Справа № 160/13793/20
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач) про:
- визнання протиправною відмову відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавство ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 27.08.2020 у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах;
- зобов`язання відповідача призначити позивачу, пенсію на пільгових умовах згідно ст.114 Закону України «Про згальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 20.08.2020, з урахуванням стажу роботи на посаді слюсаря чергового і по ремонту устаткування на основній виробничій ділянці №1 (культового подрібнення) в період 08.11.2010 по 19.04.2017 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до п.1 ч. 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення". Відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу, у зв`язку з незарахуванням періоду роботи позивача за Списком №1 в ТОВ «Промисловий ремонт» з 08.11.2010 по 19.04.2017 на посаді слюсаря чергового та з ремонту устаткування 5 розряду на основній виробничій дільниці №1 (кулькового подрібнення), який не підтверджений уточнюючою довідкою підприємства.
Позивач вважає рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії протиправним та таким, яке порушує його права та інтереси, оскільки ним надано достатньо відомостей, що підтверджують факт роботи в ТОВ «Промисловий ремонт» в спірний період, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Ухвалою суду від 02.11.2020р. позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
На виконання ухвали суду, позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 11.03.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого він заперечує проти заявлених позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав. За спірний період роботи, в трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено, про те, що позивач безпосередньо був зайнятий повний робочий день на роботах передбачених Списками (розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається період роботи). У такому випадку, у відповідності до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 для підтвердження спеціального трудового стажу позивач повинен надати уточнюючу довідку підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, де останній працював в спірний період. Відповідач зазначає, що з моменту звернення позивача із заявою про призначення пенсії (20.08.2020) і до теперішнього часу - довідка, яка підтверджує пільговий період роботи ОСОБА_1 у ТОВ «Промисловий ремонт» з 08.11.2010 по 19.04.2017, ні Накази чи витяги із Наказів «Про результати проведення атестації на ТОВ «Промисловий ремонт» позивачем не надано. Відтак, підстави для зарахування вказаного періоду роботи позивача до пільгового стажу по Списку №1 - відсутні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув 50-тирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією його паспорту серії НОМЕР_1 виданого Інгулецьким РВ Криворізького МУУМВС України в Дніпропетровській області 13 лютого 1996 р.
В матеріалах справи міститься копія трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , якою визначено трудовий шлях останнього. Відповідно до записів в трудовій книжці позивач має 40 років 4 місяці 14 днів загального стажу (в тому числі 13 років пільгового стажу).
Необхідний для призначення пенсії пільговий стаж позивач здобув працюючи:
- з 12.06.2003 по 07.11.2010 у ВАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рудозбагачувальній фабриці на посаді слюсаря чергового по ремонту устаткування на основній виробничій ділянці №1, що складає 7 років 4 місяці 21 день (записи в трудовій книжці № 11, 12, 13);
- з 08.11.2010 по 19.04.2017 у ТОВ «Промисловий ремонт» на посаді слюсаря чергового і по ремонту устаткування 5 розряду на основній виробничій ділянці №1 (кулькового подрібнення), що складає 6 років 5 місяців 11 днів (записи в трудовій книжці №14, 15).
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач 20.08.2020р. звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначенням пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1, відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення. До заяви про призначення пенсії, позивачем надано: копію трудової книжки серії НОМЕР_2 ; уточнюючу довідку №221 від 10.07.2020, видану ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» та виписку з наказів «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці по ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» - №141а від 16.03.2000, №246 від 02.03.2005, №137 від 24.02.2010, №556 від 14.08.2014.
Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.
Так, відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями ст.3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст.ст.21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: основи соціального захисту.
Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.
У відповідності до вимог статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно п.2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788).
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, незалежно від місця останньої роботи, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації - після досягнення 50 років і при стажі не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи за шкідливими та важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1058: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Порядком застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що були чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами умов праці за час виконання робіт до 21.08.1992р. та за результатами атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.
Відповідно до ст.62 Закону №1788 та ч.1 ст.48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Комплексний аналіз норм Закону №1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Підтвердженням (доказом), що позивач, у вищезазначений період (який не зараховано до пільгового стажу) працював повний робочий день за професією слюсаря чергового та з ремонту устаткування на ділянках діючих виробництв, працюючи на яких основні робітники мають право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1 - є записи в його трудовій книжці (№14-15).
Водночас, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.
Матеріалами справи встановлено, що наведені записи в трудовій книжці про роботу позивача за вказаний період свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.
Робоче місце позивача за час його праці у спірний період атестовано. Свідченням тому є записи в трудовій книжці останнього про атестацію робочого місця та підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 на вказаній посаді у спірний період із зазначенням відповідних наказів підприємства №1/40 від 01.10.2010 та №1/132/10 від 08.12.2014.
Щодо твердження відповідача про відсутність трудовій книжці позивача відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме не зазначено, про те, що позивач безпосередньо був зайнятий повний робочий день на роботах передбачених Списками (розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається період роботи) слід зазначити наступне. Відповідно до умов пунктів 2.4, 2.14 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України від 29.07.1993р. №58 до трудових книжок працівників вносяться записи в частині відомостей про роботу. При цьому здійснення записів про характер та умови виконуваної роботи, а саме: режим роботи в умовах повної чи неповної тривалості робочого часу, чинним порядком ведення трудових книжок працівників не передбачено.
Також, слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV страховий стаж обчислюється органами ПФУ за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Так, відповідно до ст.20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ПФУ формує та веде Реєстр застрахованих осіб, що містить відомості про страховий стаж.
Пунктом 2 розділу 2 Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженим Постановою правління ПФУ від 18.06.2014р. №10-1, передбачено, що відомості про облік стажу окремим категоріям осіб до реєстру вносяться на підставі звітності роботодавців. За змістом вказаного Положення на кожну застраховану особу відкривається персональна облікова картка, яка повинна містити в тому числі і ознаку особливих умов праці, яка дає право на пільги в пенсійному забезпеченні.
Отже, виходячи з вище зазначеного, підприємство, на якому працював позивач у спірний період з 2014р. вже звітувало органам ПФУ про фактично відпрацьований позивачем час у шкідливих умовах і така інформація, знаходиться в розпорядженні відповідача.
Суд зазначає, що відмова відповідача у зарахуванні позивачу пільгового стажу пенсії не відповідає вимогам пенсійного законодавства.
Таким чином, в порушення вищенаведених норм відповідачем було неправомірно не зараховано до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці відповідно за Списком №1 період роботи позивача в ТОВ «Промисловий ремонт» з 08.11.2010 по 19.04.2017.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах згідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 20.08.2020, з урахуванням стажу роботи на посаді слюсаря чергового і по ремонту устаткування на основній виробничій ділянці №1 (культового подрібнення) в період 08.11.2010 по 19.04.2017 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт», суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 58 Закону України №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій, перерахунку пенсій громадянам, та на свій розгляд розраховувати пенсію позивача, оскільки прийняття рішень про призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення та перерахунку пенсії, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника від 16.11.2020р. в межах загального строку позовної давності.
Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч.4 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність та законність своїх дій всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України.
Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: судового збору у розмірі 420,40 грн.
Керуючись ст.ст.72-77, 139, 242-244, 246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавство Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.08.2020 у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах згідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 20.08.2020, з урахуванням стажу роботи на посаді слюсаря чергового і по ремонту устаткування на основній виробничій ділянці №1 (культового подрібнення) в період 08.11.2010 по 19.04.2017 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова