Справа № 240/14716/21
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 липня 2021 року м. Житомир справа № 240/14716/21

категорія 108060200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Панкеєва В.А., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати недійсним та скасувати рішення Житомирської міської ради від 28.05.2008 №621 "Про укладення договору між Житомирською міською радою та ТОВ "Керуюча компанія "КомЕнрно-Житомир" на управління та утримання частини житлового фонду, який знаходиться на балансах КВЖРЕП №№10, 12" з надання житлово-комунальних послуг по АДРЕСА_1 та похідних складових цього рішення:

- рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 22.10.2008 №749 "Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій ТОВ Керуюча компанія "Коменерго-Житомир" по узагальненій оплаті вартості в тарифі складових його частин:

- рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 25 травня 2018 року №549 "Про призначення балансоутримувача" Товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія "Коменерго-Житомир" управителем багатоквартирним будинком по АДРЕСА_1 ;

- рішення Житомирської міської ради від 10.09.2003 №256 "Про встановлення двоставкових тарифів на оплату послуг з теплопостачання" від 01.10.2003 по узагальненій оплаті абонентської плати (перетвореної в обслуговування котелень та теплових мереж) - по розгляду (якщо - інших рішень не виявлено);

Перевіряючи матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд вважає, що така не відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з наступних підстав.

Приписами ч.1-2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відповідно до статті 57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

При цьому, коли йдеться про дію нормативно-правового акта, то строк, з якого особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, починається з дня опублікування акта, незважаючи на те, що особа, на яку поширює дію цей акт, фактично ознайомилася з ним значно пізніше. Це пояснюється тим, що особа мала реальну можливість (повинна була) дізнатися про цей акт у день його опублікування, якщо таке опублікування було зроблено у встановленому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №826/6380/17.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Як видно з матеріалів справи, позивач оскаржує рішення відповідачів за 2003, 2005, 2008 роки.

Натомість зі змісту заяви про поновлення строку звернення до суду з відповідним позовом щодо оскарження наведених рішень суб`єкта владних повноважень не можливо встановити факти, що обґрунтовують пропуск строку такого звернення до суду.

Доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду позивачем не надано.

Звернення до суду з метою оскарження таких рішень відбулось лише 13 липня 2021 року.

Водночас обставин, що унеможливили звернення позивача до суду з позовом не наведено та доказів на підтвердження поважності такого пропуску суду не надано.

Відтак, доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено.

Відповідно до ч.1, 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладене позивачу необхідно подати докази поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Також суд зазначає, що частиною 1 статті 172 КАС України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

За приписами частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права позивача та об`єктивного обов`язку відповідача.

Варто зауважити, що за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають розгляду та вирішенню п`ять окремих спорів одного й того самого позивача до різних відповідачів.

З наведеного вбачається, що позивачем у поданій до суду позовній заяві об`єднано позовні вимоги, які не пов`язані між собою ні підставою виникнення, ні поданими доказами; жодна із зазначених вимог не є основною або похідною відносно попередньої, а отже вказані позовні вимоги не підлягають розгляду в одному провадженні.

Крім того, вимоги щодо оскарження рішень виконавчого комітету Житомирської міської ради від 22.10.2008 №749 та від 25 травня 2018 року №549 та Житомирської міської ради від 10.09.2003 №256 не можуть бути похідними від вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Житомирської міської ради від 28.05.2008 №621, як зазначено позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду доказів поважності пропуску строку звернення з позовом, позовної заяви, оформленої з урахуванням наведеного вище, разом з копіями позовних заяв відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя В.А. Панкеєва