Справа № 308/9210/21
Суддя: Дергачова Н. В.
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/9210/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді Дергачової Н.В.,
при секретарі Стегней К.В.,
за участі:
представника позивача Баброцяка Л.О.,
відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )
захисника Ільницького С.М.,
перекладача Кулеша В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву Державної організації Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , до громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач Державна організація Військова частина НОМЕР_1 звернувся до суду із позовною заявою до громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
В обґрунтування позову зазначив, що відповідач громадянин Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) 16 липня 2021 року о 00 год. 35 хв. був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» при спробі порушення державного кордону України на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Ужгород» на напрямку 308 прикордонного знаку, 500 метрів до Державного кордону України за спробу незаконного перетинання Державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб.
В судовому засіданні представник позивача Державної організації Військова частина НОМЕР_1 Іванов С.В. позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі.
Відповідач, громадянин Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому засіданні позов визнав, зазначив, що до України потрапив легально, намагався потрапити до Словацької Республіки, а потім до Республіки Німеччина, тому що ЄС не дає зараз візи громадянами Туреччини неможливо в`їхати офіційно.

Представник відповідача позов також визнав, підтримуючи позицію відповідача.

Будь які клопотання від учасників розгляду справи до суду не надходили.
Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач громадянин Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) 16 липня 2021 року о 00 год. 35 хв. був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» при спробі порушення державного кордону України на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Ужгород» на напрямку 308 прикордонного знаку, 500 метрів до Державного кордону України за спробу незаконного перетинання Державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб.
Документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні. Окрім того, у відповідача відсутній документ, що дає право на виїзд з України.
Судом також встановлено, що інформація з країни громадянської належності іноземця та документи, необхідні для ідентифікації особи, відсутні.
Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 цього ж Закону нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Судом встановлено, що відповідач із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів влади не звертався.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 3 КАС України).

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
За ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, а саме, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.
Враховуючи встановлені судом обставини про те, що відповідач порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, намагався незаконно перетнути державний кордон України, беручи до уваги відсутність у відповідача документів, що дають право на перетин державного кордону України, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині затримання іноземця з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію.
Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 271, 272, 289, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позовну заяву задовольнити.
Затримати громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Дергачова