Справа № 340/2451/20
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2021 року м. Дніпросправа № 340/2451/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

за участі представника позивача Бойко Я.Р.,

представника відповідача Герасимчук А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року в адміністративній справі №340/2451/20 (головуючий суддя першої інстанції Момонт Г.М.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Девіс» до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови, стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 02.07.2020 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Волинської митниці Держмитслужби, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Держмитслужби про визначення митної вартості товару №UA205050/2020/000055/1 від 29.05.2020 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Волинської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2020/00939;

Також позивач просив стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесену матеріальну шкоду в розмірі 10690,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.05.2020 року декларантом - ТОВ «Бугброк», в інтересах ТОВ «Девіс» подано до Волинської митниці Держмитслужби митну декларацію ІМ40ДЕ №UA205050/2020/022839, відповідно до якої в митному режимі імпорт переміщувався товар кран мобільний на колісному ходу. До митної декларації долучено усі наявні документи, що підтверджують придбання та походження товару, а також вартість (ціну) товару, що імпортується та інші документи необхідні для митного оформлення. На вимогу митниці на підтвердження заявленої митної вартості подано додаткові документи та проведено експертне автотоварознавче дослідження №132/05 від 28.05.2020 року про оцінку транспортного засобу. Проте, митним органом прийнято рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2020/00939 з причин необхідності приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 МД у відповідність до рішення про визначення митної вартості №UA205050/2020/000055/1 від 29.05.2020 року. Рішення про визначення митної вартості товару обґрунтоване тим, що у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість товару визначено за резервним методом згідно ст.64 МКУ. Виходячи з митної вартості визначеної відповідачем на рівні 100300 євро/шт., контролюючим органом нараховано митних платежів на суму 969 498,20 грн.. В зв`язку з цим розмір митних платежів, які позивач повинен сплатити за товар збільшено на 526819,90 грн.. У зв`язку з відсутністю грошових коштів на сплату митних платежів, після прийняття рішення про коригування митної вартості товару, позивав змушений був залучити фінансову гарантію АТКБ «Приватбанк» відповідно до договору-заяви №G0620/7981 від 11.06.2020 року. Визначаючи вартість товару за резервним методом на рівні 100300 євро, відповідач не зазначає, які саме заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, а подані документи містять будь-які розбіжності, неточності, мають ознаки підробки або не містять відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товару. Відхилення відповідачем висновку експертного автотоварознавчого дослідження №132/05 від 28.05.2020 рок, на думку позивача, здійснено необґрунтовано. Крім того, відповідач не вказав на документи, зазначенні у ч.2 ст.53 МК України, і які подані позивачем як декларантом при митному оформленні товару, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка фактично сплачена позивачем за автомобіль. Позивач зазначає, що неподання декларантом документів, що підтверджують витрати страхування, витрат із завантаження товару, з огляду на відсутність таких витрат, жодним чином не свідчить про подання декларантом неповних чи недостовірних відомостей під час митного оформлення товару. Крім того, митницею під час визначення митної вартості товару за резервним методом за ст.64 МК України у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів, протиправно здійснено посилання на сайт AUTOLINE. Більш того, в оскаржуваному рішенні відсутня детальна інформація про те, які саме товари сайту AUTOLINE та з якими технічними характеристиками взято митним органом за основу при визначенні митної вартості товару на рівні 100300 євро. З вказаних підстав позивач вважає оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, протиправними та такими, що належать скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA205050/2020/000055/1 від 29 травня 2020 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA205050/2020/00939.

Стягнуто з Волинської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Девіс» матеріальну шкоду у розмірі 1090,00 грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом при прийнятті рішення не враховано те, що зважаючи на обумовлені сторонами умови поставки ЕХW-SCHIEMERIK, ціна товару не включала додатково понесені витрати на транспортування, страхування та навантаження товару, а тому їх понесення та в подальшому доведення їх розміру покладалось саме на ТОВ «Девіс». Позивачем до митного оформлення подано договір перевезення від 21.04.2020 року, відповідно до п.6.2 якого встановлено, що розмір оплати за наданні транспортні послуги визначається у кожному окремому випадку ставкою перевезення, яка вказана у заявці на перевезення вантажу, що є невід`ємною частиною даного договору. Проте, до митного контролю заявки на перевезення декларантом подано не було. Вказане унеможливлювало перевірку розміру понесених позивачем витрат на перевезення товару, а отже і заявленого розміру митної вартості товару. Крім того, в наданому на вимогу митниці висновку експертного товарознавчого дослідження №132/05 від 28.05.2020 року про оцінку транспортного засобу для дослідження використано оголошення з сайту AUTOLINE, згідно з якими дата виготовлення автокранів не відповідає даті виготовлення автокрана, вартість якого досліджується. Відповідач зауважує, що експертом використано дані щодо вартості автокранів 1988 року та 1997 року випуску, які не є аналогами тому автокрану, що підлягав оцінці, а тому висновок, що підготовлений на недостовірній інформації не може бути таким, що підтверджує певні обставини, зокрема, ринкову вартість транспортного засобу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

09.04.2020 року між ТОВ «Девіс» (покупець) та BIG Machinery B.V. (Нідерланди) (продавець) укладено Контракт №09042020-2, відповідно до умов якого позивачем придбано самохідний кран LTM 1030-2, 30 тон 4 х 4 х 4, номер 00028867, бренд: Liebherr, серійний номер W09262500WEL05163, рік 2004, вага-24000 кг, за ціною - 43500,00 EUR (а.с.22-24 т.1).

Згідно із п.3.1 вказаного Контракту товар поставляється у неробочому стані.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди №1 від 15.04.2020 року до вказаного вище Контракту сторонами змінено умови поставки товару з FCA - SCHIEMERIK 1, 5334 NL VELDDRIEL NETHERLANDS на EXW - SCHIEMERIK 1, 5334 NL VELDDRIEL NETHERLANDS із зобов`язанням здійснити експортне оформлення продавцем (а.с.26).

З метою митного оформлення товару декларантом - ТОВ «Девіс» 20.05.2020 року подано до Волинської митниці Держмитслужби митну декларацію №UА205050/2020/022839, у якій задекларовано товар: кран мобільний на колісному ходу (кол.формула 4 х 4 х 4), виготовлений на базі спеціального шасі, марки Liebherr, модель LTM 1030-2, з висувною стрілою 9.2-30 м, гуськом 8.6-15 м, в комплекті з противагами, який був у використанні, вантажопідйомністю 30 т, серійний номер W09262500WEL05163, двигун - Mercedes-Bens OM 906 LA 6-cylinder diesel, номер - НОМЕР_1 , максимальна швидкість руху - 80 км/г, 2004 року випуску. країна виробництва - Німеччина, не використовується на дорогах загального користування, ціна товару 43500,00 EUR (а.с.143-144).

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості декларантом разом з декларацією подано до митного органу:

- інвойс 2020-04-20 від 15.04.2020 року (а.с.28-30, 150-151 т.1),

- міжнародну автомобільну накладну CMR №UA205050/2020/022501 (а.с.36, 152 т.1),

- платіжне доручення №(MUR)15 від 14.04.2020 року (а.с.33, 153 т.1),

- платіжне доручення №(MUR)15 від 08.05.2020 року (а.с.34, 154 т.1),

- рахунок на оплату №79 від 18.05.2020 року (а.с.161 т.1),

- контракт №09042020-2 від 09.04.2020 року (а.с.22-24, 155-157 т.1),

- специфікацію (а.с.25, 158 т.1),

- додаткову угоду №1 від 15.04.2020 року (а.с.26, 160 т.1),

- договір-доручення №210420/22 на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 21.04.2020 року (а.с.35, 162-164 т.1),

- лист роз`яснення №165/20 від 18.05.2020 року (а.с.61, 166 т.1),

- інформацію про технічні характеристики №16 від 15.05.2020 року (а.с.59, 165 т.1),

- декларацію країни-відправлення №20PL301010Е0376733 (а.с.62, 167 т.1).

Під час здійснення митного контролю відповідачем встановлено, що в інвойсі 2020-04-20 від 15.04.2020 року вказана вартість 43500 євро, в експортній декларації від 17.05.2020 року вказана вартість 43241 євро (по курсу НБП на 15.05.2020 року 1 євро - 4,56 злотих). У зв`язку з перевіркою відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах згідно зі ст.53 МК України декларанту запропоновано у десятиденний термін надати: висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомість про вартість перевезення, навантаження оцінюваних товарів (заявка на перевезення відповідно до п.3.1 договору №210420/22 від 21.04.2020 року); якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (а.с.148 .1).

Відповідно до супровідного листа №18 від 28.05.2020 року декларантом подано до Волинської митниці Держмитслужби:

- договір-заявку №11/05/20 на перевезення вантажу до договору №210420/22 від 21.04.2020 року (а.с.37-38, 170 т.1),

- довідку №051 від 18.05.2020 року (а.с.42, 168 т.1),

- довідку №17 від 21.05.2020 року (а.с.60, 169 т.1),

- висновок експертної організації щодо вартості товару №132/05 від 28.05.2020 року (а.с.43-58, 171-186 т.1).

Рішенням про коригування митної вартості товарів №UA205050/2020/000055/1 від 29.05.2020 року Волинською митницею Держмитслужби визначено митну вартість товару згідно зі ст.64 МК України за резервним методом у розмірі 100300 EUR відповідно до цінової інформації сайту AUTOLINE (а.с.71-72, 141-142 т.1).

Карткою відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2020/00939 відмовлено у митному оформленні (випуску) товару за митною декларацією №UА205050/2020/022839 від 20.05.2020 року задля приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 МД у відповідність до рішення про визначення митної вартості №UA205050/2020/000055/1 від 29.05.2020 року (а.с.70, 145 т.1).

Не погодившись з вказаними рішеннями митного органу, позивач оскаржив їх до суду.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Частиною 1 статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Статтею ст.49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З огляду на положення ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

На підставі ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно із ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На підставі ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.5 ст.54 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що право органу доходів і зборів щодо витребування від декларанта додаткових документів виникає у випадку встановлення ним обставин, які свідчать наявність розбіжностей у документах підтверджуючих митну вартість товарів, перелік яких визначено ч.2 ст.53 МК України, а також ознак підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Як встановлено судом, митним органом виявлено відсутність в поданих декларантом у документах відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та розбіжності у поданих документах.

З огляду на зміст ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

З матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «Девіс» імпортувало товар на умовах поставки EXW (згідно з правилами Інкотермс), що означає не включення до вартості товару витрат на транспортування та страхування, а тому такі витрати підлягають включенню до митної вартості товарів відповідно до ч.10 ст.58 Митного кодексу України.

Зі змісту п.12 та 45 митної декларації №UА205050/2020/022839 від 20.05.2020 року встановлено, що до складу митної вартості товару у сумі 1331843,95 грн. ТОВ «Девіс» включено ціну товару - 43500 євро (1262443,65 грн) та витрати на транспортування товару на митну територію України 69400,00 грн., всього вартість 1331843,95 грн. (а.с.143).

Матеріалами справи підтверджено, що на обгрунтування транспортних витрат ТОВ «Девіс» подано до Волинської митниці ДМС міжнародну автомобільну накладну CMR №UA205050/2020/022501, договір-доручення №210420/22 на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 21.04.2020 року, договір-заявку №11/05/20 на перевезення вантажу до договору №210420/22 від 21.04.2020 року, довідку №051 від 18.05.2020 року, рахунок на оплату №79 від 18.05.2020 року (а.с. 35-38, 42, 152, 161-164, 168, 170).

Відповідно до договору-заявки №11/05/20 на перевезення вантажу до договору №210420/22 від 21.04.2020 року ціна перевезення товару за маршрутом м. Ковель (Україна) - Velddriel (Нідерланди) - м.Кропивницький (Україна) - м.Ковель (Україна) становить 100687,00 грн (а.с.37-38, 170).

У довідці №051 від 18.05.2020 року, виданій перевізником ТОВ «Систалюк Ярослав» зазначено, що транспортні витрати по перевезенню вантажу - самохідного крану Liebherr 1030/2, 2004 року випуску, s/n НОМЕР_2 для ТОВ «Девіс» автомобілем марки Volvo реєстраційний номер НОМЕР_3 / НОМЕР_4 по маршруту: м.Ковель, Волинська область (Україна) - Velddriel (Нідерланди) - м.Кропивницький, Кіровоградська область (Україна) - м. Ковель, Волинська область (Україна), 4558 км, складає 100 687,00 грн. При цьому, Velddriel (Нідерланди) - митний перехід Ягодин (Україна) (1475 км) складає 69 400,00 грн; митний перехід Ягодин (Україна) - м.Кропивницький, Кіровоградська область (Україна) (804 км) складає 31 287,00 грн. Страхування вантажу не проводилося. Завантаження проводилося на території відправника самозаїздом (а.с.168 т.1).

У довідці №17 від 21.05.2020 року, виданій ТОВ «Девіс» зазначено, що страхування вантажу не проводилось (а.с.169 т.1).

Таким чином, позивачем до митного органу подано належні документи, що підтверджують заявлену митну вартість (в т.ч. транспортні витрати) у розмірі 1331843,95 грн..

Також Волинською митницею ДМС зазначено про розбіжність у поданих документах щодо вартості товару, а саме в інвойсі 2020-04-20 від 15.04.2020 року вказана вартість 43500 євро, а в експортній декларації від 17.05.2020 року вартість 43 241 євро (по курсу НБП на 15.05.2020 року 1 євро - 4,56 злотих).

Суд зазначає, що ціна товару - 43500 євро відображена у контракті №09042020-2 від 09.04.2020 року (а.с.22-24, 155-157 т.1), специфікації (а.с.25, 158 т.1), інвойсі 2020-04-20 від 15.04.2020 року (а.с.28-30, 150-151 т.1). Також відповідно до платіжних доручень №(MUR)15 від 14.04.2020 року (а.с.33, 153 т.1) та №(MUR)15 від 08.05.2020 року (а.с.34, 154 т.1) ТОВ «Девіс» сплачено 43500 євро (6000 євро + 37500 євро).

Натомість у декларації країни-відправлення №20PL301010Е0376733 зазначено вартість товару у злотих - 197181,00 (а.с.62, 167 т.1). При цьому, у декларації не відображено курс, за яким проведено розрахунок ціни товару у злотих та станом на яку дату.

Відповідачем здійснено розрахунок ціни товару, відображеної у декларації країни-відправлення №20PL301010Е0376733 за курсом НБП на 15.05.2020 року 1 євро - 4,56 злотих. Однак, суд зауважує, що Національний банк Польщі оприлюднює середній курс валют, у той час як під час розрахунку вартості у злотих декларантом міг використовуватися курс покупки чи курс продажу валюти.

Таким чином, зважаючи на те, що вартість товару у декларації країни-відправлення №20PL301010Е0376733 вказана в іншій валюті (польських злотих), ніж та, що обумовлена домовленістю сторін (євро), при цьому у декларації відсутні дані щодо курсу за яким проводився розрахунок вартості у злотих, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність розбіжностей щодо вартості товару, у документах, поданих для митного оформлення, з чим погоджується колегія суддів.

Більш того, на вимогу митного органу декларантом подано до висновок експертного автотоварозначого дослідження №132/05 про оцінку транспортного засобу від 28.05.2020 року, в якому ціна задекларованого позивачем товару визначена в розмірі 42207,23 грн. (а.с.43-58, 171-186 т.1).

Відповідач вважає вказаний висновок необгрунтованим, осільки експертом для дослідження використано оголошення з сайту AUTOLINE, згідно з яким дата виготовлення автокранів не відповідає даті виготовлення автокрана, вартість якого досліджується.

Колегія суддів не приймає до уваги таке посилання відповідача, оскільки всі характеристики автокранів, що приведені в порівнянні із задекларованим позивачем автокраном збігаються. При цьому, слід звернути увагу, що задекларований позивачем автокран поставлявся у неробочому стані, що відповідає умовам Контракту та не заперечується відповідачем.

В рішенні про коригування митної вартості та в апеляційній скарзі відповідач, як на обгрунтування визначеної митним органом митної вартості задекларованого позивачем товару, в свою чергу посилається також на оголошення з сайту AUTOLINE, згідно якого митну вартість поставлено автокрану скориговано на рівні 100300 евро.

Судом апеляційної інстанції зобов`язано відповідача надати суду витяг з сайту

AUTOLINE, який використовувався митним органом під час визначення митної вартості товару.

На виконання вимог суду відповідачем надано скріншот оголошення з сайту AUTOLINE, щодо одного автокрану Liebherr, модель LTM 1030-2 (а.с. 69-71, т.2).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача не змогла пояснити наявність або відсутність на вказаному сайті на час правовідносин інших оголошень щодо схожего товару.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно використаного митним органом оголошення, технічні характеристики автокрану значно не збігаються з характеристиками задекларованого товару.

Так, задекларований автокран має власну вагу 24000 кг, в той час як автокран, приведений в порівняння, має власну вагу 35000 кг, що свідчить про його більшу потужність та наявність додаткового обладнання, тощо.

Щодо пробігу - 106158 км та напрацювання - 13856 м/год, які зазначені в оголошенні, що вткористанов митним органом, то такі характеритики взагалі не має із чим порівнювати, оскільки задекларований позивачем автокран поставлявся у неробочому стані і такі характеристики йому взагалі не були властиві, а тому і не зазначались.

До того ж, такі суттєві характеристики для крану, як висота підйому вантажу, довжина стріли та можливість її подовження взагалі не визначені в оголошенні.

Вказані обставини представником відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції не заперечувались та не спростовані.

Зазначене спростовує висновки митного органу провизначення митної вартості за резервним методом на підставі цінової інформації сайту AUTOLINE на рівні 100300 евро.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позивач надав відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору.

Зважаючи на те, що позивачем доведено факт подання достатніх відомостей для застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товару, який імпортуються, а відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності обрання резервного методу визначення митної вартості товару, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування рішення Волинської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA205050/2020/000055/1 від 29.05.2020 року і картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні виписки чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA205050/2020/00939.

Стосовно вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби на користь ТОВ «Девіс» понесену матеріальну шкоду в розмірі 10690,00 грн, суд зазначає наступне.

Позивачем зазначено, що до складу матеріальної шкоди в сумі 10690,00 грн. відноситься сплата комісії банку в розмірі 1090,00 грн. за надання фінансової гарантії та оплата послуг стоянки транспортного засобу у розмірі 9600,00 грн..

Рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача оплати послуг стоянки транспортного засобу у розмірі 9600,00 грн. сторонами не оскаржується, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.

Щодо матеріальної шкоди зі сплати комісії банку в розмірі 1090,00 грн. за надання фінансової гарантії, апеляційний суд зазначає про таке.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.2 ст.30 МК України шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю митних органів або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов`язків, відшкодовується цими органами, організаціями у порядку, визначеному законом.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. При цьому доведення наявності таких умов покладається на позивача, який звернувся про стягнення шкоди.

Викладене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.11.2020 року у справі №826/11976/15 (провадження №К/9901/8041/18).

Частиною 7 статті 55 Митного кодексу України передбачено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.306 МК України фінансові гарантії є способом забезпечення сплати митних платежів.

З огляду на п.1 ч.1 ст.309 МК України надання фінансової гарантії, виданої гарантом (гарантія, що надається у вигляді документа) є однією із форм забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією.

Таким чином, у разі прийняття митним органом рішення про корегування митної вартості товарів, сплата митних платежів або надання фінансових гарантій, є обов`язковою умовою для випуску товару у вільний обіг.

Судом встановлено, що після прийняття Волинською митницею Держмитслужби рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2020/000055/1 від 29.05.2020 року та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2020/00939, декларантом подано до Волинської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA205050/2020/025472 від 10.06.2020 року (а.с.193-194 т.1) до якої додано фінансову гарантію АТ КБ «Приватбанк» від 01.06.2020 року №G0520/7437 на суму 522000,00 грн (а.с.84, 191 т.1).

Карткою відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2020/00960 відповідачем відмовлено у прийнятті митної декларації №UA205050/2020/025472 від 10.06.2020 року, оскільки порушено вимоги п.13 ст.309 МК України щодо забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією (а.с.86, 195-196 т.1).

16.06.2020 року декларантом подано до Волинської митниці ДМС митну декларацію №UA205050/2020/026346 від 16.06.2020 року,, до якої додано фінансову гарантію АТ КБ «Приватбанк» від 12.06.2020 року №G0620/7981 на суму 545000,00 грн (а.с.89, 91,192 т.1).

Фінансова гарантія надана ТОВ «Девіс» АТ КЬ «Приватбанк» за договором-заявою №G0620/7981 про надання гарантії від 11.06.2020 року . З огляду на зміст договору за надання гарантії сплачується комісія у сумі 1090,00 грн (а.с.87-88, 188, зворот т.1).

Відповідно до платіжного доручення №113 від 11.06.2020 року ТОВ «Девіс» сплачено АТ КБ «Приватбанк» комісію у сумі 1090,00 грн за гарантією №G0620/7981 (а.с.90 т.1).

Таким чином, комісія у розмірі 1090,00 грн сплачена ТОВ «Девіс» за фінансовою гарантією №G0620/7981.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що сплата ТОВ «Девіс» комісії АТ КБ «Приватбанк» за надання фінансової гарантії №G0620/7981 від 11.06.2020 року безпосередньо пов`язана з випуском імпортованого товару у вільний обіг та є наслідком прийняття Волинською митницею ДМС рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2020/000055/1 від 29.05.2020 року та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2020/00939, визнаних судом протиправними, а тому позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди в частині суми комісії у розмірі 1090,00 грн. підлягає задоволенню.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року в адміністративній справі №340/2451/20 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року в адміністративній справі №340/2451/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 липня 2021 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак