Справа № 380/7624/21
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/7624/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача до позивача щодо відмови у видачі довідки про вартість неотриманого речового майна, що належало до видачі станом на 03.06.2019;

- зобов`язати відповідача видати позивачу довідку про вартість неотриманого речового майна станом на 03.06.2019;

- зобов`язати відповідача провести розрахунок за неотримане речове майно станом на 03.06.2019 та виплатити компенсацію за неотримане речове майно, що належало позивачу до видачі станом на 03.06.2019.

Позивач вказує, що станом на день виключення його зі списків особового складу військової частини з ним не проведено розрахунків щодо нарахування та виплати йому грошової компенсації за неотримане ним речове майно, яка гарантована чинним законодавством. Зазначає, що військова частина помилково стверджує, що позивачем не було подано рапорт, оскільки такий ним був поданий, однак у видачі довідки та виплаті компенсації за неотримане речове майно відмовлено.

Ухвалою від 17.05.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач надав відзив. Заперечує проти заявлених позовних вимог повністю, просить у їх задоволенні відмовити. Зазначає, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям на підставі рапорту під час їх звільнення в запас або у відставку з правом носіння військової форми одягу за речове майно, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі, про що видається відповідний наказ командира військової частини НОМЕР_1 .

Виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, можливе за умови здачі посади і як наслідок, проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню. При цьому, виключення військовослужбовця зі списків особового складу до проведення усіх необхідних розрахунків дозволяється лише зі згоди такого військовослужбовця.

Відповідне звернення позивача до відповідача відбулось після виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , тобто позивач уже втратив статус військовослужбовця, та як наслідок втратив право на отримання відповідної грошової компенсації, що суперечить п. 3 Порядку №178.

Таким чином, причиною відмови у нарахуванні грошової компенсації за не отримане речове майно є відсутність рапорту позивача про бажання нарахувати та виплатити йому грошової компенсації за неотримане речове майно перед звільненням з військової служби, що унеможливило видачу відповідного наказу командира військової частини НОМЕР_1 . За наведених обставин вважати дії військової частини НОМЕР_1 протиправними, не має підстав.

Відповідач вважає, що під час звільнення ОСОБА_1 з військової служби, командування військової частини НОМЕР_1 діяло в порядку та спосіб, передбачений Законами України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, постановою КМ України від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил … грошової компенсації вартості за неотримане речове майно», наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 «Про затвердження Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період» та порушень прав, свобод та інтересів позивача, не допустив. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до приписів ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, а також долучених письмових доказів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджує посвідчення серії НОМЕР_2 від 17.09.2020.

31.05.2019 Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу № НОМЕР_3 позивач звільнений з військової служби в запас відповідно до пп. «б» (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до Витягу з Наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.06.2019 №116, позивач з 03.06.2019 виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

З вищевказаних документів видно, що на день звільнення з ОСОБА_1 не було проведено розрахунку за неотримане речове майно.

У квітні 2021 року позивач звернувся із запитом до ВЧ НОМЕР_1 щодо відповідної компенсації. Листом від 01.04.2021 №1518-вих. командування військової частини повідомило позивача, що оскільки рапорт в якому висловлено бажання про нарахування та виплату грошової компенсації за неотримане речове майно перед звільненням не подавався, і відповідне звернення відбулося після виключення із списків особового складу частини, право на отримання грошової компенсації втрачено.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, а свої права порушеними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Військовослужбовці користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (статті 2 цього Закону).

Частиною першої статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, зокрема, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 9-1 зазначеного Закону порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до наведеної норми Кабінет Міністрів України постановою від 16.03.2016 №178 затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178).

Пунктами 2, 3 Порядку №178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, й звільнення з військової служби.

Відповідно до пункту 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

За приписами пункту 5 Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Відповідно до пункту 1 статті 9-1 Закону №2011-XII, абзацу четвертого частини третьої статті 20 Закону України "Про Національну гвардію України" та з метою впорядкування речового забезпечення Національної гвардії України Міністерство внутрішніх справ України наказом від 07.06.2017 року № 475 затверджено Інструкцію з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, яка визначає завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини), курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори, резервістів, військовослужбовців, призваних під час мобілізації, на особливий період (далі - військовослужбовці) та працівників.

Згідно з пункту 15 розділу ІІІ Інструкції №475 військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація) в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно».

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна у разі звільнення з військової служби. Така компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації та виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Відповідно до абзаців першого, третього пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента від 10.12.2008 №1153/2008 (в редакції чинній на момент звільнення позивача з військової служби, далі - Положення №1153/2008), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Зазначені норми законодавства свідчать про наявність права звільненої з військової служби особи на грошову компенсацію за невикористане речове майно, незалежно від обставин звільнення, що відповідає обов`язку військової частини провести повний розрахунок зі звільненим військовослужбовцем до виключення зі списків особового складу.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2019 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

При цьому питання щодо виплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно вирішено не було.

Позивач звернувся із запитом про видачу довідки про вартість речового майна, яке належить до видачі, однак відповідач листом відмовив у видачі такої довідки, пославшись на те, що ОСОБА_1 вчасно не подав рапорт.

Проте суд такі твердження відповідача вважає необґрунтованими та помилковими.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд наголошує на тому, що в матеріалах справи наявна копія рапорта ОСОБА_1 командиру ВЧ НОМЕР_1 від 04.06.2019 про видачу довідки про вартість речового майна.

Суд вважає, що позивач має право на компенсацію за нетримане, але належне йому до видачі речове майно. Посилання відповідача на те, що саме перед звільненням зі служби позивач не подав відповідний рапорт про виплату компенсації, суд оцінює критично, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що про свою забезпеченість речовим майном позивач дізнався, коли отримав речовий атестат.

Судом з`ясовано, що зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення позивач був виключений з 03.06.2019 згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.06.2019 №116. Зі змісту вказаного витягу суд встановив що позивачу видали речовий атестат, а отже звернувшись із рапортом 04.06.2019 ОСОБА_1 реалізував своє право на видачу довідки для отримання в подальшому компенсації.

Тобто про свою забезпеченість речовим майном позивач дізнався 03.06.2019, коли отримав речовий атестат, що об`єктивно позбавило його можливості подати рапорт у вказаний відповідачем період.

Отже суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у видачі довідки про вартість неотриманого речового майна, що належало до видачі станом на 03.06.2019 та зобов`язання видати таку довідку підлягають задоволенню.

Однак, вимоги позивача про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 провести розрахунок за неотримане речове майно станом на 03.06.2019 та виплатити компенсацію за неотримане речове майно, що належало позивачу до видачі станом на 03.06.2019, суд вважає передчасними, оскільки виплата такої компенсації відбувається відповідно до вказаних вимог законодавства саме на підставі довідки про склад та вартість такого речового майна. А як встановлено судом, така довідка позивачу відповідачем не видавалася. Тому на час розгляду справи відсутні підстави для задоволення вимог в цій частині.

Таким чином, за встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Оскільки позивач відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2 Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідки про вартість неотриманого речового майна, що належало до видачі станом на 03.06.2019.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) довідку про вартість неотриманого речового майна станом на 03.06.2019.

4. У задоволенні інших вимог відмовити.

5. Судові витрати не стягувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців О.Р.