Справа № 540/2027/21
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/2027/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність УМВС України в Херсонській області щодо не нарахування та не виплати на користь позивача доплати за роботу у нічний час за 2004, 2005, 2006 роки, матеріальної допомоги за 2005, 2006 роки, компенсації за невикористані у 2008, 2009, 2010, 2011 роках чергові відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення за 2008, 2009, 2010 роки.

- стягнути з УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 доплату за роботу в нічний час за 2004 рік в сумі 186,70 грн, за 2005 рік в сумі 342,75 грн, за 2006 рік в сумі 345,00 грн;

- стягнути з УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу за 2005 рік в сумі 635,00 грн, за 2006 рік в сумі 807,30 грн;

- зобов`язати УМВС України в Херсонській області нарахувати та сплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані у 2008, 2009, 2010, 2011 роках чергові відпустки;

- стягнути з УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу для оздоровлення за 2008 рік в сумі 1866,60 грн, за 2009 рік в сумі 2164,50 грн, за 2010 рік в сумі 2540,95 грн, за 2011 рік в сумі 2716 грн.

Ухвалою від 14.05.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 11.06.2021 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Судом встановлено, що Новокаховський міський відділ УМВС України в Херсонській області () припинений в результаті ліквідації, про що в ЄДР вчинений запис від 01.04.2020 № 7001614.

Відтак дана юридична особа не може бути відповідачем у справі.

Суд бере до уваги, що позивач працювала в Новокаховському міському відділі УМВС України в Херсонській області, тобто у підпорядкованому підрозділі відповідача - УМВС України в Херсонській області, відповідно до витягу із наказу начальника УМВС України в Херсонській області від 12.12.2012 № 293 о/с була звільнена з органів внутрішніх справ України.

Відтак, враховуючи ліквідацію Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області та існування УМВС України в Херсонській області, останній є належним відповідачем у справі.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що отримавши довідки про грошове забезпечення за 2004-2007 роки позивач дізналася про ненарахування та невиплату їй матеріальну допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на рік та доплата за роботу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу передбачену Указом Президента України №296/96 від 04.10.1996 "Про умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ". Також, з довідок за 2008-2011 роки, позивачці стало відомо, що їй не нарахована та не виплачена щорічна допомога для оздоровлення за 2008-2010 роки в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення передбачена Наказом МВС України № 499 від 31.12.2007 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ". Жодних відомостей щодо належних позивачу відпусток відповідач не надав. Тому, вважаючи таку невиплату протиправною бездіяльністю відповідача, позивач просить суд стягнути із УМВС України в Херсонській області недоплачені їй суми при звільненні.

01.06.2021 від відповідача надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на таке. Ліквідаційною комісією УМВС України в Херсонській області 25.01.2021 на виконання своїх повноважень виготовлені довідки про грошове забезпечення позивача за інформацією наявною в архіві в особистих картках, які на думку відповідача не можуть бути належними, допустимими, достовірними доказами в розумінні КАС України про неотримання позивачкою доплати за роботу в нічний час, матеріальної допомога та матеріальної допомоги на оздоровлення. Зазначені картки не містять розділу про виплати матеріальної допомоги, доплати за роботу в нічний час, не містять прізвищ посадових осіб які їх складали, печаток, в деяких випадках мають виправлення. Інших доказів щодо не отримання доплати за роботу в нічний час, матеріальної допомоги та матеріальна допомоги на оздоровлення позивачкою до позовної заяви не додані. Вважає, що ОСОБА_1 факт неотримання в Новокаховському МВ доплати за роботу в нічний час, матеріальної допомоги та матеріальної допомоги на оздоровлення не доведено. Тому, відповідач просить повністю відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Частиною 5 статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Наказом УМВС України в Херсонській області від 12.12.2012 № 293 о/с ОСОБА_1 звільнена з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за ст. 64 п. "ж" (за власним бажанням).

29.01.2021 позивач отримала довідки про види грошового забезпечення за період проходження служби в ОВС, а саме: довідку № 23 від 25.01.2021 за 2004 рік; довідку № 24 від 25.01.2021 за 2005 рік; довідку № 25 від 25.01.2021 за 2006 рік; довідку № 27 від 25.01.2021 за 2008 рік; довідку № 28 від 25.01.2021 за 2009 рік; довідку № 29 від 25.01.2021 за 2010 рік; довідку № 30 від 25.01.2021 за 2011 рік.

З`ясувавши, що їй не виплачені матеріальна допомога, матеріальна допомога на оздоровлення, доплата за роботу у нічний час, компенсація за невикористану відпустку, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Щодо позовної вимоги про стягнення доплати за роботу у нічний час, суд відмічає наступне.

Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 №114 (далі - Положення № 114) встановлено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими законодавством (п. 12). Для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41- годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства (п. 21. Положення № 114).

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у зазначений період визначалися Указом Президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу" від 04.10.1996 № 926/96.

Відповідно до абз. 2 п. 2. зазначеного Указу доплату за службу в нічний час, встановлено в розмірі 35 % посадового окладу.

Згідно з Інструкцією "Про порядок додаткової оплати працівників ОВС України за роботу в нічний час", затвердженої наказом МВС України від 30.04.1992 № 235 та Порядком затвердженим наказом МВС України від 17.12.1991 № 530, облік роботи (годин) співробітників, які працюють у нічний час, здійснюється шляхом ведення щомісячних табелів.

Аналогічні положення містяться в Порядку та умовах виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 за № 499, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Інструкція № 499).

Так, п. 3.7.5. Інструкції № 499 встановлено, що облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов`язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин.

Із аналізу наведених правових норм слідує, що в разі залучення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до служби в нічний час, до табеля обліку робочого часу вносилась кількість відпрацьованих в нічний час годин, що було підставою для проведення відповідних доплат.

ОСОБА_1 просить стягнути з УМВС України в Херсонській області доплату за роботу в нічний час за 2004 рік в сумі 186,70 грн, за 2005 рік у сумі 342,75 грн, за 2006 рік в сумі 345,00 грн.

Разом із тим, слід відмітити, що позивач не надає суду жодних доказів несення нею служби в нічний час у період 2005-2006 роки.

Разом із тим наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998 № 41 "Про затвердження Переліку типових документів", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 17.09.1998 за № 576/3016 строк зберігання документів (зведення, відомості, листування) про облік робочого часу визначався 3 роки.

Відповідно до ст. 408 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за № 571/20884 табелям обліку використання робочого часу встановлено строк зберігання 1 рік.

Відповідач стверджує, що в архівному відділі УМВС документи, які підтверджують залучення ОСОБА_1 до роботи в нічний час, відсутні.

Суд зауважує, що позивач, отримуючи грошове забезпечення щомісяця, повинна була знати про невиплату їй доплати за роботу в нічний час та своєчасно звернутись до роботодавця із відповідним запитом про отримання підтверджуючої інформації.

Проте, позивач через 17 років звертається до суду про стягнення недоплаченої доплати за роботу у нічний час.

Своєю бездіяльністю позивач сама унеможливила отримання належних доказів для відновлення її порушеного права.

При вирішенні даного спору суд враховує, що відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте, у разі відсутності (у зв`язку із закінченням терміну зберігання) у відповідача доказів, які можуть підтвердити правомірність позовних вимог, позивач має самостійно надати докази на обґрунтування позову. Наведене випливає зі змісту частини першої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Щодо стягнення матеріальної допомоги за 2005 та 2006 роки, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 04.10.1996 № 926/96 "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати працівників органів внутрішніх справ" (далі - Указ № 926/96 ) (який 01.01.2008 втратив чинність, але діяв на час виникнення спірних правовідносин) передбачено: "З метою впорядкування грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ постановляю: … 2. Виплачувати: … особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення на рік …".

Дана виплата у період дії Указу № 926/96 не пов`язувалась із відбуттям особи у відпустку або написанням будь-якого рапорту чи заяви.

Відтак, суд вважає, що в 2005 та 2006 роках позивачка мала право на отримання матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення.

Посилання відповідача на відсутність фінансування на проведення виплат матеріальної допомоги, є безпідставними, оскільки чинне законодавство не передбачає такої підстави для відмови у виплаті матеріальної допомоги.

Крім того, відповідач не надав суду кошториси або бюджетні призначення установи,в якій працював позивач, на підтвердження своєї позиції, а лист заступника голови ліквідаційної комісії УМВС України у Херсонській області від 02.04.2021 № 493/10/01-2021 суд не бере до уваги, оскільки він складений самим відповідачем, а зазначена у ньому інформація не підтверджена доказами.

Частиною 2 ст. 6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зазначив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувані своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для нього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Суд не приймає аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Бурдов проти Росії".

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Щодо розміру суми стягнення, суд зазначає наступне.

Із наданих суду довідок про нараховане та виплачене позивачу грошове забезпечення за 2005 та 2006 роки слідує, що позивачу матеріальна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась.

Позивач у позові здійснила розрахунок сум матеріальної допомоги, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення за листопад кожного року.

Суд вирішив стягнути належну до виплати позивачу суму за виключенням сплачених та проводить обрахунок суми стягнення, виходячи із нарахованого грошового забезпечення у місяці, що передує виплаті.

Виходячи із наведеного, суд задовольняє позов в частині стягнення із відповідача матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення:

- за 2005 рік у сумі 635,00 грн;

- за 2006 рік у сумі 807,30 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення за 2008-2011 роки, суд зазначає таке.

Указ № 926/96 втратив чинність згідно з Указом Президента України від 18.12.2007 № 1234/2007, тому із 2008 року змінились умови та порядок нарахування і виплати матеріальної допомоги.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надане право надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1.18 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС від 31.12.2007 № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 205/14896 (далі - Інструкція № 499) при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

Відповідно до пункту 2.16 Інструкції № 499 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

За змістом п. 2.17 Інструкції № 499 допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається в разі вибуття в чергову відпустку у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати.

Підставою для надання допомоги для оздоровлення особам рядового чи начальницького складу є наказ про особовий склад, за яким особа рядового чи начальницького складу вибуває в чергову відпустку.

Зі змісту пункту 2.16 (2.17) Інструкції № 499 (у редакціях, чинних протягом 2008 - 2013 років) слідує, що матеріальна допомога для оздоровлення надається особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ один раз на рік. Умовою для надання особі матеріальної допомоги для оздоровлення є наказ по особовому складу про вибуття у щорічну основну відпустку.

При цьому, Інструкцією № 499 не передбачено можливість здійснення цих виплат поза межами періоду, в якому особа перебувала в щорічній основній відпустці та/або подавала рапорт, а також після звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10.05.2019 у справі № 815/714/16.

Суд відмічає, що позивачка не надала суду доказів подання нею мотивованих рапортів або наказів по особовому складу про вибуття у щорічну основну відпустку в 2008, 2009, 2010 та 2011 років.

Відповідач повідомив суду, що не може надати докази перебування позивачки у відпустках за спірний період із наступних підстав.

На підставі ст. 9г Переліку документів, що утворюються в процесі діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій системи МВС України, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом МВС від 04.06.2002 № 519 наказам з кадрових питань (особового складу) щодо надання щорічних оплачу вальних відпусток встановлено строк зберігання - 5 років.

Відповідно до вимог Інструкції з організації архівної роботи в органах внутрішніх справ, внутрішніх військах, навчальних закладах, науково-дослідних установах та організаціях системи МВС України, затвердженої наказом МВС України від 25.05.2006 №530, на архівне зберіганя передавалися документи структурних підрозділів УМВС області постійного, тривалого (понад 10 років) зберігання та по особовому складу.

Варто відмітити, що позивачка просить стягнути суми матеріальної допомоги на оздоровлення в 2008, 2009, 2010 та 2011 роках, а до суду звернулася у 2021 році, тобто через 5 років після закінчення терміну зберігання документів, які підтверджують факт перебування у відпустці за останній рік стягнення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При вирішенні спорів щодо правомірності дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Разом із тим, суд наголошує, що позивачка має доводити доказами обставини, що є підставою для його звернення до суду. Наведене випливає зі змісту ч. 1 ст. 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення та ст. 9 КАС України, якою визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення за 2008, 2009, 2010 та 2011 роки.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за невикористані чергові відпустки за 2008, 2009, 2010, 2011 роки, слід зазначити таке.

Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 р. № 114 (далі - Положення № 114), встановлено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими законодавством (п. 12).

Відповідно до п. 56 Положення № 114 особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров`я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Як вбачається з наказу від 12.12.2012 № 293 о/с "По особовому складу" щодо ОСОБА_1 відсутні відомості про кількість днів відпустки за 2008, 2009, 2010, 2011 роки, які підлягають компенсації, що дає підстави стверджувати про те, що на день звільнення позивачка відпустки використала.

ОСОБА_1 не надала доказів не використання нею чергових відпусток за 2008, 2009, 2010, 2011 роки.

Крім того, відповідач повідомив суду, що не може надати докази перебування позивача у відпустках за спірний період, оскільки ст. 9г Переліку документів, що утворюються в процесі діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій системи МВС України, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом МВС від 04.06.2002 № 519, та становить - 5 років.

При вирішенні даного спору суд враховує, що відповідно до вимог ст.77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте, у разі відсутності (у зв`язку із закінченням терміну зберігання) у відповідача доказів, які можуть підтвердити правомірність позовних вимог, позивач має самостійно надати докази на обґрунтування позову. Наведене випливає зі змісту ч.1 ст.77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Зважаючи на викладене, позивачем не доведено наявності у неї права на отримання компенсації за невикористані дні відпустки, а відтак не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання протиправною бездіяльність УМВС України в Херсонській області щодо ненарахування та невиплати компенсації за невикористані дні відпустки за 2008, 2009, 2010, 2011 роки та нарахування вказаної компенсації.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом стягнення з УМВС України в Херсонській області на її користь матеріальної допомоги за 2005 рік у сумі 635,00 грн та 2006 рік у сумі 807,30 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області ( м. Херсон, вул. Лютеранська, 4) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) матеріальну допомогу за 2005 рік у сумі 635,00 грн, за 2006 рік у сумі 807,30 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.Й. Кисильова

кат. 106030000