Справа № 522/19432/20
Суддя: Абухін Р. Д.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/113/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Баланюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії МИЕ 4114420 від 22.10.2020 року; судові витрати покласти на відповідача.

Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що 22.10.2020 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 грн.

Заявлені вимоги обгрунтовані тим, що рішенням Одеської міської ради № 5286- VI від 27.08.2014 « Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси, у новій редакції» затверджено перелік спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси, проте адреса: АДРЕСА_1 в ньому відсутня.

Крім того позивач зазначає, що факт правопорушення зафіксовано технічним засобом планшетом Lenovo, технічні характеристики якого дозволяють змінювати дату та час, тому відсутні гарантії, що фотозйомка здійснена саме в момент вчинення правопорушення, тому позивач посилаючись на те, що обов`язок доказування правомірності винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності лежить на суб`єкті владних повноважень, звернулась до суду із даним позовом з вимогою скасувати постанову.

Позивач та представник позивача до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення якого повідомлені належним чином.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, надала письмовий відзив на позовну заяву.

Верховний Суд у постанові від 1жовтня 2020року у справі №361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України- Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 22.10.2020 року інспектором з паркування Ніколовим Віталієм Дмитровичем винесено в автоматичному режимі постанову по справі про адміністративне правопорушення серії МИЕ4114420, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 100 грн. Суть правопорушення: 22.10.2020 року об 11:28 в м. Одесі по вул. Князівській, 38 водій транспортного засобу Nissan Kicks, номерний знак НОМЕР_1 здійснив стоянку на майданчику для платного паркування та/або не розмістив у лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу платіжний документ про сплату послуг паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки.

Згідно ч.1 ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою статті 122 цього Кодексу, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), розглядаються уповноваженою особою невідкладно після виявлення правопорушення та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що рішенням Одеської міської ради № 5286- VI від 27.08.2014 « Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси, у новій редакції» затверджено перелік спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси, проте адреса: АДРЕСА_1 в ньому відсутня.

Також зазначає, що вищевказане рішення прийнято щодо невизначених земельних ділянок, яку неможливо встановити на місці, оскільки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки під розташування на ній спеціальної автостоянки не розроблявся, кадастровий номер, який є єдиним визначенням її місця розташування не присвоєний.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача, разом із відзивом на позовну заяву надано копію рішення Одеської міської ради № 5286- VI від 27.08.2014, де в додатку 1 за номером 747 зазначено адресу АДРЕСА_2 , тому суд не приймає до уваги твердження позивача щодо відсутності у даному рішенні адреси: АДРЕСА_1 .

Стосовно тверджень позивача, щодо визнання не чинним Великою Палатою Верховного Суду рішення Одеської міської ради № 5286-VI від 27.08.2014 року, то відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 року по справі 3 520/12022/17, визнано протиправним і скасовано рішення Одеської міської ради від 15.03.2017 року № 1813- VII « Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 27.08.2014 року № 5286- VI « про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси», в новій редакції у частині доповнення пунктом №109 за Київським районом « Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси ( спеціально відведені автостоянки)», затвердженого згідно із додатком 32, який міститься в підпункті 1.2 пункту 1 оспорюваного рішення.

Тобто визнано протиправним і скасовано в окремій частині рішення Одеської міської ради від 15.03.2017 року №1813- VII, яким вносилися зміни до рішення Одеської міської ради № 5286-VI від 27.08.2014 року.

Тому Одеської міської ради № 5286-VI « Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси» від 27.08.2014 року є чинним.

Стосовно посилань позивача на норми ст. 123 Земельного кодексу України, то норми даної статті застосовуються у разі передачі земельної ділянки з державної або комунальної власності міста в користування іншим юридичним або фізичним особам, в даному випадку земельні ділянки не передавались і знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Одеси.

Відповідно до п.7,8 Постанови Кабінету міністрів України № 1342 від 03.12.2009 року « Про затвердження правил паркування транспортних засобів», майданчики для паркування є об`єктом благоустрою і повинні відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів, розміщення майданчиків для паркування за окремими адресами здійснюється у встановленому порядку органами місцевого самоврядування за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Так, в матеріалах справи наявна схема розміщення майданчиків для платного паркування транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_2 , який погоджено відповідно до норм чинного законодавства, тому посилання позивача на неможливість встановити їх на місці не відповідає дійсності.

З приводу посилань позивача на те, що факт правопорушення зафіксовано технічним засобом планшетом Lenovo, технічні характеристики якого дозволяють змінювати дату та час правопорушення, а тому не має гарантій, що вказана інформація на фото відповідає дійсності слід зазначити наступне.

Відповідно до листа ТОВ «ТСК « РЕГІОН», яким обслуговується система « Факт Монітор» для ОС ОСОБА_3 , яка призначена для використанні інспекторами з паркування для фіксації правопорушень в сфері порушень правил зупинки та стоянки, правил паркування, зазначено, що при використанні даного додатку відсутня можливість формувати та/або змінювати дату та час складання документу.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення» від 24.06.1988 р. № 6 розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також відповідно дост. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245,276,280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й обєктивне зясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог з огляду на їх безпідставність, оскільки стороною відповідача доведено факт вчинення позивачем правопорушення.

Керуючись ст. ст.5, 9, 20, 46, 241, 243, 245, 288, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,- відмовити.

Рішенняможе бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 21.07.2021 року.

Суддя Р.Д. Абухін

20.07.21