Справа № 300/2527/21
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2021 р. справа № 300/2527/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання до їх вчинення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо неврахування страхового стажу за період навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981 та щодо обчислення страхового стажу позивача за період роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі у період з 07.08.1986 по 10.01.1990 без врахування права на пільгове обчислення стажу за роботу в таких районах;

- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981;

- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу роботу в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі із розрахунку: один рік роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців відповідно до трудової книжки:

1) у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті, де ОСОБА_1 у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 виконував роботу на посадах змінний майстер цеху №8 та старшим інженером технологом;

2) у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів, де ОСОБА_1 у період з 06.01.1988 по 10.01.1990 виконував роботу на посаді головний інженер;

- зобов`язати відповідача призначити з 27.02.2020 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нарахувати і виплатити недоотримані позивачем суми пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач при відмові у призначенні пенсії зарахував до його загального трудового стажу роботу у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 та у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовлення меблів у період з 06.01.1988 по 10.01.1990, однак не врахував того, що ОСОБА_1 має право на пільгове обчислення стажу за час роботи в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі і відмовив у зарахуванні стажу у вищевказаних підприємствах як пільговий, а саме один з половиною рік за один рік роботи у таких районах. Позивач вказує, що на підтвердження свого пільгового стажу ним було подано до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області трудову книжку, у якій містяться відповідні записи, а також додатково було надано відповідачу Архівну довідку Муніципальної державної установи «Архів Стартовальського муніципального району» №17-438 від 13.10.2020 та Архівні довідки «Національного Архіву Республіка Карелія» №6755/1-20 від 29.10.2020, №6756/1-20 від 29.10.2020, №6837/1-20 від 28.10.2020. Крім того, позивач вказує на те, що за нормами законодавства, що діяло у час його навчання, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівнювались у правах до студентів вищого навчального закладу, а час навчання ОСОБА_1 на підготовчому відділенні за денною формою навчання не переривав трудового стажу та, як наслідок, відповідно до положень частини 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», час навчання позивача на підготовчому відділенні підлягає зарахуванню до трудового стажу. З урахуванням викладеного, відмову відповідача у зарахуванні навчання на підготовчому відділенні до трудового стажу, а також відмову у зарахуванні пільгового стажу та, відповідно, у призначенні пенсії позивач вважає протиправною, що зумовило його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 25.06.2020. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечила з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с. 29-34). Просила суд в задоволенні позову відмовити та зазначила, що пільги щодо кратного обчислення стажу надаються при умові укладання строкових трудових договорів про роботу в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі на строк не менше трьох років. При цьому, документами, які подані позивачем для призначення пенсії, не підтверджено факт укладення строкових трудових договорів. Щодо позовних вимог про зарахування до загального трудового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту, відповідач зазначає, що час перебування на підготовчому факультеті при вищому навчальному закладі не є навчанням у вищому навчальному закладі, а тому не зараховується до стажу роботи для призначення пенсії. Також відповідачем вказано, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії 04.01.2021, тобто через 10 місяців після досягнення пенсійного віку, а тому відсутні підстави для призначення пенсії з 27.02.2020.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.01.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 12). До заяви додав трудову книжку, у якій містяться відповідні записи (а.с. 9-11), а також додатково було надано відповідачу Архівну довідку Муніципальної державної установи «Архів Стартовальського муніципального району» №17-438 від 13.10.2020 та Архівні довідки «Національного Архіву Республіка Карелія» №6755/1-20 від 29.10.2020, №6756/1-20 від 29.10.2020, №6837/1-20 від 28.10.2020.

Відповідач рішенням від 12.01.2021 за №80 відмовив у призначенні пенсії (а.с. 20-21). Повідомлено, що згідно з наданими документами страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 08 місяців, при цьому до страхового стажу не враховано період проходження підготовчих курсів у Львівському лісотехнічному інституті з 01.12.1980 по 31.08.1981.

Вважаючи таку відмову відповідача щодо незарахування пільгового стажу, а також навчання на підготовчих курсах та, як наслідок, не призначення пенсії позивачу, ОСОБА_1 звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 за №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 названого Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960, з п`яти до трьох років.

Також пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 за №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» зазначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960 зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Отже, відповідно до зазначених нормативно-правових актів, період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до них, з 01.03.1960 зараховується до стажу роботи в 1,5-кратному розмірі при умові, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Абзацами 1 та 2 підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.05 за №22-1 (далі - Порядок №22-1) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637. За період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Аналогічні положення були закріплені в статті 15 Кодексу про працю РСФСР від 09.12.1971, що діяли на момент роботи позивача у районах Крайньої Півночі, згідно яких також визначено, що «Трудовой договор (контракт) есть соглашение между трудящимся и предприятием, учреждением и организацией, по котрому трудящийся обязуется выполнять работу по определенной специальности, квалификации или должности с подчинением внутреннему трудовому распорядку, а предприятие, учреждение, организация обязуется выплачивать трудящемуся заработную плату и обеспечивать условия труда, предусмотренные законодательством о труде, коллективным договором и соглашением сторон».

Відповідно до статті 39 цього Кодексу, «Трудовая книжка является основным документом о трудовой деятельности работника».

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 «Загальні положення» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Суд також звертає увагу, що пенсійний орган зобов`язаний призначати, здійснювати нарахування пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу, ніж положення постанов Пенсійного Фонду України. Зазначений Закон не передбачає надання первинних документів у разі наявності відомостей про роботу в трудовій книжці.

Як уже судом встановлено, на підтвердження наявності трудового стажу в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі позивач надала відповідачу трудову книжку, згідно записів якої позивач працював, серед іншого, у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті та у період з 06.01.1988 по 10.01.1990 у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів (а.с. 9-11).

Відповідні записи у трудовій книжці позивача скріплені підписом вповноваженої особи роботодавця та відповідною печаткою, а також зазначено накази, згідно яких приймався на роботу та звільнявся у спірний період ОСОБА_1 .

Доказів, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачем суду не надано, при цьому, відповідач не оскаржує сам факт роботи позивача у спірний період у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті та у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів, тобто у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Окрім того, позивачем пенсійному органу разом із заявою про призначення пенсії надано інші докази про підтвердження страхового стажу, які також містяться в матеріалах справи, зокрема, Архівну довідку Муніципальної державної установи «Архів Стартовальського муніципального району» №17-438 від 13.10.2020 (а.с. 16) та Архівні довідки «Національного Архіву Республіка Карелія» №6755/1-20 від 29.10.2020 (а.с. 17), №6756/1-20 від 29.10.2020 (а.с. 18), №6837/1-20 від 28.10.2020 (а.с. 19).

Відмовляючи у зарахуванні пільгового періоду роботи у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті та у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів до стажу роботи в районах Крайньої Півночі та, як наслідок, у призначенні пенсії позивачу, відповідач виходив з того, що позивачем не надано підтвердження наявності строкових трудових договорів.

Виходячи з наведених вище положень законодавства, пільгове обчислення страхового стажу для призначення пенсії з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців застосовується за періоди роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР.

Системно проаналізувавши наведені вище норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 07.06.2018 по справі №173/637/17, від 03.07.2018 по справі №302/662/17-а, від 25.09.2018 по справі №554/1723/17, від 18.12.2018 по справі №263/13671/16-а, від 10.01.2019 по справі №352/1612/15а.

Крім того, суд звертає увагу, що записи у трудовій книжці підтверджують факт прийняття позивача на роботу та факт звільнення його з роботи (в даному випадку - по переводу), при цьому звільнення може мати місце і до завершення строку трудового договору, тобто записи у трудовій книжці не підтверджують строк укладеного трудового договору.

Разом із тим, згідно приписів пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», необхідний тільки факт укладення трудового договору.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що періоди роботи позивача у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а саме у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 та у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовлення меблів у період з 06.01.1988 по 10.01.1990 підтверджені записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , копія якої була надана відповідачу разом із заявою про призначення пенсії та долучена до матеріалів адміністративної справи. Відповідач достовірність зазначених записів не заперечує.

Крім того, відповідачу було надано Архівну довідку Муніципальної державної установи «Архів Стартовальського муніципального району» №17-438 від 13.10.2020 (а.с. 16) та Архівні довідки «Національного Архіву Республіка Карелія» №6755/1-20 від 29.10.2020 (а.с. 17), №6756/1-20 від 29.10.2020 (а.с. 18), №6837/1-20 від 28.10.2020 (а.с. 19).

Як наслідок, згаданий вище період роботи ОСОБА_1 з 07.08.1986 по 05.01.1988 та з 06.01.1988 по 10.01.1990 у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі підтверджений записами та відповідними відмітками у трудовій книжці позивача та має бути зарахований до стажу останнього з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців (в 1,5-кратному обчисленні).

Щодо позовних вимог про неврахування страхового стажу за період навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981, то суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону №1788-XII, до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту «е» статті 3 названого Закону, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 за №590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (далі - Порядок).

Підпунктом «і» пункту 109 цього Порядку визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також «навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті «і» зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.

Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені у відповідності до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20.08.1969 за №681 «Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах» та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08.10.1969 за №573.

Цими нормативно-правовими актами передбачалося, що:

1) «при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання...; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців» (пункт 2 зазначених нормативних актів);

2) «на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв`язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій» (пункт 3 зазначених нормативних актів);

3) «слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (пункт 5 та пункт 10 відповідно), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 09.07.1963 за №774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27.07.1963 за №1114».

Пунктом 21 Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженого наказом Міністерства вищої та середньої освіти СРСР від 14.07.1987 за №504 передбачалось, що час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу.

З урахуванням наведеного, суд зауважує, що факт навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981 підтверджується архівною довідкою від 26.02.2021 за №24-31 (а.с. 15), а також записами трудової книжки (зв. ст. а.с. 9). При цьому, оскільки за нормами законодавства, чинними на момент навчання позивача, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом були прирівняні в правах до студентів вищого навчального закладу, час навчання позивача на підготовчому відділенні за денною формою навчання не переривав трудового стажу, а тому цей стаж підлягає зарахуванню до стажу, що враховується при призначенні пенсії.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Суд зазначає, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії була обґрунтована відсутністю необхідного стажу. Зобов`язавши відповідача врахувати пільгові періоди роботи позивача та період навчання на підготовчому відділенні до стажу, суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії. Тому відповідачу слід повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з врахуванням висновків суду про необхідність зарахування спірного періоду роботи до трудового стажу.

Аналогічна правова позиція висловлена Восьмим апеляційним адміністративним судом в постановах від 10.04.2019 у справі №0940/1177/18 та в постанові від 10.11.2020 у справі №300/582/20.

Крім того, суд звертає також увагу, що згідно з частиною 2 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

При цьому, відповідно до положень частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При цьому, 11.03.2020 постановою Кабінету Міністрів України №211 установлений з 12.03.2020 до 03.04.2020 на всій території України карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19). В подальшому карантин неодноразово продовжувався, а за рішенням Уряду від 13.10.2020 дію карантину продовжено до 31.12.2020.

Разом із тим, 17.03.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на запобіганні виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 за №530-IX (далі - Закон №530-IX).

Відповідно до пункту 3 частини 2 Прикінцевих положень Закону №530-IX, з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Статтею 1 Закону України «Про адміністративні послуги» від 06.09.2012 за №5203-VI передбачено, що адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону.

Отже, наведені положення Закону №530-IX застосовуються, в тому числі, при визначенні строків призначення пенсії, встановлених Законом №1058-ІV.

З 01.08.2020 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 за №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до якої адаптивний карантин в Україні продовжений до 31.08.2020.

З огляду на наведене тримісячний строк за призначенням пенсії має обчислюватися з наступного дня після закінчення карантину, тобто з 01.08.2020.

Аналогічна правова позиція висловлена Восьмим апеляційним адміністративним судом в постанові від 09.06.2021 у справі №140/15751/20.

Таким чином, особам гарантовано можливість одержати пенсію, зокрема, за віком із дня, наступного за днем досягнення пенсійного віку, якщо заяву було подано пізніше, але дотримано строки звернення з урахуванням періоду карантину.

Як наслідок, оскільки ОСОБА_1 досягнув пенсійного віку (26.02.2020) під час дії встановленого карантину, то трьохмісячний строк звернення із заявою про призначення пенсії з дня досягнення пенсійного віку розпочався 01.08.2020 та тривав до 01.11.2020.

При цьому, із заявою про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 звернувся 04.01.2021, тобто він пропустив тримісячний строк на звернення для призначення пенсії. Таким чином, суд погоджується із відповідачем щодо відсутності підстав для призначення пенсії з 27.02.2020.

Крім того, із заявою про призначення пенсії кожен може звернутися через Портал Електронних Послуг Пенсійного Фонду України.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зауважує, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем частково доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору в розмірі 681,00 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) про визнання неправомірними дій та зобов`язання до їх вчинення, - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) щодо неврахування страхового стажу за період навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981 та щодо обчислення страхового стажу позивача за період роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі у період з 07.08.1986 по 10.01.1990 без врахування права на пільгове обчислення стажу за роботу в таких районах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до загального трудового стажу період навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до загального трудового стажу роботу у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 та у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів у період з 06.01.1988 по 10.01.1990, тобто у місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі із розрахунку: один рік роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) від 04.01.2021 про призначення йому пенсії за віком із врахуванням висновків суду, а саме із зарахуванням до стажу періоду навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981 та зарахуванням до загального трудового стажу роботу у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 та у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів у період з 06.01.1988 по 10.01.1990, тобто у місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі із розрахунку: один рік роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) частину сплаченого ним судового збору в розмірі 681 (шістсот вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного судуабо через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.