Справа № 2-а-16102/11
Суддя: Варакіна Н. Б.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 6-а/404/7/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді - Варакіної Н.Б.

за участю секретаря Гуйван О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження заяву державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Улюшева Богдана Валерійовича про зміну способу і порядку виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2021 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Улюшев Богдан Валерійович звернувся до суду із заявою, якою просить змінити спосіб і порядок виконання рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист №2а-16102/11, виданий 23.12.2020 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 09 лютого 2011 року до змін у законодавстві або зміни соціального статусу особи, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. Державним виконавцем, на підставі ст. ст. 1,2,3, 4, 26, 27,28 Закону України «Про виконавче провадження», 32.12.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження із зазначенням строку його виконання, копії якої супровідним листом направлено сторонам виконавчого провадження.

До відділу ДВС представником боржника направлено лист в якому зазначено, що виконавчим документом визначено обов`язок боржника здійснити перерахунок та виплату перерахованої пенсії до зміни законодавчих норм, що регулюють призначення цього виду пенсії або до зміни обставин, якими керувався суд при винесенні рішення. Згідно його змісту відповідне рішення суду не може бути виконано внаслідок того, що до повноважень управління не належить зміна розміру щорічної допомоги на оздоровлення, а лише виплата вказаної допомоги, тобто управління не є головним розпорядником коштів на виплату щорічної допомоги на оздоровлення; управління не має окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду. Отже, боржником встановлено загальну суму доплати за період з 09.02.2011 по 22.07.2011 у розмірі 20 289,76 грн. Також ГУ ПФУ в Кіровоградській області визначено, що зазначене рішення суду виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів на підставі постанови Кабінету Міністрів України№ 440 від 09.03.2014 року, що прийнята на виконання вимог ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Вищевказані твердження не можна вважати обґрунтованими з наступних підстав. Зокрема, на підставі п. 2 Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року № 440, у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: рішення виконавчі документи за рішенням суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені ч. 1 ст. 2 ЗУ «про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суб`єкти, які видані або ухвалені до 01.01.2013 року. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі « 2а-16102/11 від 25.11.2020 року встановлено, що постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.09.2011 року зобов`язано Управління ПФУ в м. Кіровограді здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , як особі, яка постраждала від наслідків катастрофи на ЧАЕС І категорії, інваліду ІІІ групи, основної державної пенсії з розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, згідно ст. 50,67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 року справа № 2а-3275/11 скасовано постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі № 2а-16102/11 від 14.09.2011 року та зобов`язано управління здійснити перерахунок та виплату державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 09.02.2011 до змін у законодавстві або зміни соціального статусу, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. 12 червня 2014 року стягувачем за постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду отримано відповідний виконавчий лист. Тобто рішення суду на підставі якого видано виконавчий документ про зобов`язання ГУ ПФУ в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії (у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 09.02.20111 до змін у законодавстві або зміни соціального статусу, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період) прийнято та набрало чинності 05.12.2013 року.

Отже, вказане рішення суду ухвалене після 01.01.2013 року, що зумовлює відсутність правових підстав для виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду органами казначейства без зміни його способу і порядку виконання, відповідно до ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року № 440.

За вказаний період часу боржником встановлено загальну суму доплати за період х 09.02.2011 по 22.07.2011 у розмірі 20 289,76 грн. та згідно відповіді боржника буде виплачена при надходженні відповідного фінансування з державного бюджету України.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Згідно ч. 2 ст. 378 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Судом встановлено, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Улюшев Богдан Валерійович звернувся до суду із заявою, якою просить змінити спосіб і порядок виконання рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист №2а-16102/11, виданий 23.12.2020 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 09 лютого 2011 року до змін у законодавстві або зміни соціального статусу особи, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. Державним виконавцем, на підставі ст. ст. 1,2,3, 4, 26, 27,28 Закону України «Про виконавче провадження», 32.12.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження із зазначенням строку його виконання, копії якої супровідним листом направлено сторонам виконавчого провадження. До відділу ДВС представником боржника направлено лист в якому зазначено, що виконавчим документом визначено обов`язок боржника здійснити перерахунок та виплату перерахованої пенсії до зміни законодавчих норм, що регулюють призначення цього виду пенсії або до зміни обставин, якими керувався суд при винесенні рішення. Згідно його змісту відповідне рішення суду не може бути виконано внаслідок того, що до повноважень управління не належить зміна розміру щорічної допомоги на оздоровлення, а лише виплата вказаної допомоги, тобто управління не є головним розпорядником коштів на виплату щорічної допомоги на оздоровлення; управління не має окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду. Отже, боржником встановлено загальну суму доплати за період з 09.02.2011 по 22.07.2011 у розмірі 20 289,76 грн. Також ГУ ПФУ в Кіровоградській області визначено, що зазначене рішення суду виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів на підставі постанови Кабінету Міністрів України№ 440 від 09.03.2014 року, що прийнята на виконання вимог ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Згідно ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість, яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У частині першій статті 378 КАС України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

У заяві державним виконавцем заяві не наведено жодних підстав для необхідності зміни способу виконання судового рішення, окрім посилання на лист Головного управління ПФУ УКраїни № 1100-0802-5/2744 від 16.01.2021 року щодо неможливості провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії згідно ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Державний виконавець у заяві просить суд змінити спосіб виконання судового рішення, тобто фактично просить змінити ухвалене судом рішення по суті, оскільки вирішення даного питання виходить за межі позовних вимог, так як не було предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи.

Постановою ВСУ від 11.11.2014 у справі № 21-475а14 у справі за подібних правовідносин висловлено правову позицію, що, як зміну способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення. Можна дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Суд вважає за необхідне зазначити, що судове рішення, що набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним). Тобто, воно не може бути скасоване (змінене) судом, що його прийняв. Основні та додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними. Тому, суд, який прийняв рішення, може внести до нього виправлення, які не торкаються суті відомостей, що викладені у рішення.

Заявник своєю заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду фактично просить змінити та розширити резолютивну частину рішення, змінює рішення суду по суті та спосіб захисту, що є неможливим, оскільки судове рішення є незмінним.

Суд також зазначає, що невиконання відповідачем судового зобов`язання в частині виплати коштів через відсутність у нього відповідних бюджетних призначень, в розумінні ч.3 ст.378 КАС України, не свідчить про неможливість виконання судового рішення та не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку його виконання, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Так, згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «КйартанАсмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

При вирішенні спірних правовідносин слід також враховувати й правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року, в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що зміна на підставі статті 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу виконання рішення суду є незаконною.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись ст.378 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Улюшева Богдана Валерійовича про зміну способу і порядку виконання рішення суду - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали суду.

Ухвала складена 14.07.2021.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Н. Б. Варакіна