Справа № 640/7504/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року м. Київ № 640/7504/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Київстар»

до Державної архітектурно-будівельної інспекції України

треті особи: Приватне підприємство "СВ ТЕЛЕКОМ", Товариство з обмеженою відповідальністю "Консалтингова Група Партнери"

про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Київстар" (далі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі також - відповідач), треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Приватне підприємство "СВ ТЕЛЕКОМ", Товариство з обмеженою відповідальністю "Консалтингова Група Партнери" (далі також - треті особи) , в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати повністю Постанову Відповідача про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 04.04.2019 р. №З - 0404/1-10/10-39/0404/09/01;

- визнати протиправною та скасувати повністю Постанову Відповідача про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 04.04.2019 р. №З - 0404/2-10/10-40/0404/09/01.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідач не зафіксував у встановленому законом порядку стверджуваного ним порушення, діяв не у порядку, встановленому законом, внаслідок чого безпідставно застосував до позивача санкції. Вказано, що жодного повідомлення про здійснення позапланового заходу для виконання Припису №С-1010/4 від 10.10.2018 року на адресу ПрАТ «Київстар» не надходило. Крім того, при складанні Протоколу не було враховано норми статей 3, 4, 6, 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Вважає, що, якщо позивач не направив свого представника до об`єкту, до якого був вільний доступ, це не є недопуском осіб Департаменту. На думку позивача, зафіксовані відповідачем порушення протирічать одне одному.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.05.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження). Також, вказаною ухвалою суду залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне підприємство "СВ ТЕЛЕКОМ" (04108, м. Київ, проспект Правди, 33, кв. 340; ); Товариство з обмеженою відповідальністю "Консалтингова Група Партнери" (03148, м. Київ, вул. В. Верховинця, 10 А, приміщення 437; ). Ухвалено витребувати у Державної архітектурно-будівельної інспекції України належним чином завірені копії Наказу про проведення позапланової перевірки, направлення на проведення перевірки, повідомлення про проведення позапланової перевірки.

Через канцелярію суду 31.05.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

На переконання відповідача, позовні вимоги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають з огляду на те, що, оскільки, позивачем не було забезпечено присутність уповноваженого представника при здійсненні перевірки, тому посадові особи були позбавлені можливості вручити копію Направлення для проведення позапланового заходу ПрАТ «Київстар» під час проведення перевірки, а тому правомірно було складено Акт №Т-2003/2 від 20.03.2019 року. Зауважено, що позивачем були допущені порушення вимог пункту 8 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 11 Порядку №466, а саме, наведені недостовірні дані в повідомленні про початок виконання будівельних робіт.

Через канцелярію суду 03.06.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Наполягає на тому, що оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки відсутнє правопорушення з боку позивача. Звертає увагу, що Декларація про готовність об`єкта до експлуатації, в якій зазначені всі відомості стосовно генерального проектувальника та генерального підрядника була зареєстрована в Державній архітектурно-будівельній інспекції України 14.02.2018 року за №ІУ36, тобто, відповідач більше ніж рік мав в своєму розпорядженні всю інформацію, всі документи, проте жодних порушень чи недостовірності ним виявлено не було.

29.12.2019 року позивачем через канцелярію суду подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.05.2020 року та врахувати даний доказ при винесенні рішення по даній справі.

Третьою особою відношення до позову не висловлено, заяв та клопотань до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

З метою перевірки виконання вимог приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 10.10.2018 року №С-1010/3; від 10.10.2018 року №С-1010/4; від 10.10.2018 року №С-1010/5, Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України видано наказ від 18.02.2019 року №43П, яким наказано провести позапланову перевірку виконання вимог приписів на об`єкті будівництва з реконструкції мережі мобільного зв`язку стандарту GSM900/GSM1800/UMTS2100 ПрАТ «Київстар», базова станція №UA1559 за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вишеньки, вул. Храмова, б/н.

За результатами вказаної перевірки, проведеної 20.03.2019 року, відповідачем складено Акт №Т-2003/2, згідно розділу VІІ якого встановлено такі порушення: замовником будівництва ПрАТ «Київстар» вимоги отриманого припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 10.10.2018 року №С-1010/4 не виконано, оскільки не допущено посадових осіб Департаменту на об`єкт будівництва та не надано всі необхідні документи, чим порушено пункт 3 частини третьої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; замовником будівництва ПрАТ «Київстар» у зареєстрованому повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), від 28.12.2017 року №ІУ00 наведено недостовірні дані, оскільки в повідомленні зазначено, що генеральним проектувальником є ПП «СВ Телеком», тоді, як згідно наданого ТОВ «Консалтингова група «Партнери» договору генерального підряду №170428 від 01.02.2016 року, генеральним проектувальником є ТОВ «Консалтингова група «Партнери», чим порушено вимоги пункту 8 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 11 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт».

За результатами висновків Акту відповідачем 20.03.2019 року складено Протокол №3-Л-3-2003/1 та Протокол №3-Л-3-2003/2 про порушення у сфері містобудівної діяльності на вищезазначеному об`єкті перевірки та винесено Припис №С-2003/2 від 20.03.2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил, яким поставлені вимоги усунути виявлені порушення в термін до 20.04.2019 року відповідно до чинного законодавства.

04.04.2019 року відповідачем винесено постанову №З-0404/2-10/10-39/0404/09/01 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, згідно з якою на позивача накладено штраф за порушення вимог пункту 3, частини третьої, статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у розмірі 28 815,00 грн.

Також, 04.04.2019 року відповідачем винесено постанову №З-0404/1-10/10-40/0404/09/01 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, згідно з якою на позивача накладено штраф за порушення вимог пункту 8, статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 11 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року №466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» у розмірі 69 156,00 грн.

Не погоджуючись із рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі також - Закон № 3038-VI), Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 № 294, Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі також - порядок №553).

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону №3038 управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

До уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Абзацом 4 частини третьої статті 6 Закону №3038 встановлено, що органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Статтею 13 Закону України від 20.05.1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність» (із змінами і доповненнями) передбачено, що до уповноважених органів містобудування та архітектури, зокрема, належать центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури.

Згідно з частиною першою Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 року № 294 (далі також - Положення), Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до пункту 7 Положення Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Відповідно до Положення про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, затвердженого наказом ДАБІ від 01.10.2014 року №225, основними завданнями Департаменту є забезпечення реалізації державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду у випадках, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме, зокрема, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями, а також особами відповідальними за здійснення авторського та/або технічного нагляду вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

На момент виникнення спірних правовідносин процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначено Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553.

Пунктом 2 Порядку №553 здійснення державного архітектурно-будівельного контролю закріплено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням:

1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції;

2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи;

3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об`єкта будівництва.

Згідно з пунктом 5 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до пункту 7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Отже, здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю шляхом проведення перевірок відноситься до компетенції відповідача.

Згідно з пунктом 12 Порядку №553 посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані, зокрема: у повному обсязі, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством; ознайомлювати суб`єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством.

Відповідно до пунктів 13, 14 Порядку №553 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.

Суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки складається відповідний акт.

З аналізу наведених норм слідує, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю здійснюють, зокрема позапланові перевірки суб`єктів містобудування на предмет дотримання ними під час здійснення будівництва вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та інших нормативних актів, що регулюють даний вид діяльності та під час здійснення такого контролю мають право на безперешкодний доступ на місце будівництва об`єкта та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню.

Вказаному праву контролюючого органу кореспондує право суб`єкта містобудування бути присутнім під час здійснення перевірки, або забезпечити присутність своїх представників, в разі дотримання посадовими особами порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. В такому разі допуск до проведення перевірки є обов`язком такого суб`єкта містобудування.

Законодавством не передбачено чіткого порядку попереднього повідомлення суб`єкта містобудування про проведення позапланової перевірки як обов`язкової передумови її проведення, однак, для забезпечення присутності уповноваженого представника під час проведення такої, відповідач в рамках підготовки до проведення позапланової перевірки повинен вчинити дії щодо повідомлення суб`єкта містобудування про її проведення.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що підставою для проведення перевірки від 20.03.2019 року, за результатами якої було прийнято оскаржувані позивачем у цій справі постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, згідно Акту №Т-2003/2, є невиконання позивачем вимог щодо усунення порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил від 10.10.2018 року №С-1010/4 у вигляді недопуску осіб Департаменту на об`єкт містобудівництва. .

Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2020 року у справі №640/18554/18, яке набрало законної сили 08.10.2020 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Партнери» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства «Київстар» задоволено. Визнано протиправними дії Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області щодо проведення позапланової перевірки за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вишеньки, вул. Храмова, б/н «Реконстуркція мережі мобільного зв`язку стандарту GSM900/GSM1800/UMTS2100 ПрАТ «Київстар», базова станція №UA1559». Визнано протиправною та скасувати постанову №З-2410/2-10/10-83/2410/09/01 від 24.10.2018 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, яка прийнята Державною архітектурно-будівельною інспекцією України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області.

Згідно із змістом мотивувальної частини цього рішення суду, відповідачем здійснена позапланова перевірка об`єкту будівництва: реконструкція мережі мобільного зв`язку стандарту GSM900/GSM1800/UMTS2100 ПрАТ «Київстар», базова станція №UA1559 за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вишеньки, вул. Храмова, б/н після введення його в експлуатацію, з огляду на що, в розумінні Закону №3038-VI та Порядку №553 у Департаменту були відсутні правові підстави для проведення такої перевірки, оскільки на вказаному об`єкті ТОВ «КГ «Партнери» підготовчих та будівельних робіт вже не здійснювалось.

Відтак, на переконання суду, відповідачем у порушення приписів статті 41 Закону №3038-VI проведено державний архітектурно-будівельний контроль об`єкта будівництва вже після закінчення підготовчих та будівельних робіт».

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Враховуючи висновки, викладені у рішенні суду у справі №640/18554/18, висновується, що відсутні будь-які підстави для проведення перевірки відповідачем 20.03.2019 року, отже, винесені на підставі Акту перевірки від 20.03.2019 року відповідачем оскаржувані у даній справі постанови від 04.04.2019 року №З-0404/1-10/10-30/0404/09/01 та №З-0404/2-10/10-40/0404/09/01 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннямистатті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Поряд з цим, відповідачем не наведено жодних підстав, які б свідчили про правомірність прийнятих постанов за результатами проведеної позапланової перевірки позивача, оформлених Актом перевірки від 20.03.2019 року №Т-2003/2 за встановлених судом обставин.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі також - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР та набула чинності для України 11.09.1997 року.

Частинами першою та другою статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13.01.2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, пункт 45, від 10.07.2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, пункт 25, ECHR 2002-II).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки оскаржувані позивачем постанови винесено на підставі незаконно проведеної перевірки позивача, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У відповідності до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних постанов з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Київстар» підлягає задоволенню.

В частині дотримання позивачем строку звернення до суду, суд звертає увагу на наступне.

Частина друга статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом із тим, як встановлює частина перша статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що початком обчислення строку звернення до суду із адміністративним позовом вважається день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно відмітки служби діловодства суду, позивач звернувся із даним позовом 26.04.2019 року, у свою чергу про порушення своїх прав дізнався 11.04.2019 року, отримавши від відповідача лист із оскаржуваними в даній справі постановами від 04.04.2019 року №З-0404/1-10/10-39/0404/09/01 та №З-0404/2-10/10-39/0404/09/01.

Доказів, які б підтверджували, що позивача ознайомлено із оскаржуваними постановами раніше, відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах встановленого строку.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У матеріалах справи міститься квитанція від 23.04.2019 року №172436 на суму 3842, 00 грн., що підтверджує сплату позивачем судового збору за подання позову до суду.

Враховуючи, що судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати із сплати судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2 - 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Київстар» задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправною та скасувати повністю Постанову Відповідача про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 04.04.2019 р. №З - 0404/1-10/10-39/0404/09/01;

3. Визнати протиправною та скасувати повністю Постанову Відповідача про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 04.04.2019 р. №З - 0404/2-10/10-40/0404/09/01.

4. Стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, б. 26, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Київстар» (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 53, ) суму сплаченого ним судового збору у розмірі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295 - 297 КАС України.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Київстар» (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 53, );

Відповідач: Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, б. 26, );

Третя особа: Приватне підприємство «СВ ТЕЛЕКОМ» (04108, м. Київ, проспект Правди, 33, кв. 340, );

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова Група Партнери» (03148, м. Київ, вул. В. Верховинця, 10-А, приміщ. 437, ).

Повне рішення складено 21.07.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна