Справа № 695/963/20
Суддя: Степченко М. Ю.
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/963/20

номер провадження 2-а/695/35/21

19 липня 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області В складі:

головуючого судді - Степченка М.Ю.,

за участю:

секретаря с/з - Варданян Л.А., Розпутньої І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира взводу №1 роти №4 БУПП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції Гулого Максима Вікторовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до командира взводу №1 роти №4 БУПП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції Гулого Максима Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить скасувати як протиправну постанову серії ДП18 №575731 від 23.04.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу провадженням закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням усіх доповнень та уточнень, позивач зазначає, що оскаржувана постанова винесена усупереч норм КУпАП, Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306, оскільки швидкість руху автомобіля позивача була виміряна за допомогою лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів «TruCam» 00340, який виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а сертифікат засобів вимірювальної техніки є нечинним з 02.11.2015 року, що унеможливлює його застосування працівниками патрульної поліції з метою вимірювання швидкості руху автомобілів. Крім того, працівниками поліції було порушено порядок процедури фіксації швидкості руху автомобіля, а саме прилад «TruCam» не знаходився стаціонарно на тринозі, а був в руках інспектора, що здійснював фіксацію швидкості під кутом по відношенню до авто, в результаті чого зафіксував помилкову швидкість, окрім того працівники патрульної поліції розміщувались за перехрестям, тобто поза межами дії знаку 5.70, тому безпідставно вимірювали у вказаній зоні швидкість автотранспортних засобів. Матеріали ж справи не містять жодних доказів, що відрізок дороги, на якому позивачем нібито перевищена швидкість, належить до населеного пункту. Також позивач вказує на порушення його прав працівниками поліції при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 12.05.2020 р. відкрито провадження в адміністративній справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 20.07.2020 р. залучено до участі в адміністративній справі в якості співвідповідача - Департамент патрульної поліції.

Командир взводу №1 роти №4 БУПП в Черкаській області старший лейтенант поліції Гулий М.В. надав до суду відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, при цьому вказував, що нормами ст.. 40 ЗУ «Про національну поліцію» не передбачено обов`язку розміщувати лазерний пристрій «TruCam» стаціонарно на тринозі, оскільки останній відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, при цьому автомобіль позивача було зупинено працівниками поліції в межах дії знаку 5.70, а також в межах дії знаку 5.45 «Початок населеного пункту», що виключає доводи позивача. Дорожній знак 5.70 є інформаційно-вказівним, його дія конкретно не визначена та Правилами дорожнього руху не встановлена, відповідно й висновки позивача, що даний дорожній знак діє до найближчого перехрестя є хибними. Крім того, зазначений лазерний вимірювач швидкості отримав сертифікат затвердженого типу, при цьому чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже завезені на територію України та введені в експлуатацію. Придатність даного лазерного вимірювача швидкості стверджується відповідним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/17851, а також експертним висновком від 27.09.2018 року №04/02/03/-3008.

У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав у повному обсязі, при цьому надав суду пояснення, аналогічні поясненням, які вказані у позовній заяві та додаткових поясненнях позивача. Крім того наполягав на тому, що відеозапис, який долучений до матеріалів справи відповідачем є неналежним доказом, оскільки не засвідчений електронним цифровим підписом, а надані відповідачем докази не надають можливості встановити де саме знаходився позивач в момент фіксування правопорушення, тому наполягав, що він рухався за межами населеного пункту із дозволеною швидкістю. У судове засідання 19.07.2021р. позивач не з`явився, але скерував до суду клопотання про проведення судового засідання 19.07.2021 р. без його участі.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні проти доводів позивача заперечував, вказуючи при цьому, що лазерний пристрій «TruCam» відноситься до вимірювачів швидкості, що тримаються в руках, що передбачено в рекомендаціях до його застосування, крім того при спілкуванні із водієм, який надав свої пояснення, останній не заперечував місце вчинення правопорушення, тому схема розташування дорожніх знаків та поліцейського екіпажу надається саме до суду, при цьому додані до матеріалів справи докази повністю стверджують вину позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що 23.04.2020 року командиром взводу 1 роти №4 БУПП в Черкаській області Гулим М.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ДП18 №575731.

Згідно з вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови позивач 07.04.2020 року о 16 год. 25 хв. в с. Благодатне на відрізку автодороги Н-16, а саме 12 км. Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань у населеному пункті, позначеному дорожніми знаками 5.45; 5.46 керував зі швидкістю 73 км. на год. та перевищив встановлену швидкість на 23 км./год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam 00340 та порушив п. 19.9 б. ПДР України.

Вважаючи, що оскаржувана постанова винесена протиправно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 6 ст. 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху, визначених ч. 1 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів та підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною першою ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 12.9 б Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила) визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 , 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За приписами ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Також, в силу вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак).

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, порушення визначеного п. 12.9 б ПДР обмеження швидкості руху встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу TruCam ТС 000340.

На підтвердження вчинення позивачем порушення п. 12.9 б ПДР відповідачем надано до матеріалів справи відеозапис та фотографію, які зроблені за допомогою приладу лазерного вимірювача швидкості TruCam ТС 000340.

Так, на вказаних відеозаписі та фотографії, зроблених за допомогою приладу TruCam ТС 000340, зафіксовано рух транспортного засобу Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 78 км/год, при встановленому ліміті швидкості 50 км/год, та зазначено дату і час фіксації 07.04.2020 о 16:25 год.

Слід відмітити, що відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, - TruCam, у відповідності до п.4 ч.2 ст.283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови. Зокрема, після опису обставин вчиненого правопорушення у постанові зазначено як назву приладу (TruCam), так і серійний номер.

Зазначення інспектором в оскаржуваній постанові неповного номеру технічного приладу, не спростовує порушення позивачем вимог п. 12.9 б Правил дорожнього руху, та є технічною помилкою, яка не впливає на факт доведеності вчинення позивачем по справі адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Доводи позивача про те, що дані з приладу TruCam не можна вважати належними доказами, є необґрунтованими з наступних підстав.

У спірних відносинах предметом доказування є встановлення факту наявності або відсутності факту правопорушення в діях позивача, зокрема перевищення обмеження швидкості руху.

Відповідач, стверджуючи про вчинення позивачем вказаного правопорушення посилається на відеозапис, зроблений за допомогою відповідного технічного засобу TruCam.

Згідно зі ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Можливість використання виробу ТгиСам виробництва Laser Technology Inc. підтверджена експертним висновком від 27.09.2018 № 04/02/03/ 3007 , виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якому зазначено, що в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ІSO/IEС 18033-3:2015 та забезпечено конфіденційність, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Строк дії вказаного експертного висновку до 27.09.2021 р.

Відповідно до додатку до вказаного експертного висновку, в якому перелічено номери зразків об`єкта експертизи, на які розповсюджується дія експертного висновку, включено виріб з серійним номером ТС000340.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/1851 від 19.12.2019, виданого ДП Укрметртестстандарт Мінекономрозвитку України, чинного до 19.12.2020, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000340 (виробник Laser Technology Inc., США), відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах 2 км/год.

Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС000340 пройшов періодичну повірку, сертифікат якої був чинним станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

На противагу вказаному позивач не навів жодних конкретних доказів недійсності чи помилковості показників вказаного приладу як і не зазначив конкретних обставин чи фактів, які б дали підстави суду для обґрунтованого сумніву в належності чи допустимості його показників.

За таких обставин суд вважає, що показання приладу TruCam LT1 20/20 з серійним номером ТС000340 є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення п.12.9 б ПДР України у розмінні ст.ст.73-75 КАС України.

Щодо твердження позивача про те, що оскільки замір швидкості проводився працівником поліції, який тримав технічний прилад TruCam ТС 000340 в руках, вібрація вказаного приладу могла дати більшу похибку, ніж це передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач, то суд вважає, що вказані доводи є неприйнятними з огляду на те, що лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 віднесено до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто вказаний прилад конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач також може бути встановлений на триногу. Зазначене підтверджується листом Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 року №22-38/49.

Крім того, слід зауважити, що в обґрунтування вказаних доводів позивач посилається на норми ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Однак в розумінні вказаної норми, розміщення поліцейськими приладу Trucam з метою фіксації порушень швидкісного режиму в руках не є порушенням вимог чинного законодавства. При цьому вказана стаття Закону не містить прямої вимоги щодо обов`язкового розміщення такого приладу на тринозі.

Доводи позивача щодо знаходження екіпажу поліції за перехрестям, а отже припинення дії дорожнього знаку 5.70 «Фото, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху», що, на його думку, свідчить про відсутність правових підстав для монтування/розміщення автоматичної фототехніки та відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, зокрема, швидкісного режиму, є також невиправданими, оскільки такі правила для інформаційно-вказівних знаків ПДР України не визначено, а таке твердження зводиться тільки до припущень самого позивача без посилання на конкретні норми чинного законодавства. При цьому дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

Крім того, суду не надано доказів, які б вказували на відсутність вказаних знаків на вказаному відрізку дороги на момент винесення оскаржуваної постанови, натомість висловлено лише суб`єктивну думку, яка не має жодного нормативного та доказового підґрунтя.

При цьому відповідачем надано фото зображення наявності дорожніх знаків, які вказують про початок населеного пункту (5.45) та про «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху (5.70).

Крім того суд зауважує, що з доданого відповідачем відео з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що в момент зупинення транспортного засобу під керуванням позивача останньому було повідомлено про знаходження в населеному пункті та вказано де закінчується населений пункт.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, під час зупинки транспортного засобу позивачу було роз`яснено права, передбачені ч. 1 ст.268 КУпАП, вказано на докази по справі, надано сертифікати про повірку технічного засобу та розглянуте клопотання про надання права на правову допомогу.

Поряд з вказаним суд звертає увагу на відмінність у показниках швидкості, вказаних в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності (73 км/год) та на фотознімку з приладу фіксації (78 км/год). Дана відмінність, на думку суду, свідчить про неповне з`ясування відповідачем 1 обставин адміністративної справи, зокрема в частині визначення точної швидкості руху автомобіля позивача, що фактично може вплинути на встановлення факту вчинення правопорушення. Суд вважає, що це є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови з повторним направленням справи на новий розгляд уповноваженій особі.

Щодо позовних вимог в частині закриття провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення, суд вважає, що вони не підлягають до задоволення з огляду на вищевикладене.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України - суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, працівником поліції не в повному обсязі з`ясовані обставини справи, а позивачем в позовній заяві не наведено доказів відсутності складу адміністративного правопорушення, суд вважає за доцільне надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), під час якого необхідно дослідити всі обставини правопорушення з дотриманням встановленого порядку та забезпеченням прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до командира взводу №1 роти №4 БУПП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції Гулого Максима Вікторовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково .

Скасувати постанову командира взводу №1 роти №4 БУПП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції Гулого Максима Вікторовича Серії ДП18 № 575731 від 23.04.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП надіслати до Департаменту патрульної поліції (командиру взводу №1 роти №4 БУПП в Черкаській області старшому лейтенанту поліції Гулому Максиму Вікторовичу) на новий розгляд.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Степченко М.Ю.