Справа № 320/6779/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6779/20 Головуючий у 1-й інстанції: Лисенко В.І.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 у справі за адміністративним позовом Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправним та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В:

Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 02.07.2020 № 10.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Вишгородське районне комунальне підприємство "Вишгородтепломережа" надає житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в м. Вишгород та Вишгородському районі.

Рішенням Вишгородської районної ради від 29.11.2018 № 502-33-VII про встановлення тарифів на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення, на теплову енергію для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів ВРКП "Вишгородтепломережа" встановлено тарифи на теплову енергію з централізованого опалення для потреб населення в наступних розмірах:

- на теплову енергію - 1 314, 86 грн./Гкал (без ПДВ);

- на послуги з централізованого опалення з будинковим та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1 597, 31 грн./Гкал (з ПДВ), без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 49, 71 грн./м2 (з ПДВ) (а.с. 218 т.).

Рішенням Вишгородської районної ради від 20.08.2019 № 649-39-VII встановлено скориговані тарифи на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для населення в наступних розмірах:

- на теплову енергію - 1 443, 87 грн./Гкал (без ПДВ);

- на послуги з централізованого опалення з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1 752, 12 грн./Гкал (з ПДВ), без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 54, 53 грн./м2 (з ПДВ) (а.с. 13 т.1).

Згідно п. 3 вищезазначеного рішення тарифи повинні бути введені в дію через 15 днів після офіційного оприлюднення.

Як було встановлено судом першої інстанції, тарифи введені в дію підприємством з 01.11.2019.

Рішенням Вишгородської районної ради від 12.12.2019 № 698-41-VII встановлено скориговані тарифи на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для населення в наступних розмірах:

- на теплову енергію - 1 365, 00 грн./Гкал (без ПДВ);

- на послуги з централізованого опалення з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1 657, 47 грн./Гкал (з ПДВ), без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 51, 59 грн./м2 (з ПДВ) (а.с. 15 т. 1).

Згідно п.3 вищезазначеного рішення тарифи повинні бути введені в дію через 15 днів після офіційного оприлюднення.

Тарифи введені в дію підприємством з 06.01.2020.

Рішенням Вишгородської районної ради від 20.02.2020 № 777-43-VII встановлено скориговані тарифи на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для населення в наступних розмірах:

- на теплову енергію - 1 235, 99 грн./Гкал (без ПДВ);

- на послуги з централізованого опалення з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1 502, 66 грн./Гкал (з ПДВ), без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 46, 77 грн./м2 (з ПДВ).

Згідно п. 3 вищезазначеного рішення тарифи повинні бути введені в дію через 15 днів після його офіційного оприлюднення.

На підставі звернень мешканців м. Вишгород і с. Катюжанка Вишгородського району, погодження Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 05.03.2020 № 3842-06/15082-03, від 20.03.2020 № 3822-06/19986-03 та від 20.03.2020 № 3822-06/19960-03 про проведення позапланової перевірки ВРКМ «Вишгородтепломережа» (а.с. 120-124 а.с. 1), наказу Головного управління Держпоживслужби від 11.06.2020 № 3063-0/1 (а.с. 126 т. 1) та посвідчення (направлення) від 11.06.2020 № 2498 (а.с. 127 т. 1), спеціалістами відділу контролю за регульованими цінами Головного управління Держпоживслужби Фроловою О.В. та Бондаром Д.А. в період з 15.06.2020 по 26.06.2020 здійснено позапланову перевірку ВРКМ «Вишгородтепломережа» (адреса: Київська обл., м. Вишгород. вул. Кургузова, б. 3-В) з питань дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (тарифів).

Представником Головного управління позивачу була надана вимога про надання інформації від 15.06.2020, яку отримав ОСОБА_1 (а.с. 128-129 т. 1).

За результатами позапланової перевірки складено акт перевірки дотримання вимог щодо формування, та встановлення державних регульованих цін від 25.06.2020 № 29 відносно ВРКП «Вишгородтепломережа» та керівнику ОСОБА_1 винесено припис від 02.07.2020 № 10 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (а.с. 5-11 т.1).

В ході перевірки встановлено та зафіксовано в акті обставини порушення ВРКМ «Вишгородтепломережа» вимог Закону України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ "Про житлово-комунальні послуги" та Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 291), що полягають у наступному. На час проведення перевірки ВРКМ «Вишгородтепломережа» договори про надання послуг з постачання теплової енергії зі споживачами відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, не укладено. На момент коригування тарифів та введення їх в дію з 01.11.2019, взагалі не було такої послуги як централізоване опалення, а тому відповідно і коригування не було можливим. В ході перевірки встановлено, що між підприємством та споживачами укладені договори про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води. Тарифи на комунальні послуги є однією із істотних умов договорів про надання комунальних послуг. Отже, в умовах дії договорів про надання послуги з централізованого опалення, що укладалися до 01.05.2019, до споживачів повинні застосовувались тарифи, встановлені відповідними уповноваженими органами до 01.05.2019. Таким чином, ВРКП «Вишгородтепломережа» порушено п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2І89-УІІІ, ч. З ст. 12 Закону України «Про ціпи і ціноутворення» та Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затверджений постановою КМУ від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» (в редакції від 03.01.2019), в результаті чого підприємством було необґрунтовано нараховано суму споживачам (заявникам) за послугу з централізованого опалення у розмірі 284 151, 80 грн., у тому числі: за період з 01.11.2019 по 06.04.2020 споживачам (власникам квартир) будинку АДРЕСА_1 - 101 525, 35 грн.; за період з 01.11.2019 по 05.01.2020 споживачам (власникам квартир) будинку № 10-А - 16125.21 грн., будинку № 18 - 23 891, 29 грн., будинку № 22 24 623 , 59 грн. по АДРЕСА_6 ; за період з 01.11.2019 по 15.03.2020 споживачам (власникам квартир) будинку АДРЕСА_5 - 117 986, 36 грн. Таким чином, позивачу необхідно в термін до 01.09.2020 повернути споживачам послуги з централізованого опалення, шляхом здійснення перерахунку, необґрунтовано нараховану суму у розмірі 284 151, 80 грн.

Вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню припис Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 02.07.2020 № 10, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскаржуваний припис Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області № 10 від 02.07.2020 є протиправним та підлягає скасуванню, висновки відповідача щодо порушення позивачем вимог Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги", Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, в редакції Постанови № 291 від 03.04.2019, є безпідставними.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі. Зокрема, апелянт зазначає, що ВРКП "Вишгородтепломережа" починаючи з 01.05.2019 не мало права застосовувати рішення Вишгородської районної ради від 20.08.2019 № 649-39-VII, від 12.12.2019 № 698-41-VII та від 20.02.2020 №777-43-VII в частині тарифів для населення, оскільки на момент прийняття цих рішень був уже чинним Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VIII, пункт 3 Прикінцевих та перехідних положень якого передбачає необхідність укладення нових договорів про надання комунальних послуг між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону, тобто з 01.05.2019.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 (далі - Закон № 877-V).

Статтею 1 Закону № 877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 1-2 статті 7 Закону № 877-V передбачено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 667 від 02.09.2015 року Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах.

Згідно з пунктами 1, 2, 3 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 209 від 12.04.2017 Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві (далі - Головне управління) є територіальним органом Держпродспоживслужби та їй підпорядковане. Головному управлінню підпорядковуються установи та організації, що належать до сфери управління Держпродспоживслужби та розташовані на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Голова відповідної місцевої державної адміністрації координує діяльність Головного управління і сприяє йому у виконанні покладених на цей орган завдань. Повноваження Головного управління поширюються на територію відповідної області, міста Києва. Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, його першого заступника та заступників, наказами Держпродспоживслужби, дорученнями Голови Держпродспоживслужби та його заступників, актами місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держпродспоживслужби на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Статтею 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право:

- бути поінформованим про свої права та обов`язки;

- вимагати від посадових осіб органу державного нагляду (контролю) додержання вимог законодавства;

- перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення та посвідчення (направлення) і одержувати копію посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу;

- не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо: державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону;

- суб`єкт господарювання не одержав повідомлення про здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) в порядку, передбаченому цим Законом;

- посадова особа органу державного нагляду (контролю) не внесла запис про здійснення заходу державного нагляду (контролю) до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу в суб`єкта господарювання);

- тривалість планового заходу державного нагляду (контролю) або сумарна тривалість таких заходів протягом року перевищує граничну тривалість, встановлену частиною п`ятою статті 5 цього Закону, або тривалість позапланового заходу державного нагляду (контролю) перевищує граничну тривалість, встановлену частиною четвертою статті 6 цього Закону;

- орган державного нагляду (контролю) здійснює повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю);

- органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику;

- у передбачених законом випадках посадові особи не надали копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, або відповідного державного колегіального органу на здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю);

- бути присутнім під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), залучати під час здійснення таких заходів третіх осіб; вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією суб`єкта господарювання;

- одержувати та ознайомлюватися з актами державного нагляду (контролю); надавати органу державного нагляду (контролю) в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта;

- оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб;

- отримувати консультативну допомогу від органу державного нагляду (контролю) з метою запобігання порушенням під час здійснення заходів державного нагляду (контролю);

- вести журнал реєстрації заходів державного нагляду (контролю) та вимагати від посадових осіб органів державного нагляду (контролю) внесення до нього записів про здійснення таких заходів до початку їх проведення; вимагати припинення здійснення заходу державного нагляду (контролю) у разі: перевищення посадовою особою органу державного нагляду (контролю) визначеного цим Законом максимального строку здійснення такого заходу;

- використання посадовими особами органу державного нагляду (контролю) неуніфікованих форм актів;

- з`ясування посадовими особами під час здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) питань, інших ніж ті, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення такого заходу.

У свою чергу, відповідно до положень статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом; виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону; одержувати примірник акта та/або припису органу державного нагляду (контролю) за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу.

Разом з тим, Закон України «Про ціни і ціноутворення» № 5007-VI від 21.06.2012 визначає основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

Правовими положеннями ст. 18 Закону України «Про ціни і ціноутворення» регламентовано, що уповноважені органи мають право:

1) проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки: достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов`язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін; наявності виписки або витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також документів, що посвідчують особу, в посадових осіб;

2) одержувати відповідно до законодавства у письмовій формі пояснення, довідки і відомості з питань, що виникають під час проведення перевірки;

3) одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії документів та інші відомості, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, документів, що можуть підтверджувати їх порушення, платіжних доручень, квитанцій, що підтверджують факт перерахування до бюджету коштів у разі застосування адміністративно-господарських санкцій, а також довідки, підготовлені суб`єктами господарювання на їх вимогу;

4) робити запити та одержувати від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в повному обсязі інформацію та документи, необхідні для виконання покладених на них функцій;

5) вимагати від суб`єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

6) приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

7) надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

8) звертатися до суду з позовами про стягнення до бюджету коштів у разі прийняття рішення про порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Як передбачено абзацами другим, третім статті 1 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно із частинами першою, одинадцятою статті 4 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

Відповідно до статті 5 Закону №877-V планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.

Частиною 8 статті 7 Закону №877-V визначено, що припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Пунктом 11 частини 4 постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 667 «Про затвердження Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів» визначено, що Держпродспоживслужба у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін:

- здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; надає у випадках, передбачених законодавством, висновки щодо економічного обґрунтування витрат під час формування цін (тарифів) на товари, роботи і послуги, щодо яких запроваджено державне регулювання цін (тарифів);

- надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Відповідно до ч. 2-3 статті 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення» державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації). Зміна рівня державних регульованих цін здійснюється в порядку і строки, що визначаються органами, які відповідно до цього Закону здійснюють державне регулювання цін. Зміна рівня державних регульованих цін може здійснюватися у зв`язку із зміною умов виробництва і продажу (реалізації) продукції, що не залежать від господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 18 Закону України «Про ціни і ціноутворення» уповноважені органи мають право надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України від 09.11.2017 №2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги", який набрав чинності 10.12.2017 та вводиться в дію поетапно з 01.01.2019 та з 01.05.2019 (надалі Закон № 2189-VIII).

