Справа № 420/11609/20
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/11609/20

Головуючий І інстанції Катаєва Е.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 14.12.2020р.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та третьої особи Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
30.10.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеського ОТЦКСП та 3-ї особи ГУ ПФУ в Одеській області, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача з відмови йому, листом від 28.08.2020р. №8255, у наданні довідок про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019р. із зазначенням всіх додаткових видів грошового забезпечення, які враховувались при обчисленні пенсії за станом на 31.12.2017р., та станом на 01.02.2020р. із зазначенням нового розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого відповідно до п.4 Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704 (в редакції від 30.08.2017р.);

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 надати йому та ГУ ПФУ в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019р. із зазначенням всіх додаткових видів грошового забезпечення, які враховувались при обчисленні пенсії за станом на 31.12.2017р., та станом на 01.02.2020р. із зазначенням нового розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704, в редакції від 30.08.2017р., для проведення перерахунку пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області, отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та у зв`язку з визнанням протиправним та скасуванням п.п.1,2,6 Постанови КМУ №103, має право на перерахунок призначеної пенсії з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення (у т.ч. розрахованого згідно з п.4 Постанови КМУ від 30.08.2017р. №704, в редакції від 30.08.2017р.). Однак, відповідачем протиправно та безпідставно відмовлено йому в оформленні та поданні до пенсійного органу довідки про розмір грошового забезпечення, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправними дії Одеського ОТЦКСП щодо відмови позивачу у підготовці та надані до ГУ ПФУ в Одеській області нової довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019р., у відповідності до вимог ст.ст.43,63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019р. основного розміру його пенсії. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та надати до ГУ ПФУ в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019р., у відповідності до вимог ст.ст.43,63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ, ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ та із урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019р. перерахунку основного розміру його пенсії. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 31.12.2020р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2020р. в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

12.01.2021р. матеріали даної справи, разом із апеляційною скаргою, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідач та 3-я особа правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Згідно з п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

11.08.2020р. позивач звернувся до Одеського ОТЦКСП із письмовою заявою, у якій просив скласти та подати до ГУ ПФУ в Одеській області нові довідки про розмір грошового забезпечення, з врахуванням всіх додаткових видів грошового забезпечення, які були враховані при призначенні йому пенсії, у т.ч. з урахуванням п.4 Постанови КМУ №704 щодо розмірів посадових окладів, окладів за військовим званням військовослужбовців, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Однак, відповідач своїм листом від 28.08.2020р. №8255 повідомив позивача про відсутність правових підстав для складання оновлених довідок про розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із часткової обґрунтованості та доведеності заявлених позовних вимог та, відповідно, з частково неправомірності дій відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального і правового захисту, гарантії в економічній, соціальній та політичній сферах щодо сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначено положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII.

За змістом ст.1 цього Закону, соціальним захистом військовослужбовців вважається діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових та соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.ч.2,3 цієї статті, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня та вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення, у т.ч. підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України (ч.4 ст.9 Закону №2011-XII).

Як загально відомо, 30.08.2017р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704, якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу, осіб рядового і начальницького складу (згідно з додатком 1), а також схему тарифних коефіцієнтів за військовим званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу (згідно з додатком 14).

У відповідності до п.2 цієї Постанови КМУ №704, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 4 цієї Постанови (в редакції, чинній до 24.02.2018р.) обумовлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Разом із тим, у примітці 1 до Додатку 1 Постанови КМУ №704 зазначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Подібні за змістом пояснення містить й примітка до Додатку 14 цієї Постанови.

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018р. №103 (яка набрала чинності 24.02.2018р.) до Постанови №704 внесені зміни та п.4 викладено в новій редакції, який передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13 і 14.

Таким чином, п.4 Постанови №704 після внесення до нього відповідних змін передбачав те, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018р., тоді як згідно з примітками до вказаних додатків розрахунковою величиною визначено процентний показник від розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Втім, як загально відомо, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 Постанови №103, яким, зокрема, у п.4 Постанови №704 були внесені відповідні зміни. Отже, зміни до п.4 Постанови №704, внесені п.6 Постанови №103, з 29.01.2020р. не підлягають застосуванню.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що в період з 01.01.2018р. до 29.01.2020р. згідно з Постановою №704 (в редакції Постанови №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018р., а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів у зазначений період не застосовується.

Що ж до застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини з 29.01.2020р., колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до редакції п.4 Постанови №704, яка діяла до внесення змін, п.1 Примітки до Додатку 1 та Примітки до Додатку 14 Постанови №704, розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29.01.2020р. мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Так, п.4 Постанови №704 визначено граничну нижню величину, яка береться для розрахунку посадового окладу, що складає розмір прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного року, але не менше 50% мінімальної заробітної плати станом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, у тому випадку, коли у календарному році, в якому застосовується відповідна норма зазначеного підзаконного нормативно-правового акту, 50% мінімальної заробітної плати перевищують прожитковий мінімум - мінімальна заробітна плата фактично стає розрахунковою величиною для обрахунку посадових окладів.

Як вбачається зі змісту доводів апеляційної скарги, спірним у межах спірних правовідносин є, серед іншого, питання застосування положень п.4 в співвідношенні до п.1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 Постанови №704, а саме визначення розрахункової величини для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням.

Дійсно, після внесення Постановою КМУ №103 змін до п.4 Постанови КМУ №704, зміст приміток до Додатків 1 та 14 останньої не було приведено у відповідність із нормою п.4 цієї Постанови.

Проте, не приведення Кабінетом Міністрів України приміток до додатків 1,12,13,14 Постанови №704 у відповідність до змін, що були внесені в п.4 цієї ж Постанови, не може бути достатньою підставою для обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням із використанням розрахункової величини, як розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

При цьому, слід зазначити й про те, що вищевказані недоліки фактично були виправлені постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2020р. №1038, яка застосовується з 01.10.2020р.

Так, примітки до Додатка 1 викладено в такій редакції:

- посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому п.4 Постанови №704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 грн.

- посадові оклади осіб рядового, сержантського і старшинського (осіб рядового і молодшого начальницького) складу встановлюються за 1-12 розрядами.

Посадові оклади за окремими посадами осіб рядового, сержантського і старшинського (осіб рядового і молодшого начальницького) складу понад 12 тарифний розряд визначаються керівниками державних органів.

Примітки до Додатка 14 викладено в такій редакції:

- оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 Постанови №704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 грн.

- виплата військовослужбовцям окладів за військовими званнями «генерал-полковник», які присвоєні до 01.10.2020р., зберігається за ними у розмірах, встановлених законодавством.

- виплата військовослужбовцям окладів за військовими званнями «старший прапорщик», «старший мічман», «прапорщик», «мічман», «старшина», «головний корабельний старшина», які присвоєні до 01.10.2020р., зберігається за ними до завершення проведення переатестації у розмірах, встановлених законодавством.

Поряд із цим, колегія суддів зазначає, що примітки за своїм змістом та призначенням є такими, що лише роз`яснюють механізм (формулу) обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 06.09.2005р. №870 було визначено загальні підходи до підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (постанов і розпоряджень), їх форму, структуру та техніко-юридичні особливості розроблення із урахуванням нормопроектувальної техніки.

За змістом п.20 Постанови КМУ №870, у структурі проекту положення або іншого нормативно-правового акту, який передбачається затвердити постановою, в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.

Положеннями п.2.16 «Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації» (затв. наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005р. №34/5), також передбачено, що включення до нормативно-правових актів приміток не допускається, за винятком випадків, якщо необхідно дати визначення будь-якого суміжного поняття або помістити короткий коментар, що допоможе точніше зрозуміти положення, викладені в структурній одиниці нормативно-правового акта. Примітки не повинні містити норм права.

Тобто, примітка до нормативно-правового акту носить лише тільки інформаційний характер та не може містити норм права.

Разом із тим, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що п.3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016р. №1774-VIII, який набрав чинності 01.01.2017р., встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

При цьому, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019р. у справі № 240/4946/18, щодо застосування положень п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VІІІ, за якою після набрання чинності вказаним Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Оскільки норма п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення п.4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою №103, а також додатків 1,12,13,14 Постанови №704, колегія суддів не вбачає правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

З огляду на викладене вище, колегія суддів доходить висновку про те, що згідно з Постановою КМУ №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018р., а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

До того ж, необхідно звернути увагу й на те, що аналогічна правова позиція з цих спірних питань була неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 11.02.2021р. у справі №200/3757/20-а, від 11.02.2021р. у справі №200/3774/20-а, від 11.02.2021р. у справі №240/11952/19, від 14.04.2021р. у справі №240/12309/20, від 27.05.2021р. у справі №520/5794/2020.

Отже, саме з наведеного вище правового регулювання та обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог адміністративного позову в цій частині.

Інші доводи позивача жодним чином не спростовують висновків суду 1-ї інстанції, а тому належних підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду 1-ї інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не має.

Слід також зазначити, що за відповідності до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За правилами ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом із тим, варто звернути увагу на те, що твердження позивача (апелянта) щодо порушення його прав також мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях та суб`єктивній думці останнього.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 20.07.2021р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко