Справа № 200/3188/21-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року справа №200/3188/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Геращенка І.В., Міронової Г. М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 р. у справі № 200/3188/21-а (головуючий І інстанції Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (далі відповідач, УПФУ), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення від 05.10.2020 №305 про відмову у переході з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про Державну службу»; зобов`язати повторно розглянути заяву від 01.10.2020 про перерахунок пенсії за віком із зарахуванням до стажу державної служби період роботи на посаді завідуючим відділом, провідним спеціалістом по питанням побутового, торгового обслуговування, транспорту і зв`язку Волноваської міськради з 24.07.2000, а з 01.06.2007 по 19.01.2009 на посаді провідного спеціаліста побутового, торгового обслуговування, транспорту і зв`язку, з 10.04.2013 по 13.05.2015 на посаді головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління з контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Донецькій області, службу в рядах Радянської Армії з 12.05.1976 по 13.05.1978.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд: визнав протиправним та скасував рішення Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області від 05 жовтня 2020 року №305 про відмову в переводі на пенсію згідно розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про державну службу України» №889-VІІІ від 10.12.2015; зобов`язав Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 01.10.2020 за нормами Закону України «Про державну службу України» №889-VІІІ від 10.12.2015 із зарахуванням до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців періоду роботи з 04.07.2001 по 19.01.2009 та періоду служби в рядах Радянської армії з 12.05.1976 по 13.05.1978; стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області судові витрати в розмірі 908 грн. 00 коп. В задоволені решти позовних вимог відмовив.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд не врахував, що на час призначення пенсії за Законом України «Про державну службу України» №889-VІІІ від 10.12.2015 (далі Закон № 889) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (ст.37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІЇ «Про державну службу» (далі-Закон № 3723) має право категорія осіб: державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених ДО відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723; особи, які на день набрання чинності Законом № 889 мають не менш як- 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723. Статтею 25 Закону України №3723 визначено сім категорій посад державних службовців, залежно від яких установлювалися ранта державних службовців. Тобто, основним критерієм визначення можливості зарахування того чи іншого періоду робота на посаді державного службовця до стажу який дає право на призначення пенсії відповідно до-статті 37 Закону №3723, є встановлення згідно з посадою, яка обіймається відповідного рангу. Позивачу відповідно до записів в трудовій книжці, присвоєна «б» категорія 12 рангу на посаді завідуючого відділом. Тобто, для визначення права особи на призначення пенсії і зарахування того чи іншого періоду його роботи на посаді державного службовця до стажу, яким дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723, за Законом №889 слід аналізувати записи трудової книжки на відповідність посади, яку обіймає особа, посадам визначеним у статті 25 Закону №3723 та актах Кабінету Міністрів України, Постанова Кабінету Міністрів України від З травня 1994 року №283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» втратила чинність з 01.05.2016 на підставі введення в дію Закону № 889, і право на зарахування до стажу державної служби визначається лише статтею 37 Закону 3723. Час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723 до 4 липня 2001 року, тобто на дату набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». До цієї дати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 посади працівників місцевих рад народних депутатів та їхніх виконавчих комітетів було віднесено до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєно їм ранги державних службовців. Апелянт наголошує, що посадові особи місцевого самоврядування не с державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах службовців в органах, місцевого самоврядування при переході на посади, віднесені до відповідних категорій посад органів місцевого самоврядування, не можуть бути зараховані до стажу державної служби.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

01 жовтня 2020 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську в Донецькій області із заявою про перерахунок пенсії, вид перерахунку перехід на інший вид пенсії.

До заяви додана трудова книжка, яка містить, зокрема, наступні записи: №18 24.07.2000 про прийняття завідуючим відділом по питанням побутового, торгового обслуговування, транспорту і зв`язку Волноваської міськради, №19 24.07.2000, №22 01.12.2002, №23 24.12.2003, №24 01.01.2006 - присвоєно 15 ранг 7 категорії державного службовця, 14 ранг 7 категорії державного службовця, 13 ранг 7 категорії державного службовця, 12 ранг 7 категорії державного службовця відповідно; №25 01.06.2007 про переведення на посаду провідного спеціаліста побутового, торгового обслуговування, транспорту і зв`язку, №28 19.01.2009 - про звільнення, №31 10.04.2013 про призначення на посаду головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління з контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Донецькій області, №33 09.04.2015 присвоєно черговий 12 ранг державного службовця в межах 6 категорії посад; №34 13.05.2015 про звільнення.

05 жовтня 2020 року Управлінням Пенсійного фонду України у м.Краматорську в Донецькій області прийнято рішення №305 про відмову в переводі на пенсію згідно розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889, яке обумовлено відсутністю необхідного стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом № 889-VIII.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016, встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, згідно з п. 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723, на яку є посилення у пунктах 10-12 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень, визначені класифікація посад державних службовців з першої по сьому категорію, інших прирівняних до них посад не перелічених у цій статті та передбачено, що віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена Верховним Судом у постановах від 03 липня 2018 року у справі №265/3709/17 та від 19 березня 2019 року у справі № 357/1457/17, від 22 травня 2020 року у справі № 263/9612/16-а, від 17 травня 2021 року у справі № 607/5615/17.

Отже, особи, які на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII №889 мають не менше 20 років стажу на посадах державної служби мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723, при цьому стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (була чинною до 01 травня 2016 року) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно з п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

За приписами ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" до шоста категорія - посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 квітня 1994 року №239 "Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців"посади радників, консультантів, спеціалістів секретаріатів районних, районних у містах Києві та Севастополі Рад народних депутатів віднесено до сьомої категорії посад державної служби.

Ця постанова Уряду втратила чинність 26 жовтня 2001 року на підставіпостанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2001 року №1441 "Про віднесення посад органів місцевого самоврядування до відповідних категорій посад"

Затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2001 року №1441 Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідної категорії посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців також передбачав, віднесення посади помічників голів, радників, консультантів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст - обласних центрів і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад до шостої категорії.

Матеріали справи свідчать, що позивач у спірний період працював у Волноваській міськраді на посаді завідувача відділом, провідного спеціаліста по питанням побутового, торгового обслуговування, транспорту і зв`язку.

Системний аналіз наведених норм права в контексті конкретних обставин справи дає підстави для висновку, що посади спеціалістів виконкомів міських Рад обласного підпорядкування (завідувач відділом, провідний спеціаліст по питанням побутового, торгового обслуговування, транспорту і зв`язку Волноваської міськради) належить до цієї категорії, прирівняні до посад державної служби, а тому вказаний стаж має включатися до стажу державної служби, що дає право на пенсійне забезпечення у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Аналогічний висновок щодо застосування вищенаведених норм права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі №500/6640/16, від 10 лютого 2021 року у справі №825/1453/18, від 12 квітня 2021 року у справі №591/3924/16-а.

Доводи апелянта про те, що посада яку обіймала позивач не відноситься до посад державної служби, тому на неї не поширюються положення п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" та ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу", є безпідставними, оскільки виходячи з буквального тлумачення зазначених Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ для реалізації права на пенсійне забезпечення згідно ст. 37 Закону № 3723-ХІІ необхідне перебування на посаді державної служби станом на 01 травня 2016 року, що підтверджено позивачем та матеріалами спарви, а не після 01 травня 2016 року.

Щодо зарахування періоду проходження позивачем служби в армії з 12.05.1976 по 13.05.1978, суд зазначає наступне.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XI) передбачено, що військова служба зараховується до стажу роботи незалежно від місця її проходження.

Положеннями частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Закон України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"відповідно доКонституції Українивизначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

За приписамипункту 1статті 8 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Так, пунктом 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283(далі - Порядок № 283) встановлено, що до стажу державної служби включаються, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Таким чином, з наведених положень слідує, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами пункту 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993(далі - Порядок № 637) встановлено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державноїбезпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки.

Матеріали справи містять військовий квиток, який підтверджує, що позивач в період з 12.05.1976 по 13.05.1978 проходив служби в армії.

Таким чином, період проходження військової служби в Радянській Армії з 12.05.1976 по 13.05.1978 повинен бути зарахований до стажу державної служби.

Суд зазначає, що апелянтом в скарзі не наведено жодних обґрунтувань щодо неправомірності рішення суду першої інстанції в цій частині.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 р. у справі № 200/3188/21-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 р. у справі № 200/3188/21-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 21 липня 2021 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

Г.М. Міронова