Відповідно до частини першої статті 10 вказаного Закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Аналогічно, пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України від 24.06.2004 №1875-IV "Про житлово-комунальні послуги", який втратив чинність з 01.05.2019, було передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Відповідно до п. 37 частини першої статті 43 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання як встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються підприємствами, що перебувають у спільній власності територіальних громад, представництво інтересів яких здійснює відповідна районна чи обласна рада, а також суб`єктами господарювання, що здійснюють управління (експлуатацію) цілісними майновими комплексами таких підприємств.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, згідно зі статутом Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" підприємство засноване на майні спільної (комунальної) власності територіальних громад сіл, селищ і міст Вишгородського району, засновником якого є Вишгородська районна рада.

Так, у відповідності до п. 37 ч. 1 ст. 43 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 24.06.2004 №1875-IV "Про житлово-комунальні послуги", абз. 6-9 ст. 13 ст. 20 Закону України "Про теплопостачання", Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869, Рішенням Вишгородської районної ради від 29.11.2018 №502-33-VII про встановлення тарифів на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення, на теплову енергію для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів ВРКП "Вишгородтепломережа" встановлено тарифи на теплову енергію з централізованого опалення для потреб населення в наступних розмірах:

- на теплову енергію - 1 314, 86 грн./Гкал (без ПДВ);

- на послуги з централізованого опалення з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1 597, 31 грн./Гкал (з ПДВ), без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 49, 71 грн./м2 (з ПДВ).

Рішенням Вишгородської районної ради від 20.08.2019 № 649-39-VII встановлено скориговані тарифи на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для населення в наступних розмірах:

- на теплову енергію - 1 443, 87 грн./Гкал (без ПДВ);

- на послуги з централізованого опалення з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1752,12 грн/Гкал (з ПДВ), без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 54, 53 грн./м2 (з ПДВ).

Рішенням Вишгородської районної ради від 12.12.2019 № 698-41-VII встановлено скориговані тарифи на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для населення в наступних розмірах:

- на теплову енергію - 1 365, 00 грн./Гкал (без ПДВ);

- па послуги з централізованого опалення з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1 657, 47 грн./Гкал (з ПДВ), без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 51, 59 грн./м2 (з ПДВ).

Рішенням Вишгородської районної ради від 20.02.2020 № 777-43-VII встановлено скориговані тарифи на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для населення в наступних розмірах:

- на теплову енергію - 1 235, 99 грн./Гкал (без ПДВ);

- на послуги з централізованого опалення з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1 502, 66 грн./Гкал (з ПДВ), без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 46, 77 грн./м2 (з ПДВ).

Як було зазначено відповідачем, Вишгородська районна рада фактично встановила тарифи для населення на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води після 01.05.2019, тобто після введення в дію Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ. Враховуючи особливості перехідного періоду, а саме - періоду від моменту введення в дію Закону №2189-VІІІ (01.05.2019) до моменту укладення нових договорів про надання комунальних послуг, пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" даного Закону передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону (тобто, до 01.05.2019), зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення його в дію (тобто до 01.05.2020). У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Істотними умовами договору є розмір тарифів за наданні послуги. З огляду на викладене відповідач стверджував, що розміри тарифів передбачені діючими договорами також не можуть змінюватися. На час проведення перевірки Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" договори про надання послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 із населенням та юридичними особами, які купляють послуги у підприємства для потреб населення, не укладено. Згідно інформації ВРКВ "Вишгородтепломережа" наданої в ході перевірки, між підприємством і споживачами укладені договори відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Рішення Вишгородської районної ради від 20.02.2020 № 777-43-VII, на підставі якого позивач наразі здійснює обчислення вартості комунальних послуг, було прийнято Вишгородською районною радою відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.04.2004 №1875-ІV, Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, в редакції яка була чинна на час прийняття рішення. Станом на липень 2019 року у наведені вище нормативно-правові акти були внесені зміни і вже діяв Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VIII та Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, в редакції постанови № 291 від 03.04.2019.

Виходячи з наведеного, відповідачем зроблено висновок про те, що Вишгородська районна рада та ВРКВ "Вишгородтепломережа" не мали законних підстав після 01.05.2019 формувати, встановлювати та застосовувати тарифи на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, що, у свою чергу, призвело до порушення позивачем вимог Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги", Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 в редакції постанови № 291 від 03.04.2019.

Однак, колегія суддів з такими висновками відповідача погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 13 Закону України від 02.06.2005 № 2633-IV "Про теплопостачання" до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать, зокрема, встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством.

Аналогічно, частиною 1 статті 10 чинного Закону України від 09.11.2017 №2189-VІІІ "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

При цьому, пунктом 3 Розділу VI Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону (у редакції чинній на момент проведення перевірки) було передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Чинною редакцією Закону строк укладення договорів про надання комунальних послуг пролонговано на п`ять місяців з дня завершення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Як свідчить зміст акту перевірки, на час проведення перевірки позивачем договори про надання послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 із населенням та юридичними особами, які купляють послуги у підприємства для потреб населення, не укладено.

Відтак, державне регулювання цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги має здійснюватися уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування, яким у даному випадку є Вишгородська міська рада, оскільки позивач згідно зі статутними документами є комунальним підприємством, заснованим на майні, що є спільною (комунальною) власністю територіальних громад сіл, селищ і міст Вишгородського району.

Як вже було зазначено вище, у відповідності до п. 37 ч. 1 ст. 43 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні", рішенням Вишгородської районної ради від 20.08.2019 № 649-39-VII встановлено скориговані тарифи на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для населення в наступних розмірах:

- на теплову енергію - 1 443, 87 грн./Гкал (без ПДВ);

- на послуги з централізованого опалення з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1 752, 12 грн./Гкал (з ПДВ), без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 54, 53 грн./м2 (з ПДВ) (а.с. 13 т.1).

Рішенням Вишгородської районної ради від 12.12.2019 № 698-41-VII встановлено скориговані тарифи на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для населення в наступних розмірах:

- на теплову енергію - 1 365, 00 грн./Гкал (без ПДВ);

- па послуги з централізованого опалення з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1 657, 47 грн./Гкал (з ПДВ), без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 51, 59 грн./м2 (з ПДВ) (а.с. 15 т. 1).

Рішенням Вишгородської районної ради від 20.02.2020 № 777-43-VII встановлено скориговані тарифи на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для населення в наступних розмірах :

- на теплову енергію - 1 235, 99 грн./Гкал (без ПДВ);

- на послуги з централізованого опалення з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1 502, 66 грн./Гкал (з ПДВ), без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 46, 77 грн./м2 (з ПДВ).

При цьому, усі вищевказані рішення Вишгородської районної ради нечинними не визнавалися та не скасовувалися, а тому є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території в силу імперативу, встановленого статтею 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність висновків відповідача щодо порушення позивачем вимог Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги", Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, в редакції Постанови № 291 від 03.04.2019.

Доводи апелянта про те, що позивач при розрахунках з населенням з 01.11.2019 має застосовувати тарифи, встановлені рішенням Вишгородської районної ради від 29.11.2018 № 502-33-VII замість тарифів, визначених наступними рішеннями Вишгородської районної ради від 20.08.2019 №649-39-VII, від 12.12.2019 №698-41-VII та від 20.02.2020 №777-43-VII, колегія суддів не бере до уваги, оскільки цим самим надається пріоритет одному з рівноцінних рішень без прив`язки до їх змістовної частини за відсутності будь-яких визначених законом підстав, внаслідок чого відповідач вийшов за межі власних повноважень наданих йому законом.

При цьому, проаналізувавши інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 22.07.2021.