Справа № 155/848/21
Суддя: Санакоєв Д. Т.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №155/848/21
Провадження №2-а/155/17/21
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2021 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі Головуючого судді Санакоєва Д.Т., при секретарі судового засідання Федонюк О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання протиправною скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов обґрунтовує тим, що 01 червня 2020 року інспектором взводу 2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Волинській області лейтенантом поліції Мельником Олександром Сергійовичем відносно нього було складено постанову серії ДП 18 №457222 якою на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення, правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122, 125 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень. Відповідно до вказаної постанови, позивач 01 червня 2021 року о 10 годині 22 хвилин у с. Скобелка, водій керуючи ТЗ рухався із швидкістю 75 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті в с. Скобелка на 25 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху с, чим порушив п.12.4 ПДР України - порушення швидкості режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год, водій після зупинки на вимогу працівник поліції не увімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п.9.9.б ПДР України).

Вважає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубим порушенням чинного законодавства, оскільки в його діях не має ознак адміністративного правопорушення.

Представник відповідача надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що 01 червня 2021 року, о 10 годині 22 хвилин, на 86 км автодороги Н-17 «Львів - Радехів - Луцьк», за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер 001006), було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу HYUNDAI TUCSON з номерним знаком НОМЕР_1 рухався із швидкістю 75 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 25 км/год., порушивши вимоги п.12.4 ПДР України. На підставі ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», інспектор зупинив транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , відрекомендувався водію, пояснив суть вчиненого правопорушення, після чого, перевіривши документи, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, роз`яснивши позивачу права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені 63 Конституції України та ст.268 КУпАП. В подальшому, за результатом розгляду справи було винесено оскаржувану постанову та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. До відзиву долучається копія відеозапису з бодікамер працівників поліції та фіксацію правопорушення. Вважає, що дії інспектора щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є законними та правомірними, доводи позивача безпідставні необґрунтовані, а тому просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою інспектора взводу 2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Волинській області лейтенанта поліції Мельником Олександром Сергійовичем серії ДП 18 №457222 від 01.06.2021 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 та ст.125 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень, а саме за порушення п.12.4 та 9.9.б ПДР України, тобто за перевищення максимальної швидкості руху на 25 км/год та водій після зупинки на вимогу працівник поліції не увімкнув світлову аварійну сигналізацію.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч.1 ст.7 КУпАП).

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст.251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Перевіряючи обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд зазначає наступне.

Оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії ДП18 №457222 від 01 червня 2021 року містить посилання на те, що швидкість руху позивача вимірювалась за допомогою вимірювача швидкості руху ТЗ TRUCAM LTK 20/20 TC 001006.

У відповідності до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, порушення визначеного п.12.4 ПДР обмеження швидкості руху, встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу TruCAM 001006. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19.02.2002 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 року за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п.2.6 Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п.1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/20052, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 15 жовтня 2020 року та чинного до 15 жовтня 2021 року, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 №TС 001006, є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc. також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року №04/02/03/3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Відповідно до Експертного висновку НДЦ «ТЕЗІС НТУУ «КПІ», механізми технічного захисту інформації лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20, виробництва Laser Technology Inc, США, відповідають вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні в обсязі функцій, зазначених у документі «Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20». Вимоги з технічного захисту інформації».

Прилад володіє додатковою функцією фото-, відео, але не є автоматичним засобом фото-, кінозйомки у розумінні статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

При вимірюванні швидкості прилад TruCam, зокрема, може знаходитись в руках поліцейського, що допускається інструкцією з експлуатації приладу та самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Отже, використання приладів TruCam поліцейськими у службовій діяльності належить до повноважень поліцейських визначених Законом України «Про Національну поліцію».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що використання приладів TruCam в ручному, режимі є правомірним.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В ході розгляду справи знайшло твердження ОСОБА_1 про порушення працівником поліції під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови вимог чинного законодавства стосовно порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, з матеріалів справи та відеозаписів долучених до відзиву судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що надав відповідачу відповідне письмове клопотання, що не заперечується відповідачем, однак інспектором не було вжито необхідних дій щодо забезпечення реалізації ОСОБА_1 , його права на отримання правової допомоги, передбачене ст.59 Конституції України ст.268 КУпАП у повному обсязі.

На думку суду, такі дії інспектора порушують права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на професійну правничу допомогу і тим самим, свідчать про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що має наслідком скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року по справі №524/9827/16-а.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з підстав зазначених вище.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ОСОБА_1 при подачі даної заяви сплатив судовий збір в розмірі 454 грн.

Стаття 217 КУпАП передбачає, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у п.2, 5 ст.213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Отже, працівники органів Національної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції.

За наведених обставин саме із Управління патрульної поліції у Волинській області в користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 10, 77, 194, 205, 211, 241-246, 286 КАС України, ст.ст.56, 62 Конституції України, ст.ст.247, 280, 283, 284 КУпАП,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову серії ДП18 №45722 від 01 червня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 та ст.125 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі ст.286 КАС України.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Волинській області користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Горохівський районний суд Волинської області.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області Д.Т.Санакоєв