Справа № 274/378/17
Суддя: Плахотнюк К. Г.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 274/378/17
Провадження № 2-а/752/3/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 травня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Коротун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції у Житомирській області Даниленка Михайла Володимировича про скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

31 січня 2017 року до Бердичівського міськрайонного суду в порядку адміністративного судочинства надійшов позов ОСОБА_1 , у якому він просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР № 176808 від 24.01.2017 року, винесену інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції у Житомирській області Даниленком М.В., про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що вказаною вище постановою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 грн. Посилається на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, вказуючи, що інспектор Даниленко М.В. не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 вважає, що постанова серії БР № 176808 від 24.01.2017 року у справі про адміністративне правопорушення є незаконною, винесена без належних доказів наявності в його діях складу правопорушення, не відображає дійсних обставин справи та з грубим порушенням процесуальних прав позивача. Зокрема, інспектор в порушення вимог ч. 2 ст. 268КУпАП не роз`яснив його права та обов`язки, не пред`явив доказів його правопорушення, порушив його право скористатись юридичною допомогою. Також порушив процесуальний порядок розгляду справи, прописаний у ст. ст. 258, 276, 33 КУпАП.

31 березня 2017 року ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області зазначену вище справу передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва за територіальною підсудністю (а.с. 25).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 8 травня 2017 року справу було передано судді Антоновій Н.В (а.с. 29).

10 травня 2017 року ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Антоновою Н.В. справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Даниленка М.В. про скасування постанови прийнято до свого провадження і призначено судове засідання на 12.06.2017 року (а.с. 30).

Відповідно до розпорядження керівника апарата № 43 від 31.05.2017 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи дана справа перерозподілена у зв`язку з відстороненням від здійснення правосуддя судді Антонової Н.В. (а.с. 32). Відповідно до протоколу справу передано судді Новак А.В (а.с. 44).

1 червня 2017 року ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Новак А.В. справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Даниленка М.В. про скасування постанови прийнято до свого провадження і призначено судове засідання на 03.10.2017 року (а.с. 45).

Розгляд справи відкладений на 15 лютого 2018 року у зв`язку з неявкою відповідача.

Розгляд справи повторно відкладений у зв`язку з неявкою сторін на 8 червня 2018 року у зв`язку з неявкою сторін.

Відповідно до розпорядження керівника апарата № 348 від 03.05.2018 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи дана справа перерозподілена у зв`язку з відстороненням від посади судді Новака А.В. (а.с. 58). Відповідно до протоколу справу № 274/378/17 провадження № 2а/752/62/18 передано судді ОСОБА_4. (а.с. 57).

8 травня 2018 року ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_4 вказану вище справу прийняв до свого провадження і призначив судове засідання на 11.07.2018 року (а.с. 59).

Ухвалою 11 липня 2018 року суддя ОСОБА_4 вирішив закрити підготовче провадження за адміністративним позовом та призначити справу до судового розгляду по суті (а.с. 70).

Відповідно до розпорядження керівника апарата № 429 від 30.06.2020 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи справа № 274/378/17 провадження № 2а/752/62/18 перерозподілена у зв`язку з звільненням з посади судді ОСОБА_4 (а.с. 97). Відповідно до протоколу справу передано судді Плахотнюк К.Г. (а.с. 57).

Ухвалою від 1 липня 2020 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. прийняла до свого провадження справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Даниленка М.В. про скасування постанови. Розгляд вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, судове засідання призначено на 14.05.2021 року (а.с. 99).

14.05.2021 учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Відповідач з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, на адресу суду відзив на позов не подав.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цьогоКодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції у Житомирській області Даниленком М.В. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 176808 від 24.01.2017 року відносно ОСОБА_1 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн (а.с. 7).

Відповідно до змісту зазначеної вище постанови, позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_1 , 24.01.2017 о 21 год. 10 хв. на вул. Малогвардійській, 2 в м. Бердичів, Житомирської області, був зупинений інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції у Житомирській області Даниленком М.В. Відповідач з`ясував, що позивач керуючи ТЗ, переобладнаним з вантажного автомобіля на легковий без відповідного дозволу перереєстрації, у якому встановлено п`ять пасажирських місць, при дозволених трьох, чим порушив п. 32.1.Є та 31.3.А Правил дорожнього руху, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Положеннями частини 1 статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення і пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - є доказами у справі про адміністративне правопорушення. Проте, жоден із вказаних доказів не має пріоритету над іншим і повинні оцінюватися в сукупності або ж спростовуватися іншими доказами.

Не погоджуючись з накладеним на ОСОБА_1 адміністративним стягненням, він в своїх поясненнях до постанови зазначив, що його автомобіль не переобладнано, а в багажнику він перевозить сидіння для іншого автомобіля.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Доводи позивача в частині неправомірності винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення, є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до положень частини 1 статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З врахуванням роз`яснень рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року №596-VIII, внесені зміни в правові норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема викладено у новій редакції частину 4 статті 258 КУпАП відповідно до якої передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (далі - Інструкція).

Відповідно до пунктів 1, 2, розділу III Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції закріплено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

З наведеного вбачається, що уповноважений працівник Національної поліції має право виносити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, розгляд яких віднесено до його компетенції, на місці вчинення адміністративного правопорушення, і вказані норми чинного законодавства спростовують доводи позивача щодо протиправного винесення оскаржуваної постанови без складення відповідного протоколу.

Водночас ч. 5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого адміністративного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху Серії БР № 176808 від 24.01.2017 року, прийнятої інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції у Житомирській області Даниленком М.В. - оскільки в порушення вимог статті 77 КАС України, якою обов`язок доказування правомірності свого рішення покладено на відповідачів, останнім не надано суду письмового відзиву на позовну заяву, не надано жодного належного та допустимого доказу наявності події правопорушення, вчиненого позивачем за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, якими, зокрема, можуть бути показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, або будь-яких інших допустимих доказів на підтвердження вчинення правопорушення.

Разом з тим, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд вважає недоведеним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції у Житомирській області Даниленка М.В. про скасування постанови, підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженою наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України, Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, ст. ст. 7, 122, 222, 245, 251, 252, 255, 256, 258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції у Житомирській області Даниленка Михайла Володимировича про скасування постанови, задовольнити.

Постанову серії БР № 176808 від 24.01.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Голосіївський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя К.Г.Плахотнюк