Справа № 520/8077/21
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 липня 2021 року № 520/8077/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості з пенсійних виплат, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат з 10.08.2020 по 31.03.2021 у сумі 98 818,25 гривень.

2. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованість з пенсійних виплат з 10.08.2020 по 31.03.2021 у сумі 98 818,25 гривень.

3. Допустити негайне виконання рішення в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.08.2020 відповідачем було прийнято рішення № 3765 яким було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недосягненням заявником віку, передбаченого статтею ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись із рішенням відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 у справі № 520/14725/2020 було частково задоволено позовні вимоги позивача,

Надалі, відповідач виконав вищенаведене рішення суду, та призначив позивачу пенсію за віком з 10.08.2020 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, позивач почав отримувати пенсійні виплати в місячному розмірі починаючи з квітня 2021 року. Тобто, за період з 10.08.2020 по 31.03.2021 пенсія виплачена не була.

Представником позивача було направлено відповідачу адвокатський запит з проханням надати інформацію, коли буде здійснено виплату нарахованої, але не виплаченої пенсії (заборгованості з пенсії) починаючи з 10.08.2020.

У відповідь на запит, було надіслано лист ГУ ПФУ в Харківській області від 20.04.2021 № 2000-0219-8/56017, яким повідомлено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань. Виплата коштів на виконання зазначеного рішення здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Представником позивача було направлено другий адвокатський запит з проханням надати інформацію, коли та на підставі якого нормативно-правового акту у сфері пенсійного забезпечення буде здійснено виплату ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої пенсії (заборгованості з пенсії) починаючи з 10.08.2020.

У відповідь на запит було надіслано лист ГУ ПФУ в Харківській області від 26.04.2021 № 2000-0219-8/58768, зміст якого є повністю ідентичним листу ГУ ПФУ в Харківській області від 20.04.2021 № 2000-0219-8/56017.

Позивач вважає протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат з 10.08.2020 по 31.03.2021 у сумі 98 818,25 гривень, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якої заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки пенсія позивача призначена згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року по справі № 520/14725/2020 з 10.08.2020 року.

ОСОБА_1 нараховано доплату за період з 10.08.2020 по 31.03.2021 у сумі 98818,25 гри. Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 (а.с. 9-12).

З матеріалів справи встановлено та не спростовується сторонами, що позивач 10.08.2020 року звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 3765 від 14.08.2020 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивач не погодившись з вищезазначеним рішенням відповідача звернувся до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року по справі № 520/14725/2020 адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано рішення № 3765 від 14.08.2020 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 період одержання допомоги по безробіттю з 26.10.2004 по 15.08.2005 до загального страхового стажу.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію на підставі ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 10.08.2020, зарахувавши до стажу період навчання з 03.09.1988 по 04.01.1992 в СПТУ № 112 м. Єнакієво за професією "електрослюсар підземний"; періоди роботи з 28.01.1992 по 14.03.1994 "электрослесарем подземным с полным рабочим днем в шахте" на Шахті імені 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції Жовтеньвугілля; з 21.03.1994 по 14.07.1996 "электрослесарем подземным с полным рабочим днем в шахте" на шахті Жданівська; з 26.07.1996 по 11.02.2001 "электрослесарем подземным с полным рабочим днем в шахте" на Шахті імені 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції Жовтеньвугілля; з 21.02.2001 по 15.08.2001 "подземным электрослесарем с полным рабочим днем в шахте" на шахті О.Ф. Засядька; з 20.08.2001 по 15.10.2004 "механиком подземным с полным рабочим днем в шахте" на Шахті імені 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції Жовтеньвугілля; з 16.08.2005 по 01.11.2005 "механиком подземным с полным рабочим днем в шахте" на Шахті імені 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції Державного підприємства Шахтарськантрацит; з 04.11.2005 по 31.10.2006 "заместителем механика участка подземного, занят на подземных работах в шахте" на ТОВ "Донпромбізнес"; з 01.11.2006 по 06.12.2006 "заместителем механика участка подземного с полным рабочим днем на подземных работах в шахте" на ТОВ "Ексіменерго"; з 13.12.2006 по 03.12.2007 "механиком участка подземного, занят полный рабочий день на подземных работах в шахте" на ТОВ "Угледобича"; з 21.08.2008 по 22.02.2009 "электрослесарем подземным с полным рабочим днем в шахте" на ШСП "Укруглестрой"; з 01.12.2016 по 15.03.2017 "заместителем механика участка подземным с полным рабочим днем под землей" на шахті Комсомолець Донбасу, - та провести відповідні виплати.

