Справа № 160/5030/21
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року Справа № 160/5030/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/300280/1 від 09.12.2020р., -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2021р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби та, з урахуванням виправленої позовної заяви від 12.04.2021р., просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/300280/1 від 09.12.2020р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він не погоджується із оспорюваним рішенням про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/300280/1 від 09.12.2020р., оскільки 17.11.2020р. ним в Грузії було придбано автомобіль BMW Х6 М, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , за 19000 (дев`ятнадцять тисяч) доларів США, при цьому, даний автомобіль бувший у використанні, після перебування у воді (затоплення), електронника КТЗ перебувала в непрацездатному стані, потребувала ремонту, двигун не заводився, а тому його було доставлено до зони митного огляду Київської митниці на лафеті, відповідно його вартість була нижче ніж нового; під час митного оформлення наведеного автомобілю в митних деклараціях UA100530/2020/061434 від 09.12.2020р. та UA100530/2020/061555 від 10.12.2020р. декларантом в графі 31 під час опису товару було використано шаблонний опис: відновлений після стихійного лиха/затоплення, проте, вказаний шаблон не відповідає дійсності, так як згідно доданих до митних декларацій документів, зокрема, додаткового аркушу до Акта про проведення огляду, вбачається, що BMW модель Х3М номер кузова НОМЕР_1 прибув до Одеської митниці ДФС - після перебування у воді, а документи, на підставі яких був зроблений висновок - відновлений після стихійного лиха/затоплення відсутні; на момент продажу в угоді №1887153 від 17.11.2020р. показників одометра не зазначено, при перетині кордону з додаткового аркушу до Акта про проведення огляду показник одометру становив 68478 км., інформація щодо показника одометру 65000 км. слідує з інформації про продаж даного транспортного засобу розміщеному на сайті (про що зазначено в оскаржуваному рішенні) і є невідомою позивачу; згідно Висновку експертного товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу Звіт №КТЗ - 201203/3 від 03.12.2020р. ФОП ОСОБА_2 ринкова вартість автомобіля BMW Х6 М, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 станом на 03.12.2020р. становить 735 807.00 гри., відповідно 25875,26 доларів США., даний звіт складено згідно Додатку №2 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів №142/5/2092 від 24.11.2016р., а тому у ньому відсутня певна інформація, зокрема, висновок щодо існуючого використання, наведене спростовує порушення п.4.4, п.5.5 Методики товарознавчої експертизи №142/5/2092 від 24.11.2016р., яке зводиться до відсутності в звіті експерта фотографій пошкоджених частин КТЗ; згідно з довідкою про транспортні витрати по доставці автомобіля BMW Х6 М останні складають 700 доларів США; відповідно до першої митної декларації UA100530/2020/061434 від 09.12.2020р., за якої було відмовлено у випуску товару, декларантом було зазначено відомості про вартість товару - 645 904,40 грн. (23 000,00 доларів США, курс валюти 28.0828), що на 4 000 доларів США перевищувало фактичну суму придбання транспортного засобу; з оспорюваного рішення вбачається, що митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 МК України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого транспортного засобу за МД від 29.11.2019р. № UA500650/2019/066200-1 з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року і становить 40778 доларів, за якою оформлювався товар: BMW,- модель - Х6М,- номер кузова - НОМЕР_2 ,- модельний рік- 2017р, проте, як зазначає позивач, транспортні засоби не є схожими, а відтак, митна вартість не є обґрунтованою; витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, вказані висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015р. по справі №21-53а15; позивачем подано достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, які наведені в ч.2 ст.53 Митного кодексу України, а тому відповідач безпідставно обрав другорядні методи визначення митної вартості.

Ухвалою суду від 11.05.2021р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача, зокрема, надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст. ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України та виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.103).

15.06.2021р. та 17.06.2021р. засобами електронного зв`язку, на виконання вищенаведеної ухвали суду, від відповідача надійшов письмовий відзив на позов, у якому останній просить відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що 09.12.2020р. декларантом до митного оформлення було подано ЕМД №UA100530/2020/061434 з метою імпорту товару «Автомобіль легковий, бувший у використанні, відновлений після стихійного лиха (затоплення), марка BMW, модель Х6М, номер шасі НОМЕР_1 , рік випуску 2016», митну вартість товару визначено декларантом самостійно за резервним (6) методом на рівні 23000,00 доларів за одиницю, для підтвердження якої до митної декларації було надано наступні документи: рахунок-фактура №1887153 від 17.11.2020; акт про проведення огляду; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 15.06.2020; виписка з мережі Інтернет, щодо продажу пошкодженого транспортного засобу на аукціоні в США, інших документів, крім зазначених до митного оформлення ні позивачем, ні декларантом не було подано до зазначеної митної декларації. Митницею було проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості, митне оформлення яких вже здійснено, за результатами якої встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів, при цьому, відповідно до графи 43 митної декларації, декларантом застосовано резервний метод визначення митної вартості, проте, документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення не подані до митного оформлення, також і до митного оформлення декларантом не подано документ про оплату оцінюваного товару, що передбачено ч.2 ст.53, ч.1 ст.368 митного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України декларанту надіслано повідомлення про необхідність надання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; копію митної декларації країни відправлення (повний текст). На вимогу митного органу додатково надано висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (Звіт №КТЗ 201203/3 від 03.12.2020), який не може бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару, оскільки висновок про вартість оцінюваних товарів ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товарів лише із одного джерела -«www.copart.com», при цьому, експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товару із інших джерел, а долучені до звіту додатки не містять інформацію про ціну продажу транспортного засобу, у зв`язку із чим не можуть бути використані для розрахунку середньої ціни купівлі ідентичного транспортного засобу; у звіті відсутні фотографічні зображення, що відображають технічний стан, характер та обсягів пошкоджень транспортного засобу, що впливають на розрахунок його вартості; при огляді транспортного засобу, експерт приходить до висновку що транспортний засіб не на ходу, що суперечить гр.31 митної декларації (відновлений); згідно інформації про продаж даного транспортного засобу автомобіль мав показник одометра 65000 км, при перетині кордону даний показник становив 68478 км., тобто, транспортний засіб здійснював переміщення своїм ходом; вартість товару, що визначена згідно звіту становить 735807,00 грн., зазначені відомості не збігаються із числовими значеннями заявленої вартості. У зв`язку із неподанням декларантом документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості №UA100000/2020/300280/1 від 09.12.2020р., митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 МК України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органами доходів та зборів митній вартості схожого товару за МД від 29.11.2019 №UA500650/2019/066200. При цьому, відповідач вказує на те, що 10.12.2020р. декларантом було подано ЕМД №UА100530/2020/061555 відповідно до якої товар задекларовано за визначеною митницею митною вартістю та при цьому сплачено всі належні митні платежі, виходячи з даної митної вартості, тобто декларант погодився із митною вартістю визначеною митницею, що узгоджується із висновками Верховного Суду у справі 816/2397/17 (а.с.107-113, 130-136).

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається 12.07.2021р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

17.11.2020р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 була укладена Угода №1887153 По передачі права власності на механічний транспортний засіб, а саме: марки BMW, модель Х6М, номер шасі НОМЕР_1 , рік випуску 2016, зі змісту якої вбачається, що вартість угоди становить 19000 доларів США та передача предмета угоди набувачеві відбувається після отримання вартості предмета угоди (а.с.8-11,62-69,119-120,141-142).

09.12.2020р. представником ОСОБА_1 було подано ЕМД №UA100530/2020/061434 з метою митного оформлення транспортного засобу - автомобіль легковий, призначений головним чином для перевезення людей, бувший у використанні, відновлений після стихійного лиха/затоплення: марка - BMW, модель - Х6М, номер кузова - НОМЕР_1 ; тип двигуна - бензиновий, робочий об`єм циліндрів двигуна - 4398 см3, тип кузова - АС/універсал, колір - синій, рік виготовлення -2016, митна вартість товару визначена декларантом за резервним методом у розмірі 645904,40 грн. (23000 дол. США за курсом 28,0828), що підтверджується змістом копії відповідної декларації, наявної в матеріалах справи (а.с.30-31,84-85,118,140).

