Справа № 640/20000/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" до Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» звернулося до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у м.Києві, в якому просило суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 16 квітня 2020 року №44 про накладення стягнень, передбачених ст.23 Закону України "Про захист прав споживачів".

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що вимоги споживача ОСОБА_1 задоволено повністю, листом від 22 листопада 2019 року представником ТОВ «Епіцентр К» повідомлено відповідача про те, що припис виконано.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2021 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві про накладення стягнень передбачених ст.23 Закону України "Про захист прав споживачів" від 16 квітня 2020 року №44.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 21 липня 2021 року.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч.1 ст.308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 31.10.2019 Головним управлінням Держпродспоживслужби в м.Києві здійснено позапланову перевірку гіпермаркету ТОВ «Епіцентр К» за адресою: м.Київ, вул.Братиславська, 6, на підставі звернення споживача ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт від 31.10.2019 №5106-1, а також припис №1068 від 01.11.2019.

В акті перевірки зафіксовано порушення умов договору про виконання робіт, а саме: під час виявлення споживачем недоліку у виконаній роботі, споживачеві було відмовлено у його праві безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості, що є порушенням п.3 ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

У приписі про усунення порушень вимог законодавства - п.3 ч.3 ст.10 Закону №1023-XII, зобов`язано ТОВ «Епіцентр К» усунути недоліки, що зазначені в акті перевірки до 22.11.2019.

Листом від 22.11.2019 ТОВ «Епіцентр К» повідомило ГУ Держпродспоживслужби в м.Києві про те, що споживачу ОСОБА_1 виробником «Фабрика дверей « Папа Карло » виготовлено новий дверний блок під індивідуальні розміри, визначені споживачем. Позивач зазначає, що відповідно до акту прийняття-передачі товару №25-2008.1 Мл по замовленню №VD000009675 від 04.06.2019, 15.11.2019 споживачем отримано замовлення та підтверджено підписом, що претензій до кількості та якості товару не має.

16.04.2020 ГУ Держпродспоживслужби в м.Києві прийнято постанову №44 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до якої, за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених ч.1 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме: під час виявлення споживачем недоліку у виконаній роботі, споживачеві було відмовлено у його праві безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості, до позивача застосовано штраф у розмірі 35 910,00 грн., який зобов`язано сплатити у 15-денний термін з дня отримання постанови.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що оскаржувана постанова винесена необґрунтовано, за відсутності підстав для притягнення позивача до відповідальності, станом на момент винесення постанови №44, так як вимоги споживача на час винесення оскаржуваної постанови ним було задоволено повністю, що зафіксовано в акті прийняття-передачі товару №25-2008 Мл по замовленню №VD000009675 від 04.06.2019, підписаного позивачем та споживачем.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції необґрунтованими та помилковими, вказує на те, що матеріали справи взагалі не містять такого доказу як акт прийняття-передачі товару №25-2008 Мл по замовленню №VD000009675 від 04.06.2019, підписаного позивачем та споживачем, який підтверджує про задоволення вимог споживача, а також факт усунення порушення прав споживача на момент розгляду справи, не спростовує факт вчинення порушення вимог законодавства на момент проведення перевірки (акт від 31.10.2019 № 5106-1), що є порушенням вимог ч.3 ст.10 Закону №1023-XII, та не виключає застосування до позивача штрафних санкцій.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, права споживачів, а також механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» №1023-XII.

В ч.3 ст.4 Закону №1023-XII визначено, що захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи, що здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші державні органи, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 10 Закону №1023-XII у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Відповідно до пункту 12 статті 1 Закону №1023-XII, істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

У відповідності до частини 1 статті 26 Закону №1023-XII, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів.

Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (далі - Закон №877-V) визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно підпункту 8 пункту 4 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м.Києві, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.04.2017 №209, Головне управління, відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, зокрема у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів (у тому числі споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння), зокрема:

- перевіряє додержання суб`єкті господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення за порушення законодавства про захист прав споживачів;

- накладає на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення за порушення законодавства про захист прав споживачів;

- сприяє реалізації в Україні Керівних принципів для захисту інтересів споживачів, прийнятих Генеральною Асамблеєю ООН 09 квітня 1985 року.

Відповідно до статті 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №877-V, підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Під час отримання замовлення на складі ТОВ «Епіцентр К» ОСОБА_1 було виявлено недолік, у зв`язку з чим останній відмовився отримувати товар. В акті прийому-передачі товару №25-2008.1 Мл по замовленню №VD000009675 від 04.06.2019 представником позивача ОСОБА_3 було зроблено відмітку, у перекладі на державну мову: «Замовлене полотно залишилось на складі. Фабричний брак».

ОСОБА_1 01.08.2019 звернувся до позивача з заявою, на якій проставлено штамп «вхідна кореспонденція» № 61/80, у якій він просив надати документальне підтвердження про те, що виробник «Фабрика дверей « Папа Карло » відмовив у заміні дверного полотна ML-14 (Верге) 2000х460мм.

Оскільки відповіді споживачем від ТОВ «Епіцентр К» на заяву отримано не було, 23.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби у м.Києві зі скаргою щодо неправомірних дій ТОВ «Епіцентр К», в якій повідомлено, що ТОВ «Епіцентр К» порушив його законні права, передбачені п.3 ч.3 ст.10 Закону №1023-XII, а саме: споживачу було відмовлено у безоплатному виготовленню іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості під час виявлення недоліку у виконаній роботі (наданій послузі) - продукції (дверні блоки).

На підставі скарги Головне управління Держпродспоживслужби у м.Києві винесло наказ «Про проведення позапланового заходу» від 17.10.2019 №5106 (далі - Наказ), стосовно порушень вимог законодавства про захист прав споживачів при наданні послуг позивачем.

31.10.2019 Головним управлінням Держпродспоживслужби у м.Києві, на підставі наказу проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів ТОВ «Епіцентр К».

За результатами перевірки складено акт від 31.10.2019 №5106-1, а також припис №1068 від 01.11.2019.

В акті перевірки зафіксовано порушення умов договору про виконання робіт, а саме: під час виявлення споживачем недоліку у виконаній роботі, споживачеві було відмовлено у його праві безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості, що є порушенням п.3 ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».

У приписі про усунення порушень вимог законодавства - п.3 ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», зобов`язано ТОВ «Епіцентр К» усунути недоліки, що зазначені в акті перевірки до 22.11.2019.

Листом від 22.11.2019 ТОВ «Епіцентр К» повідомило ГУ Держпродспоживслужби в м.Києві про те, що споживачу ОСОБА_1 виробником «Фабрика дверей « Папа Карло » виготовлено новий дверний блок під індивідуальні розміри, визначені споживачем. Відповідно до акту прийняття-передачі товару №25-2008.1 Мл по замовленню №VD000009675 від 04.06.2019, 15.11.2019 споживачем отримано замовлення та підтверджено підписом, що претензій до кількості та якості товару не має.

16 квітня 2020 року ГУ Держпродспоживслужби в м.Києві винесло постанову №44 відносно позивача про накладення стягнень, передбачених ст.23 Закону України "Про захист прав споживачів".

Суд першої інстанції, приймаючи рішення, виходив з того, що позивач у позовній заяві посилається на те, що вимоги споживача ним було задоволено повністю, що зафіксовано в акті прийняття-передачі товару №25-2008.1 Мл по замовлення №VD000009675 від 04.06.2019, згідно якого 15.11.2019 споживач отримав замовлення та своїм підписом підтвердив, що претензій до кількості та якості товару немає.

Таким чином, станом на час винесення постанови від 16.04.2020 №44, апелянт був обізнаний про задоволення вимог споживача, що на думку суду є підставою для звільнення позивача від відповідальності за порушення законодавства про захист прав споживачів.

Водночас, апелянт наголошує в апеляційній скарзі, що позивачем не надано доказів щодо факту вчасного задоволення вимог споживача, а також не надано акт прийняття-передачі товару №25-2008.1 Мл по замовлення №VD000009675 від 04.06.2019, що підтверджується матеріалами справи.

З огляду на це, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції не повністю з`ясовано обставини справи, а рішення прийнято виключно на підставі пояснень позивача.

Відповідно до ч. 1 ст.72 та ч.2 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 статті 75 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст.76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.211 КАС України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обгрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення;

7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.242 КАС України, рішення суду повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Частинами 3, 4 статті 242 КАС України визначено, що обгрунтованим є рішення. ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Окрім цього, необхідно звернути увагу, що позивачем при поданні позову надано додатки, у яких відсутній акт прийняття-передачі товару №25-2008.1 Мл по замовленню №VD000009675 від 04.06.2019, а копія заяви про виконання припису (в якій зазначено даний акт, як додаток) наданий до суду на 1 арк., що дає підстави стверджувати, що позивачем при подані позову не надано цього акту в якості доказу для підтвердження своїх доводів.

Щодо звільнення позивача від відповідальності за порушення законодавства про захист прав споживачів у зв`язку з фактом задоволення вимог споживача, колегія суддів зазначає наступне.

Звільнення позивача від накладення стягнень, передбачених ст.23 Закону України "Про захист прав споживачів" не допускається, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання за забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону №1023-ХІІ, результати перевірок суб`єктів господарювання службовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, оформлюються відповідними актами.

Відповідно до абзацу 8 частини 6 статті 7 Закону №877-V, посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Отже, апелянт, як орган державного нагляду (контролю) наділений повноваженнями щодо виявлення порушень вимог законодавства суб`єктами господарювання лише під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), зокрема, у формі перевірок.

Згідно з пункту 4 Порядку накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів №1177 (далі - Порядок №1177), рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб`єкта господарювання та інших матеріалів, пов`язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Порядку, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономрозвитку.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 11.01.2012 №24 затверджено форму З «Постанова про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно затвердженої форми вбачається, що постанова про накладення стягнень приймається на підставі акта, яким встановлено порушення, за які статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачена відповідальність.

Згідно ч.1 ст.250 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Під час розгляду справи начальник територіального органу Держпродспоживслужби або його заступник, приймають рішення про накладення штрафів на підставі:

1) акта, яким встановлено порушення, за які статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачена відповідальність;

2)інших матеріалів, пов`язаних з цією перевіркою, тобто перевіркою, якою встановлено порушення, а не будь-яких інших перевірок.

Тобто, навіть факт припинення порушення прав споживача на момент розгляду справи, не спростовує факт вчинення порушення вимог законодавства на момент проведення перевірки (акт первірки від 31.10.2019 №5106-1), що є порушенням вимог частини 3 статті 10 Закону №1023-ХII, та не виключає застосування до позивача штрафних санкцій.

Звернення споживача ОСОБА_1 , що призвело до проведення позапланового заходу, стосувалося того, що ТОВ «Епіцентр К» відмовлено споживачу на безоплатне виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи.

Враховуючи, що на момент проведення перевірки ТОВ "Епіцентр К"вимоги споживача не були задоволені, тому апелянтом правомірно було кваліфіковано порушення, як відмова споживачу в реалізації його прав, установлених ч.3 ст.10 Закону №1023-XII, а саме, під час виявлення споживачем недоліку у виконаній роботі, споживачеві було відмовлено у йото праві безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості, про що складено акт перевірки 31.10.2019 №5106-1.

Отже, Актом перевірки від 31.10.2019 № 5106-1 встановлено порушення, за які п.1 ч.1 ст.23 Закону України Про захист прав споживачів» передбачена відповідальність, відповідно зазначений акт є правовою підставою для винесення Постанови про накладення стягнень від 16.04.2020 року №44. Іншими матеріалами, повязаними з цією перевіркою (акт перевірки 31.10.2019 №5106-1) можуть бути документи, зразки продукції, пояснення суб`єкта господарювання, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), підстава здійснення такого заходу, тощо.

Тобто, документи, які можуть вплинути на висновки викладені в акті перевірки від 31.10.2019 № 5106-1, підтвердити чи спростувати порушення, яке описане в акті перевірки.

Відповідно до ч.5 ст.17 Закону №1023-Х1І, у разі порушення прав споживача на підприємствах сфери обслуговування, продавець (виробник, виконавець) і працівники цих підприємств несуть відповідальність, встановлену законом.

Юридична відповідальність є однією з форм захисту суспільства та держави від посягань на відповідні цінності, і головними з яких відповідно до статті 3 Конституції України є людина. її життя і здоров`я, честь і гідність недоторканність і безпека. При цьому, юридична відповідальність грунтується, у першу чергу, на державному примусі як специфічному впливі па поведінку особи, заснованому на організованій силі та спрямованому на безумовне виконання санкціонованих державою правил поведінки (норм права). Такий примус передбачає його регламентованість виключно законом, наявність чітко встановлених меж застосування та здійснення лише компетентним суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до ст.ст.5, 26 Закону № 1023-ХII, апелянт з одного боку, забезпечує споживачам захист їх прав і гарантує придбання або одержання продукції в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності, а з іншого - накладає на винних осіб стягнення, які сплачуються до державного бюджету.

Враховуючи зазначене, законом покладено на апелянта обов`язок із здійснення державного контролю за дотриманням законодавства України про захист прав споживачів та надано йому повноваження щодо притягнення до відповідальності за порушення, передбачені статтею 23 Закону №1023-X11. При цьому, законодавець надає перевагу споживачу щодо задоволення його потреб при виборі товару, вільного вибору продукції, та надає йому можливість безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору, у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), або протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором.

Порядок накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 № 1177.

Даний порядок визначає процедуру накладення стягнень уповноваженими особами Держпродспоживслужби та її територіальних органів на суб`єктів господарювання - підприємств, установ, організацій (їх філій, представництв, відділень) незалежно від форми власності, іноземних юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців, що провадять господарську діяльність на території України, за порушення законодавства про захист прав споживачів.

Згідно пункту 2 вказаного Порядку №1177, на суб`єктів господарювання накладається стягнення у вигляді штрафу, відповідно до статті 23 Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно п.1 ч.1 ст.23 Закону № 1023-ХII, у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною 1 статті 8, частиною 1 статті 9 і частиною 3 статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ТОВ «Епіцентр К» здійснено порушення у сфері господарсько-правових відносин, за що передбачено застосування адміністративно-господарських санкцій, відповідно до Господарського кодексу України, і, тому до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до статті 238 Господарського кодексу України, за порушення встановленими законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності і до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

При цьому, Законом №1023-ХІІ та Порядком №1177 не передбачено та не визначено:

- можливість звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності;

- підстави закриття справи;

- право контролюючого органу під час розгляду справи змінювати(перекваліфікувати) порушення;

- обставинами, що пом`якшують або обтяжують відповідальність тощо.

Однак, припинення порушення прав споживача на дату розгляду справи, не спростовує факт вчинення такого порушення вимог законодавства на момент проведення перевірки (акт перевірки від 31.10.2019 №5106-1), що є порушенням вимог частини 3 статті 10 Закону №1023-ХII, та не виключає застосування до позивача штрафних санкцій.

За цих обставин, колегія суддів приходить до висновку про доведеність апелянтом існування допущених позивачем порушень, що виключає можливість задоволення позовних вимог.

Відтак доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом приймаються в якості належних.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи та прийняв оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 308 ,311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

< Головуючий суддя >