Справа № 639/8197/20
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Мороко А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 р. Справа № 639/8197/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Судді-доповідача Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 по справі № 639/8197/20

за позовом ОСОБА_1

до Комунального підприємства "Жилкомсервіс"

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати дії комунального підприємства "Жилкомсервіс" неправомірними з приводу не розгляду його запиту про доступ до публічної інформації від 25.08.2020;

- зобов`язати комунальне підприємство "Жилкомсервіс" поновити його порушені права та надати відповідь на запит про доступ до публічної інформації від 25.08.2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про не врахування судом першої інстанції, що відповідачем не надано відповідь на запит позивача від 25.08.2020, на момент подання апеляційної скарги така відповідь не надходила, у зв`язку з чим відповідач дискримінував права позивача.

Комунальне підприємство "Жилкомсервіс" (далі - відповідач) надало пояснення до апеляційної скарги, в якому зазначило, що рішення суду першої інстанції є законним та таким, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 25.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до Харківської міської ради із запитом про доступ до публічної інформації, в якому просив направити на його адресу завірену копію плану придомової території буд. 4 проспект Дзюби в Новобаварському районі м. Харкова, використовуючи наступні законодавчі документи: наказ Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства № 76 від 17.05.2005 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій"; наказ Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства № 150 від 10.08.2004 "Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд"; наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства № 389 від 29.12.2011 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо визначення прибудинкових територій багатоквартирних будинків"; наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства № 190 від 27.07.2018 "Про затвердження обов`язкового переліку робіт (послуг, витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території" (а.с. 4).

01.09.2020 Департамент житлового господарства Харківської міської ради за результатами розгляду запиту позивача повідомив його про те, що не володіє запитуваною інформацією, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію направлено до КП "Жилкомсервіс", як належному розпоряднику інформації, для розгляду та надання відповіді запитувачу у визначений Законом термін, що підтверджується листом № Н-0-/658/0/180-20.08-31-7973/0/129-20 (а.с. 5).

14.09.2020 комунальне підприємство "Жилкомсервіс" розглянуло запит ОСОБА_1 від 25.08.2020 та повідомило його про відсутність правових підстав для задоволення запиту, оскільки чинним законодавством обов`язку збереження містобудівної документації виконавцями житлових послуг (послуг з утримання багатоквартирних будинків, споруд та прибудинкових теритрій) не передбачено, що підтверджується листом № 22303/2/07-05 від 14.09.2020 (а.с. 32-33).

Зазначений лист було направлено позивачу, про що свідчить перелік відправлених вихідних документів за 14.09.2020 (а.с. 34-35).

Позивач, вважаючи, що відповідачем не розглянуто його запит від 25.08.2020, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що комунальним підприємством "Жилкомсервіс" надано відповідь № 22303/2/07-05 від 14.09.2020 на запит позивача про доступ до публічної інформації від 25.08.2020, що свідчить про відсутність неправомірних дій відповідача щодо не розгляду запиту позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суспільні відносини з приводу розгляду та вирішення звернень громадян, а також обігу наданої у відповідь на такі звернення інформації унормовані, насамперед, приписами Закону України «Про інформацію», Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно із статтею 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

За приписами ч. 2 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження.

Частиною 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Судовим розглядом встановлено, що Департамент житлового господарства Харківської міської ради у зв`язку з не володінням запитуваною інформацією направив запит позивача на розгляд КП "Жилкомсервіс", який в свою чергу, його розглянув, що підтверджується листом № 22303/2/07-05 від 14.09.2020.

Отже, зазначені обставини спростовують доводи апелянта про неправомірність дій відповідача щодо не розгляду його запиту про доступ до публічної інформації від 25.08.2020.

Доводи апелянта щодо дискримінації його прав колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки не зазначено в чому полягає дискримінація позивача, за якою ознакою допущена дискримінація, та порівняно з ким позивача дискриміновано.

Аналізуючи вищенаведене та дослідивши докази по справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, тому відсутні підстави для визнання дій неправомірними та зобов`язання поновити порушені права позивача.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 по справі № 639/8197/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов