Справа № 640/20669/20
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року м. Київ № 640/20669/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну (письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язати вчинити певні дії,

встановив:

25.08.2020 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) через представника звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - ГУ ПФУ), у якій просить:

- визнати неправомірними дії ГУ ПФУ щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 11.08.1982 по 03.07.1997;

- зобов`язати ГУ ПФУ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням періодів роботи з 11.08.1982 по 03.07.1997, починаючи з 12.06.2020.

В обґрунтування заявлених вимог представник зазначив про неправомірність відмови пенсійного органу щодо врахування стажу позивача за період роботи з 11.08.1982 по 03.07.1997, оскільки формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва Чудак О.М. від 23.09.2020 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

11.12.2020 до Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому представник ГУ ПФУ зазначає, що стаж роботи позивача за період з 11.08.1982 по 03.07.1997 не зараховано до страхового стажу для призначення пенсії, оскільки запис про звільнення з роботи у трудовій книжці позивачки скріплено печаткою підприємства без ідентифікаційного коду (нечіткий відтиск). Також відповідачем зазначено, що вказаний період можливо зарахувати до стажу роботи лише за наявності підтверджуючих документів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнувши 60 років 12.06.2020 звернулась до ГУ ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.1992 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», додавши, зокрема копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, копію паспорта, копію трудової книжки, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідку про заробітну плату.

ГУ ПФУ листом від 22.07.2020 № 16077-16151/П-025/8-2600/20 позивача повідомлено, зокрема про те, що відповідно до наданих позивачем документів та даних про сплату внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу страховий стаж, який враховано при призначенні позивачці пенсії за віком складає 29 років 11 місяців 17 днів. Разом з цим, відповідачем зазначено, що позивачу незараховано до страхового стажу для призначення пенсії період її роботи в Науково-дослідному інституті комплексної автоматизації з 11.08.1982 по 03.07.1997, оскільки запис про звільнення з роботи у трудовій книжці позивачки скріплено печаткою підприємства без ідентифікаційного коду (нечіткий відтиск). Також відповідачем зазначено, що вказаний період можливо зарахувати до стажу роботи лише за наявності підтверджуючих документів.

Також судом встановлено, що згідно із записами № 2-9 трудової книжки НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , позивач з 01.08.1982 (наказ від 09.08.1982 № 146/к) була прийнята на роботу у відділ селекції сигналів на посаду інженера в Науково-дослідному інституті комплексної автоматизації; з 05.05.1986 по 02.07.1986 (посв. 15453 від 30.06.1986) навчання на курсах підвищення кваліфікації; з 01.02.1988 (наказ від 08.01.1988 № 1/39) позивача було переведено на посаду старшого інженера; з 01.06.1989 (наказ від 30.05.1989 № 4/67) позивача було переведено на посаду інженера - програміста першої категорії; з 01.06.1990 (наказ від 28.05.1990 № 232) переведена в комплексно-галузевий відділ на посаду інженера - програміста першої категорії; з 01.11.1991 (наказ від 25.11.1991 № 557) позивачка переведена на посаду провідного інженера - програміста комплексного відділу; з 01.02.1996 (наказ від 31.01.1996 № 22/к) переведена на посаду провідного інженера - програміста комплексного відділу; з 03.07.1997 (наказ від 01.07.1997) позивачку було звільнено з Науково-дослідного інституту комплексної автоматизації за власним бажанням.

Позивач не погоджуючись із відмовою відповідача зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії період її роботи з 11.08.1982 по 03.07.1997, звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Визначаючись щодо заявлених вимог по суті, суд виходить з того, що частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

При цьому, згідно із частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, тобто до січня 2004 року, зараховуються до стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше тобто Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

За змістом 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договору і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з приписів пункту 3 Порядку № 637, підтвердження трудового стажу необхідне в разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 вказаної Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.2 Інструкції передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;

відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис (пункт 2.6 Інструкції).

Відтак, усі записи в трудові книжці здійснюються роботодавцем.

Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

ГУ ПФУ відмовляючи позивачу зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком період її роботи з 11.08.1982 по 03.07.1997 та повідомляючи її про це листом від 22.07.2020 № 16077-16151/П-02/8-2600/20 вказало на те, що період трудової діяльності згідно із записів трудової книжки не був зарахований при обчисленні пенсії, оскільки запис про звільнення позивача скріплено печаткою підприємства без ідентифікаційного коду (нечіткий відтиск).

Разом з цим, ГУ ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, зокрема через відсутність на печатці підприємства ідентифікаційного коду або його нечіткий відтиск.

Суд вважає необхідним вказати на те, що Україну було проголошено незалежною демократичною державою 24.08.1991. До цього часу, на печатках підприємств, установ та організацій могла містити напис «УРСР» В подальшому зміна печаток відбувалась поступово і протягом значного часу.

Та обставина, що роботодавець своєчасно не замінив печатку не може бути підставою для відмови у зарахуванні до загального трудового стажу періоду роботи позивачки з 11.08.1982 по 03.07.1997. Відповідач в свою чергу не надав суду доказів того, що в трудовій книжці позивача містяться неправильні чи неточні записи про цей період роботи.

В разі, якщо у відповідача є сумніви у правильності записів у трудовій книжці, він має право перевірити ці відомості.

Суд наголошує, що недоліки щодо ведення та заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії особі, оскільки, як вже було зазначено судом, трудова книжка ведеться та заповнюються керівником підприємства, а відтак позивач не може нести відповідальності за правильність ведення та заповнення трудової книжки роботодавцем.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що вищезазначений період роботи позивача підлягає зарахуванню до його стажу роботи для призначення пенсії, оскільки він підтверджений належними та достатніми доказами, відповідно про протиправність рішення відповідача про відмову, оформлену листом та зобов`язання ГУ ПФУ здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням періоду роботи з 11.08.1982 по 03.07.1997, оскільки така відмова відповідача порушує конституційне право позивача на пенсійне забезпечення.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню із виходом за межі позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із квитанцією від 09.09.2020 № 87676, яка містяться в матеріалах справи позивач сплатила судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 840, 80 грн, у зв`язку із чим вказана сума підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 159, 243-245, 263, 382 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити та вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві оформлену листом від 22.07.2020 № 16077-16151/П-025/8-2600/20 щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу для призначення пенсії за віком період її роботи в Науково-дослідному інституті комплексної автоматизації з 11.08.1982 по 03.07.1997.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок її пенсії за віком з врахуванням періодів роботи в Науково-дослідному інституті комплексної автоматизації з 11.08.1982 по 03.07.1997, починаючи з 12.06.2020.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 840, 80 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Суддя О.М. Чудак