Разом з вказаною вище ЕМД для підтвердження визначення митної вартості ввезеного товару позивачем були надані наступні документи, а саме: рахунок-фактура 1887153 від 17.11.2020р., акт про проведення митного огляду товарів №UA500100/2020 від 30.11.2020р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 15.06.2020, виписки з мережі Інтернет, фото, сертифікат відповідності, що підтверджується змістом ЕМД від 09.12.2020р. та документами наявними у справі (а.с.8-11,16-21,30-31,36-40,62-75, 84-85,118-121,140-143).

У ході проведення митного контролю і митного оформлення товару за ціною договору (основний метод) митницею було здійснено перевірку заявленої митної вартості за результатами якої митним органом були виявлені розбіжності у поданих документах, а саме:

- відповідно до графи 43 митної декларації, декларантом застосовано резервний метод визначення митної вартості, проте документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення не подані до митного оформлення;

- до митного оформлення декларантом не подано документ про оплату оцінюваного товару, що передбачено ч.2 ст.53, ч.1 ст.368 митного кодексу України;

- до митного оформлення не подано документи, що містять відомості про перевезення оцінюваного товару до митного кордону України;

- ціна на аналогічний (ідентичний) транспортний засіб перевищує фактичну ціну даної зовнішньоекономічної операції.

У зв`язку з чим декларанту запропоновано надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; копію митної декларації країни відправлення (повний текст) (а.с.122-123, 124-126,144-145,146-148).

На наведене повідомлення №1 митниці представник декларанта надав звіт №КТЗ-201203/3 від 03.12.2020р. щодо визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу та повідомив митний орган про неможливість надання інших додаткових матеріалів (а.с.123-зворот, 145-зворот).

За результатами розгляду додатково поданого декларантом звіту, митницею було встановлено, що Звіт №КТЗ 201203/3 від 03.12.2020 не може бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару, оскільки висновок про вартість оцінюваних товарів ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товарів лише із одного джерела -«www.copart.com», при цьому, експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товару із інших джерел, а долучені до звіту додатки не містять інформацію про ціну продажу транспортного засобу, у зв`язку із чим не можуть бути використані для розрахунку середньої ціни купівлі ідентичного транспортного засобу; у звіті відсутні фотографічні зображення, що відображають технічний стан, характер та обсягів пошкоджень транспортного засобу, що впливають на розрахунок його вартості; при огляді транспортного засобу, експерт приходить висновку що транспортний засіб не на ходу, що суперечить гр.31 митної декларації (відновлений); згідно інформації про продаж даного транспортного засобу автомобіль мав показник одометра 65000 км, при перетині кордону даний показник становив 68478 км., тобто, транспортний засіб здійснював переміщення своїм ходом; вартість товару, що визначена згідно звіту становить 735807,00 грн., зазначені відомості не збігаються із числовими значеннями заявленої вартості (а.с.153-154).

На наведене повідомлення митниці №2 представник декларанта повідомив митний орган про неможливість надання інших додаткових матеріалів (а.с.154).

09.12.2020р. митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за №UA100000/2020/300280/1 за змістом якого, митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 МК України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органами доходів та зборів митній вартості схожого товару за МД від 29.11.2019 №UA500650/2019/066200 на рівні 40778 доларів (а.с.32-33,86-87).

Правомірність прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів за №UA100000/2020/300280/1 від 09.12.2020р. є предметом розгляду у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши норми чинного законодавства України, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Згідно до ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Тобто, митниця, у разі виникнення сумнівів щодо достовірності відомостей, що містяться в документах, поданих митному органові, має право витребувати у декларанта додаткові документи, що є її правом, здійсненим у межах повноважень.

Безумовно, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості.

В той же час, у разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов`язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки.

При цьому, за нормами п.2 ст.52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Також у відповідності до п.2 ст.53 Митного кодексу України документами, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Окрім того, частиною 1 статті 368 Митного кодексу України визначено, що для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

У відповідності до вимог ст. 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Також при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - п.5 ч.10 ст. 58 Митного кодексу України.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально - п.21 ст. 58 Митного кодексу України.

Аналізуючи вказані норми митного законодавства, можна дійти висновку, що саме на декларанта покладено обов`язок надавати митному органу під час митного оформлення товару банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та обраний метод визначення митної вартості і містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, при цьому, такими платіжними документами можуть бути касові або товарні чеки, ярлики, інші документи, які містять відомості щодо вартості товару, який ввозиться на територію України та використані декларантом документи повинні бути об`єктивними, підтвердженими документально та піддаватися обчисленню, також підлягають включення до ціни товару і витрати на його транспортування, які не були включені до ціни товару, а у разі, якщо дані, які містяться у поданих документах, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації, митний орган має право вимагати від декларанта надання перекладу цих документів українською мовою.

Як встановлено судом із наявних в матеріалах справи документів, 17.11.2020р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 була укладена Угода №1887153 По передачі права власності на механічний транспортний засіб, а саме: марки BMW, модель Х6М, номер шасі НОМЕР_1 , рік випуску 2016, зі змісту якої вбачається, що вартість угоди становить 19000 доларів США (а.с.8-11,62-69,119-120,141-142).

09.12.2020р. представником позивача була подана ЕМД №UA100530/2020/061434 з метою митного оформлення вищенаведеного транспортного засобу, митна вартість товару визначена декларантом за резервним методом (6 метод) у розмірі 645904,40 грн. (23000 дол. США за курсом 28,0828) - (а.с.30-31,84-85,118,140).

В подальшому, в межах проведення митної консультації декларантом митному органу було надано Звіт №КТЗ 201203/3 від 03.12.2020 щодо підтвердження ринкової вартості колісного транспортного засобу - ввезеного позивачем автомобіля, зі змісту якого вбачається, що вартість товару визначена згідно звіту становить 735807,00 грн., (а.с.23-27, 77-81,124-126,146-148).

Так, на підтвердження заявленої вартості товару (придбаного автомобілю), визначеної декларантом самостійно за резервним методом (6 метод) у розмірі 645904,40 грн. (23000 дол. США за курсом 28,0828), останнім було подано до митного оформлення наступні документи, а саме: рахунок-фактура 1887153 від 17.11.2020р., акт про проведення митного огляду товарів №UA500100/2020 від 30.11.2020р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 15.06.2020, виписки з мережі Інтернет, фото, сертифікат відповідності, що підтверджується змістом ЕМД від 09.12.2020р. та документами наявними у справі (а.с.8-11,16-21,30-31,36-40,62-75, 84-85,118-121,140-143).

При цьому, зі змісту вищенаведених документів вбачається, що вони не містять інформації, що підтверджує заявлену декларантом митну вартість автомобіля і обраний метод її визначення - 6 метод (резервний), а не за ціною договору (1 метод).

Аналіз вказаних документів свідчить про наявність очевидних розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості автомобілю, а саме: в митній декларації митна вартість ввезеного автомобіля зазначена у розмірі 23000 дол. США, в Угоді №1887153 від 17.11.2020р. По передачі права власності на механічний транспортний засіб - 19000 дол. США, у Звіті експерта №КТЗ 201203/3 від 03.12.2020р. - 735807,00 грн. (26201,34 дол. США за курсом 28,0828).

Отже, надані позивачем вищенаведені документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товару та методу його визначення (резервний метод був обраний декларантом самостійно для визначення митної вартості ввезеного автомобіля).

З огляду на наведене, у митного органу виникли сумніви щодо правильності визначення декларантом митної вартості оцінюваного товару (автомобілю) ввезеного позивачем на територію України, що є обґрунтованою підставою для витребування у позивача додаткових документів у межах проведення процедури консультації між митним органом та декларантом, зокрема, документів, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; копію митної декларації країни відправлення (повний текст) (а.с.122-123, 124-126,144-145,146-148).

Так, зі змісту поданого декларантом в межах проведення митної консультації Звіту №КТЗ 201203/3 від 03.12.2020 щодо підтвердження ринкової вартості колісного транспортного засобу вбачається, що наведений звіт не підтверджує митну вартість товару, визначену декларантом самостійно у ЕМД №UA100530/2020/061434 від 09.12.2020р. за резервним (6) методом у розмірі 645904,40 грн. (23000 дол. США за курсом 28,0828), так як вартість товару, що визначена згідно звіту становить 735807,00 грн., що не збігаються із числовими значеннями заявленої вартості (а.с.23-27,30-31,77-81,84-85,118,124-126,140, 146-148).

При цьому, на повідомлення митниці №2 щодо неможливості використати Звіт №КТЗ 201203/3 від 03.12.2020 як документ, що підтверджує митну вартість товару, представник декларанта повідомив митний орган про неможливість надання інших додаткових матеріалів (а.с.154).

Отже, із наведеного судом встановлено, що при митному оформленні товару позивачем до митного органу не було надано повних та достовірних документів, що підтверджують самостійно визначену декларантом митну вартість придбаного автомобілю та обраний метод її визначення (в ЕМД самостійно зазначено 6 метод, а не 1 метод), з урахуванням аналізу вищенаведених документів та аналізу норм митного законодавства України.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що із наданих позивачем до митного оформлення документів неможливо було встановити умови оплати (з урахуванням того, що позивачем до митного оформлення документи були надані німецькою мовою та перекладів надано не було), неможливо визначити чи проведена оплата за товар у відповідності до вимог ч.4, ч.5 ст.58 МК України, якими передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відсутність документів, що підтверджують здійснення Покупцем всіх платежів на користь Продавця унеможливлюють підтвердження числового значення митної вартості імпортованих товарів.

Неподання декларантом для митного оформлення всіх необхідних документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару (автомобілю) і обраний метод її визначення, унеможливило перевірку числового значення заявленої митної вартості та перевірки відомостей щодо обраного декларантом методу її визначення.

Отже, за таких обставин, необхідність здійснити перевірку даних, зазначених у ЕМД та їх уточненні, є очевидною.

Недостатність інформації для підтвердження заявленої позивачем митної вартості у наданих ним документах, розбіжності у числових значеннях складової митної вартості товару у наданих позивачем документах унеможливили застосування першого методу.

В той же час, згідно ст.59 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5- 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

За приписами статті 60 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Частиною 1 ст.62 Митного Кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з положеннями цієї статті на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування цієї статті та статті 63 цього Кодексу може бути зворотною.

За приписами ст.63 наведеного Кодексу, передбачено, що для визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) за основу береться надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформація про їх вартість, яка повинна складатися із сум:

1) вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються;

2) обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну;

3) загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях згідно положень ст.64 Митного кодексу України.

Так, як встановлено судом, митним органом було проведено процедуру консультацій з декларантом з метою визначення митної вартості товару (автомобілю) придбаного позивачем та застосовано послідовність методів визначення вартості товару, що підтверджується змістом оспорюваного рішення та не спростовано позивачем жодними належними, достатніми та достовірними доказами у відповідності до вимог ст.ст.72-76 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з неможливістю застосування методів щодо ідентичних та подібних товарів, методів віднімання та додавання, що обґрунтовано у оспорюваних рішеннях, митним органом митна вартість наведеного вище транспортного засобу була скоригована за резервним методом (6 метод), із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 МК України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органами доходів та зборів митній вартості схожого товару за МД від 29.11.2019 №UA500650/2019/066200 на рівні 40778 доларів (а.с.32-33,86-87)

Отже, виходячи із встановлених наявних у поданих позивачем документах до митного оформлення розбіжностей, а також відсутність документів у позивача, що підтверджують визначену декларантом самостійно митну вартість товару за резервним методом у розмірі 645904,40 грн. (23000 дол. США за курсом 28,0828) та обраний метод її визначення, що викликають сумніви у визначенні митної вартості товару, яка була заявлена позивачем за вищевказаною ЕМД та не надання позивачем додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару (автомобілю), що унеможливлює підтвердження числового значення митної вартості товарів, суд приходить до висновку, що прийняття посадовою особою відповідача оспорюваного рішення про коригування митної вартості товару з урахуванням вищенаведених розбіжностей у документах, які не усунуті були позивачем, є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам Митного кодексу України.

Зазначена правова позиція узгоджується і з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 22.10.2019р. у справі №1.380.2019.000630 (адміністративне провадження №К/9901/20037/19).

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, ч.1 ст.77 наведеного Кодексу, покладає обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Однак, позивачем у позові не наведено жодних підстав та не додано до позову будь-яких доказів на підтвердження протиправності прийнятого митним органом оспорюваного рішення з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та обставин справи, встановлених судом.

При цьому, судом відхиляються та не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення посилання позивача на те, що придбаний ним автомобіль було доставлено до зони митного огляду Київської митниці на лафеті, відповідно його вартість була нижче ніж нового, оскільки вказані твердження позивачем жодними доказами не підтверджені в порушення вимог ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом критично надається оцінка посиланням позивача на те, що під час митного оформлення вищезазначеного автомобілю в митних деклараціях UA100530/2020/061434 від 09.12.2020р. та UA100530/2020/061555 від 10.12.2020р. декларантом в графі 31 під час опису товару було використано шаблонний опис: відновлений після стихійного лиха/затоплення, проте, вказаний шаблон не відповідає дійсності, так як згідно доданих до митних декларацій документів, зокрема, додаткового аркушу до Акта про проведення огляду, вбачається, що BMW модель Х3М номер кузова НОМЕР_1 прибув до Одеської митниці ДФС - після перебування у воді, а документи, на підставі яких був зроблений висновок - відновлений після стихійного лиха/затоплення відсутні, оскільки такі відомості - «відновлений після стихійного лиха/затоплення» - були самостійно зазначені декларантом у поданій митний декларації від 09.12.2020р. №UA100530/2020/061434 (а.с.30-31,84-85,118, 140), а не зазначені митним органом.

Є безпідставними і посилання позивача, як на підтвердження правильності визначення ним митної вартості ввезеного автомобілю, на Висновок експертного товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу Звіт №КТЗ - 201203/3 від 03.12.2020р. ФОП ОСОБА_2 , згідно якого ринкова вартість автомобіля BMW Х6 М, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 станом на 03.12.2020р. становить 735 807.00 гри., відповідно 25875,26 доларів США., оскільки у ЕМД №UA100530/2020/061434 від 09.12.2020р., поданій з метою митного оформлення транспортного засобу - автомобіль легковий, призначений головним чином для перевезення людей, бувший у використанні, відновлений після стихійного лиха/затоплення: марка - BMW, модель - Х6М, номер кузова - НОМЕР_1 ; тип двигуна - бензиновий, робочий об`єм циліндрів двигуна - 4398 см3, тип кузова - АС/універсал, колір - синій, рік виготовлення -2016, митна вартість товару визначена декларантом за резервним методом у розмірі 645904,40 грн. (23000 дол. США за курсом 28,0828) - (а.с.30-31,84-85,118,140), що не відповідає відомостям наведеним у вказаному Звіті.

Отже, позивачем не доведено, а судом із наданих документів не встановлено, що декларантом були подані повні та достовірні відомості, які б не містили розбіжностей у числових значеннях митної вартості товару, про визначену позивачем самостійно митну вартість оцінюваного товару та обраного методу її визначення з урахуванням досліджених судом встановлених обставин у даній справі щодо вищенаведених розбіжностей у поданих до митного оформлення документах.

Разом з тим, судом встановлено, що зміст оспорюваного рішення містить обґрунтовані сумніви щодо визначення декларантом митної вартості оцінюваного товару та зазначено причини з яких надані документи не були враховані митним органом, а також зазначено, які саме розбіжності та неповні відомості містяться у наданих документах, які унеможливлюють визначення митної вартості оцінюваного товару на рівні 23000 доларів США, яка визначена позивачем самостійно не за ціною договору (1 метод), а за резервним (6) методом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач обґрунтував свій сумнів щодо заявленої митної вартості товару декларантом самостійно, а отже, правомірно витребував додаткові документи у позивача та, у зв`язку із не наданням позивачем додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, визначеної позивачем самостійно за резервним методом, та обраного методу її визначення, відповідач довів правомірність застосування резервного методу визначення митної вартості товару у даних правовідносинах у відповідності до вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За викладених обставин, перевіривши правомірність прийняття оспорюваного рішення у відповідності до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/300280/1 від 09.12.2020р. прийняте відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Митним кодексом України з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому в адміністративного суду відсутні правові підстави для задоволення даного адміністративного позову.

За викладеного, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, а тому у його задоволенні позивачеві слід відмовити повністю.

Окрім того, при прийнятті даного рішення, судом враховується позиція Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

З урахуванням того, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати слід покласти на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/300280/1 від 09.12.2020р. - відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача згідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва