Справа № 160/8459/21
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2021 року Справа № 160/8459/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши у місті Дніпрі у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріоген ЛТД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
26.05.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріоген ЛТД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 позовну заяву ТОВ «Кріоген ЛТД» було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю останньої вимогам ст.160 КАС України.
На виконання вимог ухвали суду, 09.06.2021 позивачем були усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 відкрито провадження у справі № 160/8459/21 та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
06.07.2021 на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві як підстави для задоволення позову.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ТОВ «Кріоген ЛТД» зареєстроване 30.07.2012 року та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Видами господарської діяльності позивача за КВЕД є: 20.11 Виробництво промислових газів (основний); 43.21 Електромонтажні роботи; 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.
За результатами фактичної перевірки складено акт від 05.01.2021 № 3/04-36-09-03/38242213.
21.01.2021 позивачем були подані заперечення на акт фактичної перевірки від 05.01.2021 № 3/04-36-09-03/38242213, а також 25.01.2021 ТОВ «Кріоген ЛТД» були подані доповнення до заперечень.
Листом № 1896/6/04-36-09-03-23 від 29.01.2021 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повідомило позивача, що розгляд заперечень відбудеться 04.02.2021 о 10 год. 00 хв.
04.02.2021 відповідачем розглянуто заперечення ТОВ «Кріоген ЛТД» та листом № 2490/6/04-36-09-02-07 повідомлено, що фактичну перевірку проведено з дотриманням норм законодавства, порушення встановлені в ході перевірки, зафіксовані правомірно та обґрунтовано.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Частиною першою статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон № 481/95-ВР) встановлено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.
Статтею 1 Закону № 481/95-ВР встановлено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.
Згідно з ч. 8 ст. 15 Закону № 481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Частиною одинадцятою статті 15 Закону № 481/95-ВР визначено, що ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.
В частині 51 даної статті вказано: «Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:
документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;
акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального»;
дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Тобто з огляду на вказану статтю можна зробити висновок про те, що однією з підстав для виникнення обов`язку отримати ліцензію на зберігання пального є його зберігання у стаціонарних ємностях, які вводяться в експлуатацію.
Статтею 17 Закону № 481/95-ВР передбачена відповідальність за порушення норм цього Закону. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 17 вказаного Закону до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії 500 000 гривень.
Приписами ст. 16 Закону № 481/95-ВР визначено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Повертаючись до спірних правовідносин, суд зазначає, що позиція відповідача полягає головним чином у пов`язуванні ним застосування штрафних санкцій до позивача із існуванням самого факту зберігання пального, проте суд не погоджується з зазначеною позицією відповідача.
Суд вважає, що питання існування залишків палива та їх кількість в даному випадку не є безумовною та вирішальною ознакою для притягнення позивача до відповідальності, через те, що закон, який визначає підстави для застосування штрафних санкції, не встановлює чітких вимог щодо меж допустимої кількості зберігання палива без ліцензії.
Натомість, з сукупного аналізу, вказаних вище по тексту, норм Закону № 481/95-ВР, можна зробити висновок, що для застосування штрафних санкцій має значення зберігання пального суб`єктом господарювання у ємностях/цистернах, що підлягають вводу або уже введені в експлуатацію. Існування цієї обставини має значення для встановлення обов`язку щодо отримання ліцензії на зберігання пального. Адже сам по собі факт зберігання пального, ще не означає необхідність отримання ліцензії та відповідно право застосування штрафних санкцій у досить значних розмірах.
Суд зазначає, що впродовж розгляду справи відповідач не надав відповідних доказів існування у позивача стаціонарних ємностей, які були введені, або потребували за своїми характеристиками введення в експлуатацію.
Крім того, суд звертає увагу, що застосування штрафних санкцій у такому значному розмірі (500 000 грн) становить втручання у майнові права позивача, яке є досить суттєвим та може становити для нього надмірний тягар. Відповідно - закон, який встановлює значну відповідальність, повинен чітко передбачати умови, за яких вона може настати, для того аби суб`єкт господарювання мав можливість формувати свою поведінку належним чином. Проте Закон № 481/95-ВР не встановлює чітких вимог та конкретних критеріїв (в т.ч. щодо необхідної кількості придбання та/або зберігання пального), за якими можна визначити у яких випадках факт зберігання пального встановлює для суб`єкта господарювання обов`язок отримати ліцензію на зберігання. Відтак - суд вважає недоведеною позицію відповідача щодо існування у позивача на момент перевірки обов`язку отримати ліцензію на зберігання пального.
Таким чином, відповідач, застосовуючи штраф в досить значному розмірі, не врахував, що він діє на підставі закону, у якому відсутня необхідна передбачуваність та чіткість стосовно виникнення обов`язку у позивача отримати ліцензію, що порушило вимогу «якості закону» та зумовило неадекватне втручання у майнові права позивача.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріоген ЛТД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 16 липня 2021 року.

Суддя А. Ю. Рищенко