В іншій частині вимог позов залишено без задоволення.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відстрочення сплати судового збору - відмовлено. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року по справі № 520/14725/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - повернуто скаржнику.

Листом від 20.04.2021 № 2000-0219-8/56017 представника позивача повідомлено, що пенсія ОСОБА_1 призначена згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 р. по справі №520/14725/2020 з 10.08.2020 р.

На підставі інформації, наданої відділом опрацювання пенсійної документації №2 управління з питань виплати пенсій головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, повідомило наступне. ОСОБА_1 нараховано доплату за період з 10.08.2020 по 31.03.2021 у сумі 98818,25 грн. Згідно з частиною першою та другою етапі 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої стані 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Кодексом адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань. Виплата коштів на виконання зазначеного рішення здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат (а.с.18).

Листом від 26.04.2021 № 2000-0219-8/58768 представнику позивача надані аналогічні роз`яснення щодо погашення суми заборгованості з пенсії (а.с.20).

Позивач не погоджуючись з діями відповідача щодо не виплати заборгованості з пенсії звернувся до суду з даним адміністративним позовом, та просив суд стягнути з відповідача заборгованість з пенсії в розмірі 98818,25 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право відповідно до ч. 2 ст. 46 Конституції України гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел, і забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту.

Стаття 92 Конституції України визначає, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Рішенням від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 Конституційного Суду України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), п. 2 ч. 1 ст. 49, друге речення ст. 51 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Конституційний Суд України зауважив, що всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавлено цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Пічкур проти України від 07 листопада 2013 року Європейський суд з прав людини зазначив, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. За наведених вище міркувань Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст. 14 Конвенції у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу (параграфи 51, 54).

У рішенні Суханов та Ільченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Суд зазначив, що ст. 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, ст. 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом ст. 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

Перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки на умовах, передбачених законом.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-IV) визначає, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 4 Закону № 1058-IV визначено складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач 10.08.2020 року звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області за призначенням пенсії, однак рішенням № 3765 від 14.08.2020 року відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії.

Проте, рішенням суду від 11.12.2020 року у справі № 520/14725/2020 рішенням № 3765 від 14.08.2020 року скасовано.

На виконання рішення суду від 11.12.2020 року у справі № 520/14725/2020 відповідачем призначено позивачу пенсію з 10.08.2020 року, однак виплату пенсії розпочато з квітня 2021 року.

Суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України (частина перша статті 47 Закону № 1058-IV).

Враховуючи положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд приходить висновку, що відповідач зобов`язаний проводити виплату пенсії позивач з моменту її призначення, тобто з 10.08.2020 року.

Стосовно посилання відповідача на те, що виплата пенсії позивачу як внутрішньо переміщеній особі проводиться на підставі від 25.04.2018 року №335, яка визначає, що суми пенсій, які не виплачено за період, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, суд до уваги не приймає, оскільки Конституційний Суд України у своїх рішеннях № 20-рп/2011 від 26.12.2011р. і № 2-рп-99 від 02.03.1999 р. висловив позицію, згідно з якою Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Крім того, суд звертає увагу, що зазначена постанова не є законом, а тому як підзаконний нормативно-правовий акт не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Отже, враховуючи, що пенсія, яка призначена позивачу є виплатою довічною та постійною, суд прийшов до висновку про порушення відповідачем вимог Конституції України та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також суд зазначає, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 ні питання періоду «з 10 серпня 2020 року по 31 березня 2021 року», ні сума заборгованості з пенсії за вказаний період не досліджувалися. Отже, між сторонами виникли нові спірні правовідносини (позивач не погоджувався з невиплатою відповідачем заборгованості з його пенсії, у зв`язку з чим вважав свої пенсійні права порушеними), аналіз яких та дослідження доказів щодо яких не може відбуватися на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Враховуючи викладене та те, що фактично відповідач не виплатив позивачу заборгованість з пенсії з моменту її призначення у розмірі 98818,25 грн., задоволенню підлягають вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат з 10.08.2020 по 31.03.2021 у сумі 98818, 25 гривень та стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованість з пенсійних виплат з 10.08.2020 по 31.03.2021 у сумі 98 818,25 гривень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваної бездіяльності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою від 24.05.2021 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості з пенсійних виплат - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат з 10.08.2020 по 31.03.2021 у сумі 98 818,25 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) заборгованість з пенсійних виплат з 10.08.2020 по 31.03.2021 у сумі 98 818,25 грн. (дев`яносто вісім тисяч вісімсот вісімнадцять гривень 25 копійок).

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 21 липня 2021 року.

Суддя Бадюков Ю.В.