Справа № 400/4969/20
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 р.м. ОдесаСправа № 400/4969/20

Місце ухвалення судового рішення суду 1 інстанції:

м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:

12.05.2021 року;

Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

09.11.2020 року ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 07.02.2020 року №45/03.18-р про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Територіальним управлінням ДСА України в Миколаївській області 28.01.2020 року за вих. №7/1-205/20;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести з 01.01.2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Територіальним управлінням ДСА України в Миколаївській області 28.01.2020 року за вих. №7/1-205/20, та виплатити з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд, з урахуванням ухвал про виправлення описки, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління №45/03.18-р від 07.02.2020 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно заяви від 26.02.2020.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно із довідкою територіального управління ДСА України в Миколаївській області від 28.01.2020 року №7/1-205/20, з урахуванням фактично виплачених сум, з 19.02.2020.

В задоволені позову в частині здійснення такого перерахунку з 01.01.2020 суд відмовив.

12.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою, в якій ставилось питання про роз`яснення способу виконання рішення суду в частині розрахунку виплати процентів щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який закон слід застосовувати. Роз`яснити мотивувальну частину рішення, а саме на яку частину ст. 142 Закону «Про судоустрій і статус судді» посилався суд в наступних пунктах мотивувальної частини: «Таким чином, з 18.02.2020 р. в законодавстві відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016. За таких обставин, на ОСОБА_1 розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016.».

В обґрунтування заяви зазначено, що під час перерахунку довічного грошового утримання Управлінням розраховано позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з 50% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Водночас, судове рішення є незрозумілим в частині способу виконання та порядку нарахування відсотків довічного грошового утримання. При цьому, заявник наполягає на врахуванні тих обставин, що суддівська винагорода та щомісячне грошове утримання судді у відставці є конституційною гарантією матеріального забезпечення судді за рахунок держави. Отже, не наведення у рішенні суду конкретних приписів щодо розміру довічного грошового утримання, яке підлягає виплаті, відповідні судові висновки можуть трактуватись та виконуватись у різний спосіб. З огляду на те, що у позові позивач просив здійснити оспорюваний перерахунок довічного грошового утримання, виходячи з 86% від суддівської винагороди, але під час такого перерахунку Управління цей відсотковий розмір грошового утримання зменшив до 50%, позивач вимушений звернутись до суду із заявою в порядку ст. 254 КАС України.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року роз`яснено, що під час виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №400/4969/20 щодо перерахунку пенсії позивачу, відповідач повинен застосовувати відсотки від суддівської винагороди, які передбачені ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII.

Вказане судове рішення мотивоване тим, що спір у цій справі зводився до здійснення перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, а тому під час виконання судового рішення повинні застосовуватися відсотки, передбачені ст. 142 цього Закону. У зв`язку із чим, суд першої інстанції вказав на відсутність правових підстав для застосування відсотків від суддівської винагороди судді, передбачених ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010, оскільки відповідні відсотки були призначені до розміру суддівської винагороди, передбаченої ст.129 Закону №2453-VI від 07.07.2010, а не ст. 135 Закону №1402-VIII від 02.06.2016.

Суд першої інстанції визначив, що діючим законом про судоустрій передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного грошового утримання. Неможливо використовувати для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно складові, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання, а конкретний розмір відсотків за ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII не був предметом розгляду по справі, оскільки відповідач не відмовляв з цієї підстави.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального і процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та прийняти нове про роз`яснення рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що застосування відсоткового показника, передбаченого ч. 3 ст. 142 Закону України №1402, до перерахунку вже призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді є протиправним, оскільки стосується обрахування щомісячного довічного грошового утримання судді, який звернувся із заявою про його призначення на момент дії цієї норми, а не перерахунку раніше призначеного, так і з огляду на те, що законодавчо передбачено принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів ст. 58 Конституції України. Отже, підстави для зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання із 86% до 50% відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Оскільки сторони повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Аналіз наведених норм показав, що необхідність роз`яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для осіб, які мають здійснювати його виконання.

При цьому, механізм, визначений цією статтею, не може використовуватись, якщо особи, які беруть участь у справі, не розуміють мотивації судового рішення.

Незгода з мотивацією судового рішення особи реалізується шляхом оскарження судового рішення, якщо таке право надане КАС України.

Апеляційний суд враховує, що заява про роз`яснення судового рішення зводиться до не вирішення судом правового питання щодо відсоткового показника, який має бути врахований під час перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки, виданої Територіальним управлінням ДСА України в Миколаївській області 28.01.2020 року за вих. №7/1-205/20.

При цьому, вказані вимоги були предметом адміністративного позову, з приводу цих вимог позивачем окремо наводились мотиви їх обґрунтованості із посиланням на конкретні норми законодавства.

Натомість, в цій частині адміністративний позов фактично не був вирішеним, у тому числі правова оцінка судом першої інстанції цим вимогам не надавалась, в цій частині адміністративний позов не був залишений без задоволення.

Отже, роз`яснюючи судове рішення судом фактично вирішено у відповідній частині адміністративний позов, що не відповідає принципам роз`яснення судового рішення, закріпленим у ч. 1 ст. 254 КАС України.

Крім того, судом першої інстанції помилково залишено поза увагою ту обставину, що мотиви заяви фактично зводяться до незгоди із висновками суду.

Процесуальна можливість для вирішення питань (у тому числі позовних вимог, клопотань), не розглянутих по суті справи, передбачена ст. 252 КАС України як за заявою учасника так і з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, роз`яснюючи судове рішення, суд першої інстанції усунув неповноту свого рішення (вирішив позовні вимоги у повному обсязі).

З огляду на те, що така процесуальна можливість суду передбачена лише у порядку ст. 252 КАС України і не може бути застосована на підставі приписів ст. 254 КАС України, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення поданої заяви відсутні.

Враховуючи наведене, оскільки висновки суду ґрунтуються на неправильному застосуванні норм процесуального законодавства, не відповідають дійсним обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення заяви без задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло