх до реєстрації.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 квітня 2021 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивачем оскаржуються рішення контролюючого органу, строк для оскарження яких визначено ст.56, 102 ПК України та становить 1095 днів, а тому строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що ПК України не встановлює спеціального строку для звернення до суду щодо оскарження дій чи бездіяльності податкового органу, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати загальні строки звернення до суду, встановлені КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачем були складені та направлені на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні від 15.04.2019 № 36, від 30.04.2019 № 39, від 15.05.2019 № 59, від 31.05.2019 № 65, від 04.06.2019 № 79, від 12.06.2019 № 83, від 15.06.2019 № 85, від 13.06.2019 № 84, від 11.06.2019 № 82, від 10.06.2019 № 81, від 06.06.2019 № 80, від 30.06.2019 № 97, за результатами опрацювання яких їх реєстрацію було зупинено з підстав їх відповідності вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку», запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН, про що складено та направлено позивачу відповідні квитанції від 06.05.2019, від 14.05.2019, від 31.05.2019, від 13.06.2019, від 25.06.2019, від 26.06.2019, від 12.07.2019 (а.с.83-117 т.2).

Вважаючи неправомірним зупинення реєстрації вказаних накладних в ЄРПН, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, дійшов висновку, що предметом оскарження у цій справі, згідно заяви про зміну предмета позову, є дії відповідача щодо зупинення реєстрації податкових накладних, а не рішення контролюючого органу, при цьому Податковий кодекс України не встановлює спеціального строку звернення до суду з позовом щодо оскарження дій чи бездіяльності податкового органу, а тому до таких позовів необхідно застосовувати загальні строки звернення до суду, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, тому наявні підстави для залишення позову без розгляду відповідно до ч.3 ст.123 КАС України.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Частинами 1-3 ст.122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу наведених положень процесуального законодавства вбачається, якщо іншими законами не встановлено спеціальних строків для звернення до адміністративного суду з позовом, то застосуванню підлягають загальні строки, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України.

Пунктом 56.18 ст.56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Отже, визначений наведеним нормами строк звернення до суду 1095 днів підлягає застосуванню при оскарженні платником податків податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючого органу.

Посилаючись на вказані норми, позивач вважає, що звертаючись до суду з даним адміністративним позовом про оскарження дій ДПС України щодо зупинення реєстрації податкових накладних, ним не пропущено законодавчо встановлений строк у 1095 днів.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Станом на момент зупинення реєстрації спірних податкових накладних Порядок ведення реєстру податкових накладних був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), пунктом 5 якого передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200--1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Пунктами 12-14 вказаного Порядку встановлено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200--1.3 і 200--1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Відповідно до п.17 наведеного Порядку у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Таким чином, квитанція про зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН є документом, який надсилається платнику податків, з метою підтвердження факту такого зупинення.

Нормами законодавства, чинними на момент реєстрації спірних податкових накладних, що регулюють спірні правовідносини, не передбачено права контролюючого органу приймати окреме рішення про зупинення реєстрації податкової накладної, яка надійшла від платника податків засобами електронного документообігу для реєстрації її в ЄРПН.

Отже, за наслідком отримання та перевірки податкової накладної, що надіслана в електронній формі платником податків для реєстрації в ЄРПН, за наявності відповідних підстав, здійснюється автоматичне зупинення реєстрації податкової накладної, без прийняття контролюючим органом будь-яких окремих рішень з цього питання.

Так, первинні позовні вимоги були викладені в редакції, за якими позивач просив визнати протиправними та скасувати рішення відповідача (квитанцій) про зупинення реєстрації податкових накладних від 15.04.2019 № 36, від 30.04.2019 № 39, від 15.05.2019 № 59, від 31.05.2019 № 65, від 04.06.2019 № 79, від 12.06.2019 № 83, від 15.06.2019 № 85, від 13.06.2019 № 84, від 11.06.2019 № 82, від 10.06.2019 № 81, від 06.06.2019 № 80, від 30.06.2019 № 97.

Відповідно до п.19 ч.1 ст.4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

На момент виникнення спірних правовідносин, відповідач не був наділений відповідними повноваженнями та не приймав рішень (індивідуальних актів) на виконання своїх владних управлінських функцій щодо зупинення реєстрації податкових накладних від 15.04.2019 № 36, від 30.04.2019 № 39, від 15.05.2019 № 59, від 31.05.2019 № 65, від 04.06.2019 № 79, від 12.06.2019 № 83, від 15.06.2019 № 85, від 13.06.2019 № 84, від 11.06.2019 № 82, від 10.06.2019 № 81, від 06.06.2019 № 80, від 30.06.2019 № 97, які були направлені від імені позивача з метою їх реєстрації в ЄРПН, зупинення їх реєстрації відбувалось в автоматичному режимі, що не передбачало прийняття будь-яких рішень, та факт зупинення реєстрації підтверджується відповідними квитанціями, в яких чітко зазначено, що документи були прийняті та реєстрацію їх було зупинено з наведенням відповідних підстав. Відправником таких квитанцій визначено саме Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронної звітності» ДФС України.

