Справа № 640/15066/21
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

19 липня 2021 року місто Київ №640/15066/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олга-Торг»

до Головного управління Державної податкової служби у у Сумській області,

Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Олга-Торг» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.12.2020 №1, №1, 1 та №1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Олга-Торг» залишено без руху і встановлено десятиденний строк для усунення недоліків в позовній заяві з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Так, в ухвалі суду від 07.06.2021 судом наголошено, що позивачеві необхідно доплатити суму судового збору в розмірі 20 000, 00 грн відповідно до заявлених позовних вимог та надати суду докази сплати судового збору у повному обсязі, згідно з приписами чинного законодавства, а також надати суду обґрунтування строків звернення з даним позовом чи заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з відповідними доказами.

До Окружного адміністративного суду міста Києва 30.06.2021 від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 07.06.2021 про залишення позовної заяви без руху.

Так, в обгрунтування строків звернення до суду позивачем зазначено про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Олга-Торг» фактично не мало можливості здійснити оскаржувальні дії в строки, передбачені законодавством України у зв`язку з карантином, запровадженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, що виключало можливість постійного моніторингу вхідної кореспонденції та оперативного прийняття рішення про можливість звернення з позовною заявою до суду.

Ознайомившись із клопотанням позивача про поновлення строків звернення до суду, суд зазначає наступне.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Статтею 56 Податкового кодексу України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 102.2 статті 102 Податкового кодексу України визначені випадки, коли грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Отже, пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу. Водночас пунктом 56.19 статті 56 Податкового кодексу України, за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яким вважається адміністративне оскарження відповідного рішення контролюючого органу, встановлено скорочений строк звернення до суду.

Так, відповідно до пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України в разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зі змісту пунктів 56.2, 56.3, 56.18 статті 56, пункту 57.3 статті 57 ПК України вбачається, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених пунктом 56.17 статті 56 ПК України. Строк для подачі первинної скарги за загальним правилом становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 року у справі №500/2486/19 дійшов висновку, що норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Відтак, для забезпечення узгодженості судової практики з висновком, викладеним у постанові від 26.11.2020 року у справі №500/2486/19, Верховний Суд зазначає, що під час вирішення тотожних спорів повинні враховуватися наведені висновки щодо застосування норм права.

Водночас, позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору і як наслідок, рішеннями Державної податкової служби України від 02.04.2021 оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

Позивач звернувся з позовною заявою безпосередньо до суду лише 28.05.2021, що підтверджується відміткою на конверті, в якому було надіслано позовну заяву до суду.

Щодо посилання позивача на карантин, запроваджений Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19" від 11.03.2020 №211, суд зазначає наступне.

З 17.07.2020 набрали чинності зміни до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України відповідно до Закону від 18.06.2020 № 731-ІХ, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Таким чином, законодавець змінив підхід до питання продовження строку. Учасник справи має право на поновлення строку, у разі подання відповідної заяви та у разі надання доказів неможливості вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк через впровадження карантину.

Посилання позивача на Постанову від 11.03.2020 №211 є необгрунтованими, адже вказана постанова наразі вичерпала свою дію, фактично втративши свою юридичну силу (згідно з пунктом 1 строк її дії завершився 22.05.2020, тобто вона остаточно вичерпала свою дію).

При цьому, суд зазначає, що доказів на підтвердження поважності причини пропуску місячного строку звернення до суду матеріали справи не містять.

Так, одним із елементів права на суд є право на доступ до суду, який означає, що особа повинна мати можливість подати справу на розгляд, а суд повинен розглянути її без зайвих та неналежних правових чи практичних перешкод.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, що дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених законодавством певних процесуальних дій.

Згідно сталої практики Верховного Суду причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Крім того, інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, враховуючи вище викладене, клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду є необгрунтованим.

З приводу пояснень позивача про те, що розрахунок ціни позову визначався позивачем від загальної ціни позову, яка становить 107 157,80 грн, а тому у зв`язку з зазначеним доплата судового збору у розмыры 20 000,00 грн не вимагається, суд зазначає наступне.

Як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує податкові повідомлення-рішення від 30.12.2020 №1 на суму 17 000,00 грн, №1 на суму 17 000,00 грн, 1 на суму 1 729 462,70 грн (штрафні санкції) та №1 на суму 17 000,00 грн.

Судом встановлено, що, оскаржуючи вказані податкові повідомлення-рішення на загальну суму 1 734 562,70 грн, розмір судового збору, що підлягає сплаті становить 22 270,00 грн., однак позивачем відповідно до платіжного доручення від 25.05.2021 сплачено лише 2 270, 00 грн.

Таким чином, наведене свідчить, що позивачем не виконано вимог ухвали суду від 07.06.2021 та не надано до суду доказів сплати судового збору у загальному розмірі 22 270,00 грн (з урахуванням раніше сплаченого судового збору) за вимогу майнового характеру.

Згідно з резолютивною частиною ухвали суду від 07.06.2021 позивач був попереджений про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на встановлені обставини, ненадання позивачем доказів сплати судового збору у повному розмірі, відсутності доказів щодо поважності пропущення позивачем строку звернення до суду, слід дійти висновку про невиконання позивачем вимог ухвали суду від 07.06.2021, а тому позовна заява підлягає поверненню.

Згідно частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, приписами Закону України "Про судовий збір", суд,-

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Олга-Торг».

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви невідкладно надіслати позивачеві разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

3. Довести до відома позивача, що у відповідності до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.