Справа № 522/16605/19
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 522/16605/19
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 9 березня 2021 року (суддя Тарасишина О.М., м. Одеса, повний текст рішення складений 09.03.2021) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та припису,-

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до УДАБК Одеської міської ради, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанову від 05.04.2019 року №278/19 та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 22.03.2019 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 9 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника УДАБК Одеської міської ради Якименка Р.К. від 05.04.2019 року №278/19 про накладення на позивача штрафу у сумі 10200 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, передбаченого частиною дев`ятою статті 96 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням в частині задоволення позовних вимог, УДАБК Одеської міської ради подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, не з`ясування усіх фактичні обставини справи та не надання належної оцінки обставинам та наявним в матеріалах справи доказам, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що позивача правомірно притягнуто до відповідальності, оскільки він експлуатує не прийнятий в експлуатацію самочинно-збудований об`єкт будівництва - балкон, розташований за адресою АДРЕСА_1 , чим порушує вимоги частини восьмої статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Наведене не спростовується позивачем та висновком експерта підтверджує той факт, що реконструкція, яка здійснена у квартирі позивача, виконана із втручанням у несучі конструкції будинку, та, як вказує експерт, враховуючи особливості будинку, можуть настати небезпечні наслідки.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції справа була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданих скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що посадовою особою УДАБК Одеської міської ради на підставі наказу №01-13/1ДАБК від 02.01.2019 року та звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (вх. №01-10/47-ЗГ від 05.03.2019 року) здійснено виїзд з метою проведення позапланового заходу за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що житлова квартира, яка розташована на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 61.3, житловою площею (кв.м): 39.9, та складається в цілому з 3 (трьох) житлових кімнат, на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

На момент перевірки факту виконання будівельних робіт не зафіксовано, об`єкт експлуатується, однак встановлено, що вищевказана житлова квартира була реконструйована шляхом демонтажу підвіконної частини у зовнішній несучій стіні між приміщеннями кухні літ. "5" (відповідно до технічного паспорту) та приміщенням веранди літ. "10" (відповідно до технічного паспорту), об`єкт експлуатується, за функціональним призначенням для проживання, виявлені факти підтверджуються фотофіксацією (фотофіксація додається).

Згідно з даними єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація стосовно реєстрації дозвільних документів на проведення будівельних робіт або прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 .

Схематичний план квартири відображений в технічному паспорті інвентаризації нерухомого майна, виготовленму КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості", реєстровий номер 355пр-159-315 від 20.08.2009 року, з відміткою про самочинне будівництво.

З вищевказаного технічного паспорту вбачається, що приміщення веранди літ. "10" самочинно збудоване.

На підставі зазначеного контролюючий орган дійшов висновку, що ОСОБА_1 експлуатує не прийнятий в експлуатацію самочинно-збудований об`єкт будівництва, розташований за адресою АДРЕСА_1 , що є порушенням вимог частини восьмої статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

За результатами проведеної перевірки був оформлений акт позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності №000427 від 22.03.2019 року, на підставі якого складені:

- протокол від 22.03.2019 року про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності щодо порушення частини восьмої статті 39 "Про регулювання містобудівної діяльності" (експлуатація об`єкту будівництва не прийнятого в експлуатацію), за що передбачена відповідальність частини дев`ятої статті 96 КУпАП;

- припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 22.03.2019 року з вимогою усунути порушення вимог містобудівного законодавства у термін до 22.05.2019 року шляхом оформлення документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту.

Матеріали справи свідчать, що зазначені документи були вручені ОСОБА_1 під підпис (т. І а.с. 153, 156, 160).

Крім того, із вищезгаданого протоколу від 22.03.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд його справи про адміністративне правопорушення відбудеться 5 квітня 2019 року о 11-00 у приміщенні Управління.

5 квітня 2019 року заступник начальника УДАБК Одеської міської ради Якименко Р.К. виніс постанову №278/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною дев`ятою статті 96 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн.

Копію постанови ОСОБА_1 отримав 5 квітня 2019 року під підпис (т. І а.с. 164).

Не погодившись з винесеною постановою та приписом ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції вважав, що притягнення до відповідальності за експлуатацію об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, можливе лише за протиправну діяльність, що мала місце після 29 січня 2012 року (дата набрання чинності змін до Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності"). Проте, під час розгляду даної справи відповідачем не вказано дати виникнення у позивача обов`язку по введенню в експлуатацію об`єкта будівництва та дати, з якої, на думку суб`єкта владних повноважень, розпочато експлуатацію об`єкта будівництва, не прийнятого в експлуатацію. Враховуючи визначені законодавством строки для притягнення особи до відповідальності суд вважав, що факт порушення позивачем вимог законодавства повинен мати місце не пізніше 9 липня 2015 року, тому визнав протиправною та скасував постанову від 05.04.2019 року №278/19 про накладення на позивача штрафу.

Одночасно, суд першої інстанції констатував відсутність підстав для скасування оспорюваного припису.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, є Закон України від 17.02.2011 року №3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності".

За змістом статті 41 цього Закону державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону.

Постанови органів державного архітектурно-будівельного контролю можуть бути оскаржені до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, або до суду.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 №244 (у редакції постанови КМУ від 02.10.2013 №735; далі Порядок №244) цей порядок визначає процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - штрафи), що передбачені Законом №208/94-ВР.

Протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інші матеріалами подаються посадовій особі органу державного архітектурно-будівельного контролю, уповноваженій розглядати справу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, з метою вирішення питання притягнення до відповідальності та накладення штрафу протягом трьох днів після його складання (пункт 15 Порядку №244).

Відповідно до пункту 16 Порядку №244 справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності розглядається посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи.

Пунктом 17 Порядку №244 визначено, що справа може розглядатися за участю суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або його уповноваженого представника, експертів, інших осіб. Відомості про час і місце розгляду справи повідомляються суб`єкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи. Неприбуття суб`єкта містобудування у визначений час і місце не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу слугувало встановлене під час проведення перевірки порушення вимог частини восьмої статті 39 Закону №3038-VI, а саме експлуатацію не прийнятого в експлуатацію самочинно-збудованого об`єкту будівництва (приміщення веранди).

Так, за приписами частини восьмої статті 39 Закону №3038-VІ експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Водночас стаття 39 Закону №3038-VІ, який набрав чинності 12.03.2011, визначає порядок прийняття в експлуатацію, після набрання ним чинності, закінчених будівництвом об`єктів та містить заборону на експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, за час його дії. Цей закон не містить застережень, зокрема про поширення його дії на відносини, які виникли до набрання ним чинності.

При цьому з дня набрання чинності у листопаді 1994 року Законом №208/94-ВР, стаття 1 якого встановлювала відповідальність за правопорушення у сфері містобудування, цей Закон не передбачав відповідальності за експлуатацію або використання об`єктів містобудування, не прийнятих в експлуатацію. Вперше таке положення закріплено у цьому Законі 24 жовтня 2000 року шляхом доповнення частини першої зазначеної статті абзацом, що встановлював відповідальність за експлуатацію або використання будинків чи споруд після закінчення будівництва без прийняття їх державними приймальними (технічними) комісіями (Закон України від 21.09.2000 №1988-111).

19 січня 2012 року згідно із Законом України від 22.12.2011 №4220-VI Закон №208/94-ВР викладено у новій редакції, пункти 4 і 6 частини другої статті 2 якої передбачають, що суб`єкти містобудування, які є замовниками будівництва об`єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації; експлуатацію або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації чи акті готовності об`єкта до експлуатації.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Закон №208/94-ВР, зокрема положення пунктів 4 та 6 частини другої статті 2 щодо накладення штрафу за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт та за експлуатацію або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, регулює питання відповідальності тих суб`єктів містобудування, які вчинили правопорушення у сфері містобудування, зокрема розпочали відповідне будівництво та не ввели в експлуатацію відповідні об`єкти до початку їх використання після набрання чинності цим Законом.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

В контексті хронології правового регулювання спірних відносин поняття "експлуатація не прийнятого в експлуатацію об`єкта" не може тлумачитись як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов`язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта містобудування до початку його експлуатації. Суспільна небезпека такого правопорушення насамперед полягає не в недотриманні встановленого правопорядку, а в небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю побудованого об`єкта містобудування з початку його використання.

Частиною восьмою статті 39 Закону №3038-VI зі змінами, внесеними згідно із Законом від 20.11.2012 №5496-VI, встановлено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Таким чином, обов`язок введення об`єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об`єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб`єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов`язок, не ввели об`єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена відповідна відповідальність.

Зважаючи на викладене, передбачені пунктами 4 та 6 частини другої статті 2 Закону №208/94-ВР (в редакції Закону України від 22.12.2011 №4220-VI) штрафні санкції можуть бути застосовані до суб`єкта містобудування лише у випадку вчинення ним відповідних порушень після 19.01.2012 року.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем самочинне будівництво на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 проведено до 20 серпня 2009 року, що також підтверджено схематичним планом квартири, відображеним в технічному паспорті інвентаризації нерухомого майна, виготовленому КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості", реєстровий номер 355пр-159-315 від 20.08.2009 року, з відміткою про самочинне будівництво.

Таким чином, притягнення позивача до відповідальності за порушення частини восьмої статті 39 Закону №3038-VI є неправомірним, оскільки такий закон набрав чинності 12 березня 2011 року, тобто після завершення вказаних робіт та чинне на той час законодавство не покладало на власника об`єкта обов`язок введення його в експлуатацію.

Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 17 листопада 2020 року у справі №826/12913/17.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №278/19 від 05.04.2019 року №278/19 про накладення на позивача штрафу у сумі 10200 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, передбаченого частиною дев`ятою статті 96 КУпАП.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

При цьому, враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову апелянтом не оскаржується, суд апеляційної інстанції не надає йому правову оцінку при розгляді даної справи.

Керуючись статтями 272, 286, 292, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 9 березня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272, ст. 286 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов