Справа № 215/725/21
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2021 року Справа № 215/725/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
05.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий ріг ради, в якому просив:
- визнати бездіяльність у м. Кривому Розі ради, за результатом розгляду скарги від 22.12.2020 р. вх. С-730, яка виявилася у порушенні встановленого порядку ст. ст. 3, 22, 144 Конституції України, у неналежному застосуванні управлінської функції і у непідкоренні ст. 7 ЗУ «Про звернення громадян»;
- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради, за результатом розгляду скарги від 22.12.2020 р. вх. С-730, яка виявилася у ненаданні індивідуального акту в розумінні ст. 144 Конституції України та у порушенні управлінської функції відповідно п. 19 ч. 1 ст. 4 КАСУ і ст. 3, 19, 144 Конституції України;
- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради, за результатом розгляду скарги від 22.12.2020 р. вх. С-730, яка виявилася у відмові заяви від 19.08.2020 р. до Управління Держпраці Харківської області і заяви від 19.08.2020 р. до ТОВ «Складі РК», направити згідно ст. 7 ЗУ «про звернення громадян» для належного реагування та відмові повідомити про вихідний і вхідний її номер реєстрації та встановити наявність у неї компетенції (повноважень) такого направлення;
- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради, за результатом розгляду скарги від 22.12.2020 р. вх. С-730, яка виявилася у відмові зобов`язати Кушніра С.І. окремим листом зазначити статті норм права, які забороняють йому заяву від 19.08.2020 р. до Управління Держпраці Харківської області і заяву від 19.08.2020 р. до ТОВ «Складі РК» направити згідно ст. 7 ЗУ «Про звернення громадян», маючи повноваження надані ст. ст. 3, 6, 8, 19, 68, 144 Конституції України та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) дисциплінарного стягнення з першого заступника голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Кушніра Сергія Івановича за порушення правового порядку в Україні, за непідкорення ст. ст. 3, 19 Конституції України, ст. 7 ЗУ «Про звернення громадян» при розгляді його скарги від 26.10.2020 р. вх. С-575;
- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради, яка виявилася у порушенні права на свободу від шкоди спричиненої неналежним функціонуванням системи місцевого самоврядування, у невжитті заходів до усунення причин, що породжують подання скарги від 22.12.2020 р. вх. С-730 та зазначити закон, вимоги якого порушено ним згідно ст. 249 КАС України».
Підставою для звернення позивача до суду з адміністративним позовом стало, на думку позивача, порушення відповідачем Закону України «Про звернення громадян», та Конституції України при правовому режимі розгляду скарги позивача від 22.12.2020 вх. С-730
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він звернувся із скаргою від 22.12.2020 вх. С-730 до відповідача щодо забезпечення його конституційних гарантій, але відповідач за результатами розгляду заяви допустив бездіяльність, чим порушив права та інтереси ОСОБА_1 .
Позивач наголошує, що відповідач допустив бездіяльність щодо правового режиму розгляду заяви, відмовився виконати свої владні виконавчі функції та не прийняв відповідне рішення.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08.02.2020 позовну заяву передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
17.03.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
26.04.2021 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому представник відповідача в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що на заяву позивача від 22.12.2020 С-730 було направлено письмову відповідь.
Відповідач зазначає, що позивачем не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами порушення його прав саме поведінкою відповідача.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно із ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст. 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.12.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою (запитом) до відповідача, в якій просив:
- додану заяву від 19.08.2020 до Управління Держпраці Харківської області і заяву від 19.08.2020 до ТОВ «Складі РК» направити згідно ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» для належного реагування та повідомити про вихідний і вхідний її номер реєстрації;
- правовим актом за порушення правового порядку в Україні, за не підкорення ст. 3, 19 Конституції України, ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» при розгляді скарги від 26.10.2020 вх. С-575 Кушніра Сергія Івановича притягти до відповідальності згідно ст. 60 Конституції України.
- зобов`язати Кушніра С.І. , окремим листом зазначити статті норм права, які забороняють йому заяву від 19.08.2020 до Управління Держпраці Харківської області і заву від 19.08.2020 до ТОВ «Складі РК» направити згідно ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» маючи повноваження надані ст. 3, 6, 8, 19, 68, 144 Конституції України;
- надати запрошення для скаржника, з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду його скарги від 22.12.2020 відносно Кушніра С.І. , а після розгляду її, висновки викласти в рішенні, постанові, наказі, тобто індивідуальному правовому акті, складеного за підсумком всебічного розгляду питання скарги, який надати скаржнику.
- надати документ, де зазначити осіб, час, день, місце де розглядалась скарга від 26.10.2020 вх. С-575, а за його відсутності зазначити причини;
- надати індивідуальний акт в розумінні ст. 144 Конституції України за підсумком розгляду скарги від 22.12.2020 а за його відсутності зазначити причини.
- частково відшкодувати моральні страждання скаржника сумою у 2000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 2102 грн. *2000 = 4204000 грн.
- надати належно завірені дві копії скарги від 22.12.2020 і від 26.10.2020 вх. С-575 з реєстраційними номерами.
Так, 28.12.2020 за вих. С- 730 на звернення ОСОБА_1 до голови Тернівської районної у місті ради реєстраційний номер С-730 від 22.12.2020 виконком Тернівської районної у місті ради надав письмову відповідь.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилась у порушенні правового режиму розгляду його заяви, а тому звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
За приписами ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових осіб і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Порядок розгляду звернень у формі заяв та скарг, встановлений статтями 15,16 вищевказаного Закону.
Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені у них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства, забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян».
Частиною 4 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови.
Відповідно до ст. 19 вказаного Закону, орган державної влади, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що громадяни України наділені правом звернення з відповідними заявами, скаргами до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, засобів масової інформації, їх посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, а на органи державної влади, органи місцевого самоврядування покладений обов`язок по розгляду таких звернень, заяв і скарг у місячний строк від дня їх надходження.
Таким чином із аналізу вказаних документів, слід дійти висновку, що відповідачем у строки, встановлені ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» була надана відповідь на звернення позивача від 22.12.2020 року.
Отже, у даному випадку, при розгляді заяви позивача від 22.12.2020 із наданих документів, судом не було встановлено бездіяльності відповідача, а, навпаки, при розгляді вказаної заяви позивача відповідачем були вжиті активні дії, направлені на розгляд скарги позивача у строки, визначені чинним законодавством, за результатами такого розгляду заяви позивачеві була надана та направлена на адресу позивача вмотивована відповідь (прийнято відповідачем відповідне рішення) у формі листа-відповіді за вих. № С-730.
Щодо позовних вимог які виражаються у порушенні відповідачем положень ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» суд зазначає.
Відповідно до ст. 7 Закону України, Закону України «Про звернення громадян» Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
З системного аналізу положень Закону України «Про звернення громадян», можна дійти висновку, що Закон зобов`язує суб`єкта якому адресоване звернення, якщо вирішення такого питання не входять до їх повноважень, направити таке звернення за належністю.
Проте, положення ст. 7 Закону застосовуються виключно у разі якщо заявник помилково або у разі необізнаності або з інших поважних причин направив звернення до неналежного суб`єкта, натомість в даному випадку позивач звертається до третіх осіб через відповідача, тобто позивач прохає відповідача виконати функції кур`єра з приводу направлення заяв від 19.08.2020 а не функції які передбачені преамбулою та ст. 1 Закону.
Позивач свідомо звертається із зверненнями до третіх осіб (зазначає їх повне найменування) через відповідача який жодним чином не пов`язаний будь-якими відносинами між останніми.
З приводу позовних вимог, щодо окремого зазначення норм які забороняють відповідачу направити заяви від 19.08.2020 до третіх осіб, суд зазначає.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вищевикладена норма є імперативною, а отже виражає в категоричних розпорядженнях держави чітко позначені дії й не допускають ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єктів. Тобто імперативні норми прямо наказують правила поведінки, а отже якщо законом не передбачено певні дії, відповідач не має повноважень на власний розсуд виконувати їх.
З приводу позовних вимог щодо не ухвалення індивідуального правового акту у розумінні ст. 144 Конституції України.
Так згідно ч. 1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Суд зазначає, що письмова відповідь, надана на звернення громадян, не може мати юридичної сили, бо відповідно до теоретичних основ права, юридична сила є основною властивістю правових актів діяти та породжувати правові наслідки: виникнення, зміни, припинення правовідносин. Письмова відповідь на звернення громадян не є правовим актом, а орган місцевого самоврядування не є суб`єктом правотворчої діяльності.
Враховуючи, вищевикладене, суд зазначає, що чинним законодавством України не передбачено можливість видачі нормативно-правових актів у рамках розгляду звернення громадян згідно Закону України «Про звернення громадян», а тому дана позовна вимога не підлягає задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 249 КАС України у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Отже, у разі необхідності, на власний розсуд, та за внутрішнім переконанням суд наділений повноваженнями щодо реагування на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до відповідальності, тобто, винесення окремої ухвали є правом суду, а не обов`язком.
Оскільки судом під час розгляду справи не було встановлено порушення закону з боку відповідача, а навпаки, активні дії, спрямовані на виконання вимог Закону України «Про звернення громадян», суд вважає у задоволенні вимоги позивача щодо ухвалення окремої ухвали необхідно відмовити.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, у даному випадку, при розгляді скарги позивача від 22.12.2020 із наданих документів, судом не було встановлено бездіяльності відповідача, а, навпаки, при розгляді вказаної скарги позивача відповідачем були вжиті активні дії, направлені на розгляд звернення позивача у строки, визначені чинним законодавством, за результатами такого розгляду на скаргу позивача була надана вмотивована відповідь від 28.12.2020 С-370.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, на позивача покладено обов`язок довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Однак, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які свідчили б про бездіяльність відповідача при розгляді заяви (запиту) позивача від 22.12.2020 з урахуванням того, що відповідачем була надана вмотивована відповідь від 28.12.2020 на заяву (запит) позивача від 22.12.2020 у терміни, встановлені ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».
В той же час, відповідачем на адресу суду надіслано належні докази, які свідчать про надання вмотивованої відповіді позивачеві на його заяву (запит) від 22.12.2020, а тому вищенаведені докази спростовують бездіяльність відповідача при розгляді заяви (запиту) позивача від 22.12.2020, на які позивач посилається у позові.
Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, та те, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Судові витрати у справі не розподіляються.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко