Справа № 160/6146/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2021 року Справа № 160/6146/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
при секретаря судового засіданняФедуркіній А.В.
позивача представників відповідача третя особа Кузнецов О.В., Олійник А.А., Шпак О.М., не з`явився , повідомлений належним чином
20 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- скасувати наказ № 1101-К від 25.03.2021 року, про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади;
- поновити позивача на посаді начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро);
- стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) середній заробіток за час вимушеного прогулу у відповідності до вимог ст„ 50 Закону України «Про державну службу»;
- стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) моральну шкоду у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що підставою для звільнення позивача стало подання дисциплінарною комісією від 16.03.2021 року про виявлення недоліків Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), начальником якого є позивач.
Згідно з поданням дисциплінарної комісією члени дисциплінарної комісії внесли пропозицію суб`єкту призначення про застосування виду дисціплінарного стягнення, як звільнення, передбаченого п. 4 ч. 1ст. 66 Закону України «Про державну службу», підкреслює упереджене ставлення, оскільки недоліки виявлені під час перевірки, на думку позивача, мають формальний характер та фактично не впливають на якість та показники роботи Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), зокрема, на фактичне виконання рішень, що є основним завданням інституції примусового виконання рішень.
Позивач також зауважив, що накази від 14.12.2020 року № 935/8, від 09.12.2020 року № 928/8 про проведення позапланової комплексної перевірки Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)не містять підстави (причини), які б слугували для прийняття рішення про проведення перевірки, що також свідчить, на думку позивача, про упереджене ставлення до останнього
Позивач вважає, що наявні усі підстави для задоволення позову та скасування оскаржуваного наказу про звільнення, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року відкрито провадження у справі № 160/6146/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18 травня 2021 року.
В подальшому розгляд справи перенесено на 03.06.2021 року, 15.06.2021 року.
Протокольною ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 року закрито підготовче провадження та розпочати розгляд даної справи по суті на 17.06.2021 року.
В подальшому розгляд справи перенесено на 01.07.2021 року.
Наказом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 25.03.2021 № 1101-к «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » позивача було звільнено з посади начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за перевищення службових повноважень.
На думку відповідача, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки оскаржуваний наказ прийнято у межах та у спосіб визначений чинним законодавством.
25.05.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останнім зазначено, що всі виконавчі провадження, які надходять на виконання до відділу, реєструються за автоматичним розподілом серед державних виконавців.
Після звільнення державних виконавців, позивачем було прийнято рішення щодо розподілу виконавчих проваджень (діючих) серед всіх виконавців в залежності від навантаження. Тобто, метою та головним завданням була перевірка фактичної наявності всіх виконавчих проваджень, наявність виконавчих документів в цих провадженнях та зрівняння навантаження на всіх виконавців.
Автоматизована система виконавчих проваджень взагалі не містить налаштування «звільнення виконавця», у зв`язку з чим автоматичний розподіл незавершених виконавчих проваджень серед всіх виконавців відділу - не можливий.
Під час примусового виконання виконавчого документа про стягнення аліментів, будь-яке авансування витрат та додаткове авансування не представляється можливим (суперечить Закону ), з метою звернення стягнення на майно боржника виконавцем у відповідності до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» залучено СОД СПД ОСОБА_2 шляхом винесення відповідної постанови. Вказана постанова фактично і є підставою для проведення оцінки.
Після реалізації арештованого майна боржника, отримані кошти розподілено у відповідності до вимог ст. 45 Закону на підставі постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.
Договір про надання послуг про проведення оцінки арештованого майна, підписаний ОСОБА_2 та позивачем, фактично не використовувався.
Жодного підтвердження використання вказаного договору чи правових наслідків ні в довідці від 16-22.12.20, ні в подані дисциплінарного провадження, ані в наказі № 1101- к відповідачем не зазначено.
Також позивач зазначає, що твердження відповідача про те, що останньому достеменно було відомо про укладання договорів між Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) та ФОП ОСОБА_3 не відповідають дійсності та відповідачем не доведено підтверджуючими документами.
Твердження, що ФОП ОСОБА_3 . Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) протягом 2020 року здійснено оплату послуг за виконавчими провадженнями Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно- Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) у травні - 4810,00 грн, у серпні-2870,00 грн. та листопаді - 2870,00 грн, на думку позивача, ніяким чином не підтверджують того, що позивачу було відомо про договірні відносини управління та ФОП ОСОБА_3 .
З урахуванням викладених аргументів, позовні вимоги просить задоволити у повному обсязі.
Відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив, де зазначено, що твердження ОСОБА_1 щодо незнання процедури проведення закупівлі послуг суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання не відповідає дійсності , оскільки підтверджується листом головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 15.03.2018 року № 1908/093-72/1029 та листом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 01.06.2020 року від 122-72/2835, що містяться в матеріалах виконавчого провадження. тому Дисциплінарна комісія зробила правильний висновок, який підтверджує вчинення начальником Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального дисциплінарного проступку , передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме: перевищення службових повноважень, якщо воно не містить кримінального або адміністративного правопорушення у зв`язку з чим, на думку відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволенні позовних вимог заперечував.
Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до наказу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 09.12.2020 № 928/8 та від 14.12.2020 № 935/8 комісією управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - управління) 16.12.2020 року було проведено позапланову комплексу перевірку діяльності Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - відділ) з питань, визначених планом проведення відповідної перевірки, за результатами якої стан роботи Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було визнано незадовільним.
В ході проведення вищевказаної перевірки, було встановлено факти, що свідчать про порушення начальником Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кузнецовим О.В. наступного, а саме:
- пункту 1 частини другої та частини третьої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження»;
- посадової інструкції начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), затвердженої в.о. начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Більчуком О.А. 28.12.2019;
Про результати вищевказаної перевірки, комісією управління 22.12.2020 було складено довідку.
Відповідно до вимог статей 65, 66 Закону України «Про державну службу» заступником начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), начальником управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Більчуком О.А. до начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) разом із відповідними додатками було направлено подання від 10.02.2021 року щодо вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_1 .
Наказом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 11.02.2021 № 569-к «Про дисциплінарне провадження у відношенні ОСОБА_1 » було порушене дисциплінарне провадження стосовно начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_1 .
Наказом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 11.02.2021 № 51/8 «Про затвердження складу дисциплінарної комісії для здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » було затверджено відповідний склад дисциплінарної комісії.
05.03.2021 на адресу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшли письмові пояснення позивача.
Листом від 05.03.2021 № 02-72/857 позивача було запрошено на засідання дисциплінарної комісії, яке мало відбутися 11.03.2021 об 11-00, та запропоновано надати відповідні пояснення під час розгляду дисциплінарної справи.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що 11.03.2021 року на засіданні дисциплінарної комісії позивач був присутній.
Дисциплінарна комісія зробила висновок, що начальником Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_1 було порушено вимоги:
- статті 19 Конституції України;
- пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну службу», частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу»; частини першої статті 9 Закону України «Про державну службу»; пункту 1 частини другої та частини третьої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження»;
- посадової інструкції начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), затвердженої в.о. начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Більчуком О.А. 28.12.2019;
З урахуванням висновків дисциплінарної комісії та з урахуванням характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, ступеню вини та обставин, за яких він був вчинений, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання обов`язків, керуючись статтями 64-67 Закону України «Про державну службу», наказом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 25.03.2021 № 1101-к «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » позивача було звільнено з посади начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення, першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, пункт 7 частина друга статті 65, пункт 4 частини першої та частина п`ята статті 87 Закону України «Про державну службу».
Судом встановлено, що підставою для прийняття дисциплінарною комісією вищезазначених висновків стало встановлення в ході проведення перевірки фактів винесення доручень начальником Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кузнецовим О.В., за допомогою типу передачі - ручна, а саме:
- від 15.01.2020 б/н, яким доручено передати державному виконавцю ОСОБА_4 у зв`язку зі звільненням, а державному виконавцю ОСОБА_5 прийняти 20 виконавчих проваджень;
- від 15.01.2020 б/н. яким доручено передати державному виконавцю ОСОБА_4 у зв`язку зі звільненням, а державному виконавцю ОСОБА_6 прийняти 38 виконавчих проваджень;
- від 15.01.2020 б/н, яким доручено передати державному виконавцю ОСОБА_4 у зв`язку зі звільненням, а державному виконавцю ОСОБА_7 прийняти 28 виконавчих проваджень;
- від 15.01.2020 б/н, яким доручено передати державному виконавцю ОСОБА_4 у зв`язку зі звільненням, а державному виконавцю ОСОБА_8 прийняти 33 виконавчих провадження;
- від 15.01.2020 б/н, яким доручено передати державному виконавцю ОСОБА_4 у зв`язку зі звільненням, а державному виконавцю ОСОБА_9 прийняти 32 виконавчих проваджень;
- від 15.01.2020 б/н, яким доручено передати державному виконавцю ОСОБА_4 у зв`язку зі звільненням, а старшому державному виконавцю ОСОБА_10 прийняти 21 виконавче провадження;
- від 15.01.2020 б/н, яким доручено передати державному виконавцю ОСОБА_4 у зв`язку зі звільненням, а державному виконавцю ОСОБА_11 прийняти 25 виконавчих провадження;
- від 15.01.2020 б/н, яким доручено передати державному виконавцю ОСОБА_4 у зв`язку зі звільненням, а державному виконавцю ОСОБА_12 прийняти 35 виконавчих провадження;
- від 15.01.2020 б/н. яким доручено передати державному виконавцю ОСОБА_4 у зв`язку зі звільненням, а заступнику начальника відділу Присяжній К.В. прийняти 26 виконавчих проваджень;
- від 13.05.2020 № 17, яким доручено передати державному виконавцю ОСОБА_11 у зв`язку зі звільненням, а старшому державному виконавцю ОСОБА_13 прийняти 14 виконавчих проваджень;
- від 13.05.2020 № 7, яким доручено передати державному виконавцю ОСОБА_11 у зв`язку зі звільненням, а старшому державному виконавцю ОСОБА_12 прийняти 21 виконавче провадження;
- від 13.05.2020 б/н, яким доручено передати державному виконавцю ОСОБА_11 у зв`язку зі звільненням, а старшому державному виконавцю ОСОБА_5 прийняти 18 виконавчих проваджень;
- від 01.06.2020 б/н, яким доручено передати державному виконавцю ОСОБА_7 у зв`язку зі звільненням, а старшому державному виконавцю ОСОБА_5 прийняти 20 виконавчих проваджень;
- від 01.06.2020 б/н, яким доручено передати державному виконавцю ОСОБА_7 у зв`язку зі звільненням, та у зв`язку із знаходженням старшого державного виконавця ОСОБА_13 у відпустці, а державному виконавцю ОСОБА_12 прийняти 22 виконавчих провадження;
- від 13.10.2020 б/н, яким доручено заступнику начальника Присяжній К.В. передати, а державному виконавцю ОСОБА_14 прийняти 149 виконавчих проваджень, у зв`язку з достроковим виходом із декретної відпустки;
- від 13.10.2020 б/н, яким доручено старшому державному виконавцю ОСОБА_13 передати, а державними виконавцю ОСОБА_14 прийняти 67 виконавчих проваджень, у зв`язку з достроковим виходом із декретної відпустки.
Також, перевіркою встановлено, що начальником Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_1 13.08.2020 зареєстрований вхідний документ: наказ № 904/160/19 від 07.08.2020, виданий господарський судом Дніпропетровської області, який того ж дня розподілений ОСОБА_1 на заступника начальника відділу Присяжну К.В. за допомогою типу передачі - ручна (виконавче провадження № 62809885).
Вказаними діями позивач порушив вимоги п.п. 1, 2 розділу ІІІ Положення про автоматизовану систему виконавчою провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 (далі - Положення про АСВП), щодо автоматичного розподілу виконавчих документів між державними виконавцями, який забезпечується автоматизованою системою виконавчого провадження.
Начальник Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кузнецов О.В. реєстрував в системі вказаний виконавчий документ, перебуваючи у відпустці з 27.07.2020 по 14.08.2020 (наказ Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 1075-в/с), чим порушено вимоги абз. 4 п. 16 розділу ІІІ Положення про АСВП, оскільки, на період своєї відсутності державний виконавець не має права користуватися Системою. Аналогічні порушення виявлені по виконавчим провадженням № № 62811130, 62813002.
Наступні порушення стосувались укладання позивачем договорів з суб`єктом оціночної діяльності з ОСОБА_2 , оскільки не передбачено чинним законодавством право начальника ДВС на укладання договорів з суб`єктами оціночної діяльності.
Перевіркою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що в скан-копіях виконавчого провадження № 18321419 міститься копія договору на надання послуг з проведення оцінки арештованого майна № 1003/20 від 10.03.2020, який підписаний ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; акт прийому-передачі по незалежній оцінці від 08.04.2020, підписаний ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Згідно з інформацією управління бухгалтерського обліку, фінансового та фінансового та господарського забезпечення Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) договори про надання послуг з визначення вартості арештованого майна між Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання ОСОБА_2 не укладались. Платіжним дорученням № 5896 від 15.05.2020 на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2 перераховані кошти платіжним дорученням № 5901 від 15.05.2020 перераховані витрати виконавчого провадження у розмірі 496,00 грн, та платіжним дорученням № 5897 від 15.05.2020 перераховані кошти, на користь стягувача у розмірі 34 269,00 грн, у зв`язку з чим в ході примусового виконання виконавчого провадження № 18321419 встановлено, що державним виконавцем перераховані кошти на користь особи, яка не є учасником виконавчого провадження.
Аналогічні порушення виявлені під час перевірки виконавчого провадження № 35608043 з виконання виконавчого листа по справі № 2/415/2250/12, виданого 16.11.2012 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, про збільшення розміру аліментів, що утримуються з ОСОБА_15 , на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 300.00 грн. на 1/4 частину з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.08.2012 року до повноліття дитини, на користь ОСОБА_17 ; (копія договору на надання послуг з проведення оцінки арештованого майна № 2605/20 від 26.05.2020, який підписаний ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; акт прийому-передачі по незалежній оцінці від 26.05.2020, підписаний ФОП ОСОБА_18 та ОСОБА_1 ; рахунок- фактура № 2605/20 від 26.05.2020 виписана ФОП ОСОБА_19 на суму 1 800,00 грн; скріншот з автоматизованої системи виконавчого провадження підтверджує перерахування коштів на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2 в розмірі 1 800,00 грн.
На підставі викладеного, дисциплінарна комісія зробила висновок, що начальником Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кузнецовим О.В. перевищено службові повноваження, якщо воно не мітить кримінального або адміністративного правопорушення.
Вищенаведені обставини позивач не заперечує.
Однак, не погоджується з діями відповідача щодо винесення наказу № 1101-К від 25.03.2021 року, про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, оскільки в дисциплінарна комісія не встановила обставини, за яких дисциплінарний проступок був вчинений, не встановила обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не взяла до уваги результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність у позивача заохочень, стягнень та ставлення до державної служби позивача, останній звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначені Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).
Державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством (ч. 1 ст. 1 Закону № 889-VIII).
Відповідно до ст. 8 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; з повагою ставитися до державних символів України; обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.
Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Статтею 62 Закону № 889-VIII визначені обов`язки державного службовця щодо додержання службової дисципліни. Зокрема, державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців.
Згідно зі ст. 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно- правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Дисциплінарними проступками є, зокрема, порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.
До державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби (ч. 1 ст. 66 Закону № 889-VIII).
Отже, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є факт вчинення ним дисциплінарного проступку.
За змістом ст. 68 Закону № 889-VIII дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження): міністром - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.
Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються): на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.
Згідно із ч. 1 ст. 69 Закону № 889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).
Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.
За змістом ч. 1 ст. 73 Закону № 889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.
Гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення визначені статтею 74 Закону № 889-VIII, зокрема, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону № 889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.
Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення (ч. 1 ст. 77 Закону № 889-VIII).

Судом встановлено, що підставою для винесення оскаржуваного наказу було подання дисциплінарної комісії Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з розгляду дисциплінарна справа стосовно ОСОБА_1 , згідно з яким дисциплінарна комісія зробила висновок про наявність ознак дисциплінарного проступку, визначеного п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу».

У позовній заяві позивач не оскаржує процедуру проведення дисциплінарного провадження, а наполягає на тому, що ступінь характеру і тяжкості проступків, виявлених під час службового розслідування, не відповідає ступеню застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Стосовно порушення, яке полягало у ручному втручанні у розподіл справ між державними виконавцями судом встановлено наступне.

Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 № 2432/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 р. за № 1126/29256 , розроблене відповідно до вимог Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», визначає механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження.

Пунктом 12 розділу III Положення про АСВП передбачено, що за десять робочих днів до запланованої відсутності державного виконавця строком від чотирнадцяти та більше днів керівник органу державної виконавчої служби вносить відповідні дані до Системи й автоматичний розподіл виконавчих документів на такого державного виконавця не здійснюється. Автоматичний розподіл поновлюється після внесення до Системи відповідних відомостей керівником органу державної виконавчої служби або закінчення строку запланованої відсутності.

Відповідно до п.п. 14-16 розділу III Положення рішення про взаємозамінність державних виконавців приймає керівник органу державної виконавчої служби та вносить таку інформацію до Системи.

У разі внесення до Системи інформації про заплановану відсутність державного виконавця в останній робочий день такий державний виконавець передає незавершені виконавчі провадження іншому державному виконавцю відповідно до взаємозамінності, про що Системою формується акт.

Виконавчі провадження повертаються державному виконавцю, на виконанні якого вони перебували згідно з автоматичним розподілом, у день фактичного виходу його на роботу, про що Системою формується акт.

У разі незапланованої відсутності державного виконавця керівник органу державної виконавчої служби або його заступник до 10.00 години першого дня його відсутності вносить до Системи інформацію про необхідність передачі виконавчих проваджень іншому державному виконавцю.

Державний виконавець за допомогою Системи приймає всі незавершені виконавчі провадження відсутнього державного виконавця відповідно до взаємозамінності, про що Системою формується акт.

У день виходу (до 10.00 години) на роботу державного виконавця керівник органу державної виконавчої служби або його заступник вносить до Системи відповідну інформацію. Виконавчі провадження, які передавалися іншому державному виконавцю, повертаються державному виконавцю, про що Система формує акт.

У разі внесення до Системи інформації про звільнення державного виконавця Система розподіляє незавершені виконавчі провадження, які перебували на виконанні у такого державного виконавця, на іншого державного виконавця відповідно до взаємозамінності (н. 17 розділу III Положення про АСВП).

Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого у випадках, передбачених пунктами 15,16 розділу III Порядку, оформлюється дорученням керівника органу державної виконавчої служби (п. 18 розділу III Положення про АСВП).

Перевіркою дисциплінарної комісії встановлено, що акти сформовані Системою, про передачу виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого у відділі під час перевірки відсутні та в подальшому членам комісії надані не були.

Як пояснив позивач про причини розподілу виконавчих проваджень звільнених працівників, на засідання дисциплінарної комісії та в судовому засіданні під час розгляду даної справи, що після звільнення державних виконавців позивачем було прийнято рішення щодо розподілу виконавчих проваджень (діючих) серед всіх виконавців в залежності від навантаження. Тобто, метою та головним завданням позивача була фактична перевірка всіх виконавчих проваджень, наявність виконавчих документів в цих провадженнях та зрівняння навантаження на всіх виконавців, оскільки автоматизована система не містить налаштування «звільнення виконавця», у зв`язку з чим автоматичний розподіл незавершених виконавчих проваджень серед всіх державних виконавців Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не можливий.

Однак, суд критично ставиться до таких доводів позивача оскільки дисциплінарною комісією встановлені порушення роботи Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) та стан роботи відділу визнано незадовільним.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що дисциплінарною комісією під час перевірки стану автоматизованої системи виконавчих проваджень останньою встановлено, за період 01.01.2020 року по 04.12.2020 року виконавчі провадження передавались начальником заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кузнецовим О.В. за допомогою типу передачі ручна, чим порушено вимоги п.п. 12, 14-18 розділу ІІІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.06.2016 року № 2432/5; п. 1 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктивного та неупередженого розподілу виконавчих документів між державними виконавцями, який забезпечується автоматизованою системою виконавчого провадження.

Проте, суд звертає увагу, що в поданні про дисциплінарне провадження не об`єктивного та упередженого розподілу виконавчих проваджень між державними виконавцями не встановлено, не наведені прізвища державних виконавців, яким би були розподілені виконавчі провадження понад встановлене навантаження щодо кожного з працюючих державних виконавців.

Також, перевіркою встановлено порушення стосовно залучення позивачем суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктами господарювання ОСОБА_2 , та перерахування бюджетних коштів

Згідно з абзацом 1 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Відповідно до абз. 1, 2 статті 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

У випадках, визначених нормативно-правовими актами з оцінки майна, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, суб`єкти оціночної діяльності - органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють оцінку майна самостійно на підставі наказу керівника. При цьому, якщо законодавством передбачена обов`язковість проведення незалежної оцінки майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування виступають замовниками проведення такої оцінки майна шляхом укладання договорів з суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, визначеними на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.п. 5.3, 5.4, 5.5 Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, що затверджене наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 № 1707/5, міжрегіональне управління з метою організації своєї діяльності контролює надходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та їх облік; здійснює бухгалтерський облік витрат на утримання міжрегіонального управління; забезпечує використання бюджетних асигнувань за цільовим призначенням, складає та подає в установленому порядку фінансову звітність; здійснює централізований бухгалтерський облік витрат на утримання районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних відділів державної виконавчої служби, Відділів, нотаріальних контор.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 7 Бюджетного кодексу України бюджетна система України ґрунтується на таких принципах принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження» органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.

Згідно з ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Згідно з поясненнями, наданими начальником Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кузнецовим О. В. на засіданні дисциплінарної комісії 11.03.2021 та у судовому засіданні під час розгляду даної справи, останній зазначив, що на підставі для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Позивач не вважав, що визначати експерта на свій власний розсуд та укладати договори з суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання з надання послуг проведення оцінки арештованого майна та проводити оплату послуг експерта з оцінки арештованого майна за виконавчими провадженнями, що перебували на виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) є порушенням норм чинного законодавства, останній в своїй роботі керується виключно спеціальними законами, а саме: Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802, та не знає і не повинен знати процедуру проведення закупівлі послуг.

За результатом проведення відкритих торгів, між головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області та ФОП ОСОБА_3 укладено договір від 12.03.2019 № ОАМ-2019 на закупівлю послуг з проведення оцінки арештованого майна для потреб відділів державної виконавчої служби по м. Дніпро, терміном до 31.12.2019 на загальну суму 1 300 000.00 грн без ПДВ, додатковою угодою про надання послуг з проведення оцінки арештованого майна від 12.03.2019 № ОАМ-2019 термін дії до 31.13.2020, яким зменшено обсяг закупівлі послуг та відповідно до зменшено ціну договору на 121 847.00, загальна сума 1 178153.00 грн без ПДВ, між Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та ФОП ОСОБА_3 укладено договір від 21.04.2020 № ОАМ-2020 на закупівлю послуг з проведення оцінки арештованого майна для потреб відділів державної виконавчої служби по м. Дніпро, терміном по 31.12.2020 на загальну суму 1 249 343.00 грн без ПДВ.

Дисциплінарне подання містить службову записку відділу бухгалтерського обліку та звітності управління бухгалтерського обліку, фінансування та господарського забезпечення в межах розгляду питання щодо оплати послуг експерта з оцінки арештованого майна за виконавчими провадженнями, що перебувають на виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), згідно з якої, протягом 2020 року Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м .Дніпро) здійснені видатки по Заводському відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на оплату послуг експерта - ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 10550,00 грн. (у травні - 4810,00 грн., у серпні - 2870,00 грн., у листопаді - 2870,00 грн.).

Оплата Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) протягом 2020 року послуг з проведення оцінки арештованого майна свідчить, що начальник Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_1 , був обізнаний, як надаються послуги з проведення оцінки арештованого майна для потреб відділів державної виконавчої служби.

Матеріали справи містять листи від 15.03.2018 року № 1908/093-72/1029 надісланий на адресу Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, та від 01.06.2020 року № 122-72/2835, якими начальники відділів примусового виконання рішень, начальники відділів державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомлені про проведення тендерної процедури закупівлі послуг з проведення оцінки арештованого майна тощо.

Таким чином, позивач був належно обізнаний про тендерну процедуру закупівлі послуг з проведення оцінки арештованого майна та укладення договору від 12.03.2019 № ОАМ-2019 з суб`єктом ФОП ОСОБА_3 , що підтверджує вчинення позивачем порушення положень Закону України «Про публічні закупівлі».

В пунктах 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 №15 «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» роз`яснено, що перевищенням влади або службових повноважень визнається умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо ними заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. При вирішенні питання про те, чи є вихід за межі наданих прав або повноважень явним, суди мають враховувати, наскільки він був очевидним для службової особи і чи усвідомлювала вона протиправність своєї поведінки. Мотиви та мета вчинення таких дій можуть бути різними і на кваліфікацію злочину, як правило, не впливають. Ставлення службової особи до наслідків вчинюваних нею дій можливе як умисне, так і необережне. Під перевищенням влади або службових повноважень треба розуміти: а) вчинення дій, які є компетенцією вищестоящої службової особи цього відомства чи службової особи іншого відомства; б) вчинення дій, виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках, або з особливого дозволу, або з додержанням особливого порядку, - за відсутності цих умов; в) вчинення одноособово дій, які могли бути вчинені лише колегіально; г) вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.

Під перевищенням службових повноважень необхідно розуміти вчинення державним службовцем таких вчинків (у тому числі прийняття рішення, видання наказу, розпорядження чи доручення), які виходять за межі наданих йому повноважень.

Разом з тим, дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця.

Зокрема, під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків і, з урахуванням установлених обставин, суб`єктом призначення має бути з`ясовано необхідність накладення дисциплінарного стягнення, а в разі його накладення - обґрунтовано необхідність застосування конкретного його виду.

У свою чергу, не втручаючись у дискреційні повноваження відповідного суб`єкта, адміністративний суд у силу вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен перевірити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); розсудливо; пропорційно тощо.

Оцінюючи, чи відповідало застосоване до позивача дисциплінарне стягнення критеріям обґрунтованості та пропорційності, суд зазначає про те, що такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади державної служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу та повинен застосовуватись у виняткових випадках і за вчинення особливих дисциплінарних проступків.

Водночас, відповідач, всупереч вказаному, належним чином не обґрунтував необхідність застосування до ОСОБА_1 найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та неможливість застосування іншого, крім звільнення з посади державної служби, виду дисциплінарного стягнення, при тому, що останній за час перебування на посаді не притягувався до дисциплінарної відповідальності та за місцем роботи характеризується загалом позитивно; обставин, які обтяжують відповідальність позивача, під час дисциплінарного провадження не встановлено. Також не було надано жодної оцінки тому факту, що перед прийняттям наказу від 25.03.2021 року № 1101-к відповідачем не надано оцінки тяжкості наслідків (збитків), які настали внаслідок дій позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, у поданні дисциплінарної комісії у межах порушеного дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 зазначено, що позивач дисциплінарних стягнень не має, обставин, які обтяжують відповідальність не виявлено.

Також суд враховує, що дії, які вчинені позивачем, що у подальшому стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, були викликані крайньою потребою.

У силу ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу» звільнення з посади державної служби слід розглядати як винятковий захід, який має застосовуватися лише в тих випадках, коли характер вчиненого проступку та обставини справи свідчать про неможливість та/або недоцільність продовження перебування такою особою на посаді.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Під час обрання виду дисциплінарного стягнення за дисциплінарний проступок дисциплінарній комісії/суб`єкту призначення слід обов`язково враховувати: 1) характер дисциплінарного проступку; 2) тяжкість дисциплінарного проступку; 3) ступінь вини державного службовця (передусім її форму); 4) факт настання/ненастання тяжких наслідків; 5) факт добровільного відшкодування/не відшкодування заподіяної шкоди (за її наявності); 6) обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність (стаття 67 Закону); 7) інші (стосовно зазначених вище) обставини, за яких був учинений дисциплінарний проступок; 8) результати оцінювання службової діяльності державного службовця (стаття 44 Закону); 9) наявність заохочень чи стягнень (статті 53, 66 Закону); 10) попередню поведінку державного службовця (крім наявності заохочень чи стягнень); 11) ставлення державного службовця до виконання посадових обов`язків (як до, так і після вчинення правопорушення); 12) ставлення державного службовця до служби.

Однак, як вбачається зі встановлених обставин справи, зазначені вище положення норм права при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем враховані не були.

Завданням адміністративного судочинства, за приписами ч.1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За встановлених обставин, суд вважає, що критерії, встановлені ч.2 ст.2 КАС України, відповідачем в межах спірних правовідносин дотримані не були.

Закріплений у ч. 1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, всупереч встановленому ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язку доказування, відповідач як суб`єкта владних повноважень не довів правомірності свого рішення про звільнення позивача, а тому наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на займаній посаді.

Згідно з ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

У пункті 6 Постанови "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24 грудня 1999 року №13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Як встановлено судом, тривалість вимушеного прогулу позивача за період з 25.03.2021 року по 01.07.2021 склала 70 робочих днів.

Згідно з наданою довідкою № 244/12.3 від 09.06.2021, розмір середньоденного заробітку позивача становив 486,02 грн.

Відтак, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу складає 34021,40 грн. (70 робочих днів х 486,02 грн.), тому, саме ця сума підлягає стягненню з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) () на користь ОСОБА_1 .

Стосовно позовної вимоги позивача про стягнення з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) моральну шкоду у розмірі двох середньомісячних заробітних плат, суд зазначає, що частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надавати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2018 та 20.02.2018 (справи №№ 804/2252/14, 818/1394/17 відповідно) та у постанові від 20.05.2020 (справа №821/1269/17).

Отже, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Слід визначити, що на підтвердження заподіяння позивачу моральної шкоди, останнім не надано жодного належного доказу, у зв`язку з чим суд не має можливості встановити та підтвердити наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та негативними наслідками, що настали для позивачів у вигляді заподіяної моральної шкоди.

Беручи до уваги те, що позивачем не доведено і не надано суду відповідних доказів завдання йому моральної шкоди, суд зробив висновок про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 818/1434/17, від 19 жовтня 2020 року у справі 580/194/19.

Таким чином, позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Підсумовуючи наведене, за результатами системного аналізу приписів зазначеного законодавства у взаємозв`язку з обставинами даної справи, керуючись ст. 245 КАС України, суд зробив висновок, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-77, 241-246, 255, 295 КАС , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (пр. Дмитра Яворницького, 21-А, м. Дніпро, 49027, ); третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору начальник Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Легостаєв Іван Миколайович (пр. Дмитра Яворницького, 21А, м.Дніпро, 49027) про визнання протиправним та скасування наказу - задоволити частково.

Визнати протипраним та скасувати наказ № 1101-К від 25.03.2021 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) () середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.03.2021 року по 01.07.2021 року у розмірі 34021,40 грн.

Стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 10206,42 грн

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та стягнення середнього заробітку на час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 10206,42 грн допустити до негайного виконання.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 липня 2021 року.

Суддя С.В. Ніколайчук