Крім того, 02.07.2020 позивачем було подано до суду першої інстанції заяву про зміну предмету позову (а.с.189-196 т.2), в якій він просив викласти прохальну частину позову наступним чином, зокрема, визнати протиправними дії відповідача щодо зупинення реєстрації відповідних податкових накладних.

Таким чином, оскільки відповідачем не приймалось будь-яких рішень щодо зупинення реєстрації спірних податкових накладних, а за наслідком зміни предмету позову ТОВ «Укр Гранд» оскаржуються не рішення контролюючого органу, а дії ДПС України, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення ст.56, ст.102 ПК України в частині визначення спеціального строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про необхідність застосування загального шестимісячного строку звернення до суду, з моменту, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, передбачений ч.2 ст.120 КАС України.

Позивач визнає факт, що про зупинення реєстрації податкових накладних від 15.04.2019 № 36, від 30.04.2019 № 39, від 15.05.2019 № 59, від 31.05.2019 № 65, від 04.06.2019 № 79, від 12.06.2019 № 83, від 15.06.2019 № 85, від 13.06.2019 № 84, від 11.06.2019 № 82, від 10.06.2019 № 81, від 06.06.2019 № 80, від 30.06.2019 № 97 він був обізнаний з моменту отримання відповідних квитанцій від 06.05.2019, від 14.05.2019, від 31.05.2019, від 13.06.2019, від 25.06.2019, від 26.06.2019, від 12.07.2019, які були отримані ним в день їх формування, про що самостійно зазначено в позовній заяві (а.с.1-2 т.1), проте він вважає, що на спірні правовідносини розповсюджуються спеціальні строки, встановлені ст.56, ст.102 ПК України.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, процесуальними нормами закріплено обов`язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.

Згідно з ч.13 ст.171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Частиною 6 ст.161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Таким чином, у випадку встановлення судом після відкриття провадження у справі факту пропуску позивачем строку звернення до суду та у випадку відсутності заяви про поновлення такого строку, з метою встановлення всіх фактичних обставин, за яких може бути прийнято рішення про залишення позову без розгляду, суд має залишити позовну заяву без руху для надання позивачу строку на усунення недоліків, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

З матеріалів справи вбачається що судом першої інстанції дотримано зазначені норми процесуального законодавства, а саме, після відкриття провадження у справі та зміни предмету позову, з метою встановлення дотримання позивачем строків звернення до суду, ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 09.03.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням поважності підстав для його поновлення (а.с.213-214 т.2).

На виконання вказаної ухвали позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку, в обґрунтування якого позивач посилався на положення ст.56, ст.102 ПК України в частині визначення спеціального строку звернення до суду 1095 днів (а.с.218-219 т.2).

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку, що в даному випадку відповідачем не приймалось рішень контролюючого органу, до яких можуть бути застосовані спеціальні строки судового оскарження, встановлені ст.56, ст.102 ПК України, та позивачем оскаржуються саме дії ДПС України про зупинення реєстрації податкових накладних і про порушення своїх прав щодо зупинення реєстрації податкової накладної від 15.04.2019 № 36 позивач дізнався з квитанції від 06.05.2019 (строк на оскарження до 07.11.2019), податкової накладної від 30.04.2019 № 39 - квитанція від 14.05.2019 (строк на оскарження до 15.11.2019), податкової накладної від 15.05.2019 № 59 - квитанція від 31.05.2019 (строк на оскарження до 01.12.2019), податкової накладної від 31.05.2019 № 65 - квитанція від 13.06.2019 (строк на оскарження до 14.12.2019), податкової накладної від 04.06.2019 № 79 - квитанція від 25.06.2019 (строк на оскарження до 26.12.2019), податкові накладні від 12.06.2019 № 83, від 15.06.2019 № 85, від 13.06.2019 № 84, від 11.06.2019 № 82, від 10.06.2019 № 81, від 06.06.2019 № 80 - квитанції від 26.06.2019 (строк на оскарження до 27.12.2019), податкова накладна від 30.06.2019 №97 - квитанція від 12.07.2019 (строк на оскарження до 13.01.2020). Отже, звертаючись 10.03.2020 до адміністративного суду з даним позовом, ТОВ «Укр Гранд» порушено встановлений ст.122 КАС України шестимісячний строк, при цьому жодних поважних причин пропуску вказаного строку апелянтом наведено не було, а судом не встановлено, що є визначеною ч.3 ст.123, п.8 ч.1 ст.240 КАС України підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

При цьому, порушення судом першої інстанції визначених процесуальним законодавством строків розгляду справи не є визначеною ст.317 КАС України підставою для скасування правильного по суті судового рішення, оскільки такі порушення не призвели до неправильного вирішення питання.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Гранд» - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 21 липня 2021 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді А.Ю.Кучма

В.В.Файдюк