Справа № 460/9668/20
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/9668/20 пров. № А/857/10178/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Заверухи О.Б., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції Зозуля Д.П.,

час ухвалення рішення 08.04.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 08.04.2021 року,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 1700-0702-8/36740 від 20.11.2020 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, згідно п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 02.11.2020 року; зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років на пільговий умовах згідно п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період навчання у Сумському медичному училищі з 01.09.1987 року по 30.06.1989 року та період проходження строкової військової служби в армії з 11.06.1990 року по 28.05.1992 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, ухвалення його всупереч нормам матеріального права при неповному з`ясуванні усіх обставин справи, та просить скасувати його.

Вимоги апеляції обґрунтовує тим, що період навчання позивача та проходження військової служби зарахуванню в спеціальний стаж не підлягають, водночас, такі періоди зараховані до загального страхового стажу. У зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, призначити пенсію позивачу не є можливим.

Учасники справи в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 02.11.2020 року позивач звернувся з заявою, яка зареєстрована за № 3612 до відповідача про призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 32 роки 7 місяців 7 днів.

Відповідач листом від 20.11.2020 року № 1700-0702-8/36740 відмовив позивачу в призначенні пенсії за вислугу років, оскільки спеціальний стаж роботи, який надає право на таку пенсію становить 26 років 6 місяців. Зазначено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII, який набув чинності 11.10.2017 року, скасовано норми чинного законодавства в частині призначення пенсій за вислугу років, за винятком тих осіб, які мали таке право на дату набрання чинності цим Законом. У зв`язку з цим, до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років не зараховуються періоди роботи на відповідних посадах після 11.10.2017 року. Працівникам охорони здоров`я, які мають станом на 01.04.2015 року - 25 років, або на 01.01.2016 року - 25 років 6 місяців спеціального стажу роботи відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788) пенсія за вислугу років призначається незалежно від віку. При наявності спеціального стажу роботи, визначеного в п. «е» ст. 55 Закону № 1788 станом на 11.10.2017 року - 26 років 6 місяців, пенсія за вислугу років призначається за їх зверненням з дотримання умов, передбачених вказаним Законом, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 року № 2-р/2019 (а.с. 23).

Вирішуючи спірні правовідносини колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 51 Закону № 1788 пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно ст. 52 Закону № 1788 право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до п. "е" ст. 55.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, який набув чинності з 01.04.2015 року п. «е» ст. 55 Закону № 1788 було викладено в іншій редакції, згідно якої право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

В подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року до ст. 55 Закону № 1788 було внесено зміни в п. «е» вказаної статті та викладено в наступній редакції: право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року- не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 року № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. «а» ст. 54, ст. 55 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII.

Вказані норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення 04.06.2019 року.

Отже, з 05.06.2019 року положення п. «е» ст. 55 Закону № 1788 діють в первісній редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року, та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року, а саме: право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відмова відповідача у призначенні пенсії позивачу мотивована лише відсутністю у останнього необхідного стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788, а саме 26 років 6 місяців, тоді як спеціальний стаж роботи позивача, станом на 11.10.2017 року, складає 25 років 11 місяців 18 днів.

Крім того, позивачу відмовлено у зарахуванні до спеціального стажу періоду навчання та проходження військової служби.

Відповідно до ч.4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абз. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту»).

Аналогічна, за змістом, вимога міститься і у абз. 1 п. 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 року № 1240, згідно якої час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю. А для зарахування часу проходження військової служби до пільгового стажу необхідним є робота особи за професією або на посаді, що дає право на призначення такої пенсії, на момент призову на строкову військову службу.

Із наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача вбачається, що з 07.08.1989 року позивач прийнятий на посаду зубного техніка. Тобто, після закінчення навчання, позивач в межах встановленого строку, був зарахований за набутою професією на посаду, що дає право на призначення пенсії за вислугу років - на роботу у Сарненську стоматологічну поліклініку зубним техніком, що підтверджується записом № 1 трудової книжки позивача Серії НОМЕР_1 від 07.08.1989 року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач на момент призову на строкову військову службу до армії працював на посаді зубного техніка у Сарненській стоматологічній поліклініці та був звільнений з займаної посади у зв`язку з призовом на строкову військову службу.

За таких умов, спірні періоди підлягають до зарахування в спеціальний стаж роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Враховуючи вищенаведене, в позивача є необхідний страховий та спеціальний стаж, який дозволяє призначити йому пенсію за вислугу років.

Інших підстав для відмови у призначенні пенсії за вислугу років відповідач не навів, а тому суд першої інстанції вірно зобов`язав пенсійний орган призначити пенсію позивачу з дня його звернення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі № 460/9668/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. Б. Заверуха
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 21 липня 2021 року.