Справа № 628/2765/20
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Рубан В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 р. Справа № 628/2765/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Любчич Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 01.02.21 по справі № 628/2765/20

за позовом ОСОБА_1

до Куп`янської міської ради Харківської області

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Куп`янської міська ради Харківської області (далі Куп`янська МР Харківської обл., відповідач), в якому з урахуванням уточнень просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача з ненадання запитуваної інформації

- зобов`язати Куп`янську МР Харківської обл. надати запитану нею інформацію, а саме: засвідчені копії рішення відповідача про надання ним дозволу на будівництво на земельних ділянках АДРЕСА_1 , за повідомлення 1 ( додаток №5), «в межах АДРЕСА_2 з магазином супутніх товарів та АГЗП, та долучити до цього рішення нормативно технічне, правового обґрунтування безпечності, для життя і здоров`я мешканців прилеглих і не прилеглих ділянок, якою є і позивачка та безпечності впливу на довкілля будівництва і експлуатації вже збудованої АЗС.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначила, що всупереч ч. 3 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 26.01.1993 № 2939-XII (далі Закон № 2939) відповідач, передаючи запит до свого структурного підрозділу Управління містобудування архітектури та земельних відносин (далі УМАЗВ, Управління) не виконав обов`язку щодо повідомлення її про те, чому саме і з якою метою такий запит передається на розгляд. При цьому Управління у повідомленні №1 (додаток 5) та у повідомлення №2 (додаток 6), хоча і повідомило про розгляд її звернення, але замовчало про те, в якому статусу належного розпорядника інформації це розпорядження виконується. Вказала, що Управлінню має бути добре відомо, що належним розпорядником запитуваної інформації є орган державного архітектурно-будівельного контролю та його адреса (координати). Управління, як контролюючий орган, якому відповідачем були направлені запит (додаток 1) та претензія (додаток №3) мав доступ до всіх дозвільних документів забудовника ФОП ОСОБА_2 тане міг не володіти інформацією щодо того, хто саме є належним розпорядником запитуваної інформації. Вказала, що хоча повноваження відповідача не містять в собі термін «дозвіл на викання будівельних робіт», але без цієї нормативно-правової діяльності відповідача та його підрозділів орган державного архітектурно будівельного контролю та екологічна інспекція навряд чи б надали забудовнику ФОП ОСОБА_2 , дозвіл на будівництво АЗС з магазином супутніх товарів та АГЗБ, які за класом наслідкові належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними ( СС3) наслідками бо підлягають оцінці впливу довкілля. Зауважила, що судом першої інстанції не розглянуто мету її звернення із запитом до відповідача. Вказала, що прохальна частина запиту ( додаток №1) містить прохання щодо надання інформації щодо земельних ділянок №9,11,13 тоді як у повідомленні № 1 Управління надає інформацію лише стосовно земельної ділянки АДРЕСА_3 , тобто інформація щодо санкціонованості будівництва на земельних ділянках № 11,13 надана не була. Зазначила, що її запит не стосувався надання інформації щодо ПІБ чи найменування особи замовника містобудівної документації, відомості про що були надані відповідачем. Зауважила, що при дослідженні запиту суд першої інстанції не звернув увагу на одну з причин його подання перевантаження місця будівництва. Повідомлення № 2 (додаток 6) датоване 12.10.2020, тоді як лист с претензією відповідачем отриманий 30.09.2020, що свідчить про попуск відповідачем строку у 48 годин для надання відповіді, встановленого Законом № 2939.

26.04.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду клопотання ОСОБА_1 задоволено та поновлено строку на апеляційне оскарження.

26.03.2021 витребувано з Харківського окружного адміністративного суду справу №628/2765/20.

24.05.2021 на адресу суду від Купянської СР Харківській обл. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відкрито апеляційне провадження по справі № 628/2765/20.

26.05.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 308 , п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

14.09.2020 ОСОБА_1 звернулася до Куп`янської МР Харківської обл. із інформаційним запитом в якому просила: протягом не пізніше 48 годин надати їй засвідчену копію рішення Куп`янської МР Харківської обл. щодо дозволу на забудову земельних ділянках земельних ділянках АДРЕСА_1 , за повідомлення 1 ( додаток №5), «в межах АДРЕСА_2 , з додатками до копії нормативно - технічного обґрунтування безпечності для життя і здоров`я мешканців прилеглих територій і довкілля від цього будівництва і експлуатації збудованого об`єкта.

16.09.2020 Управління, розглянувши інформаційний запит ОСОБА_1 листом №756-10 повідомило, що відповідно до ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі Закон №3038) видача замовнику дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля" здійснюється органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ст. 29 Закону № 3038 фізична особа або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. За заявою замовника ФОП ОСОБА_2 , який є власником земельної ділянки по АДРЕСА_3 , Управлінням 03.04.2020 р., надано містобудівні умови та обмеження для проектування будівництва АЗС з магазином супутніх товарів та АГЗП за вищезазначеною адресою.

Робочий проект на будівництво АЗС з магазином супутніх товарів та АГЗП по АДРЕСА_3 (який розробляє суб`єкт господарювання), в обов`язковому порядку має містити розділ ОВСН у відповідності до вимог ДБН А.2.2-1-2003 «Склад і зміст матеріалів оцінки впливів на навколишнє середовище (ОВСН) при проектуванні й будівництві підприємств, будинків і споруд». Зобов`язання по здійсненню проектних рішень, прийнятих відповідно до норм і правил охорони навколишнього природного середовища і дотриманню вимог екологічної безпеки на всіх етапах будівництва та експлуатації об`єкта несе замовник.

12.10.2020 на виконання доручення секретаря міської ради, розглянувши претензію ОСОБА_1 листом № 825-10 Управлінням повідомлено, що відповідь на інформаційний запит від 14.09.2020 надіслано поштовим відправлення ( Укрпоштою) 16.09.2020; рішенням LVII сесії VI скликання Куп`янської МР Харківської обл. від 12.09.2014 № 1384 - VI Про затвердження "Детального плану території міста Куп`янська в межах АДРЕСА_2 для розміщення АЗС з магазином супутніх товарів та АГЗП", яке офіційно оприлюднено на веб-сайті Куп`янської МР та забезпечено вільний доступ та можливість роздрукувати. Вказано, що вищевказане рішення Куп`янської МР не є дозволом на початок виконання будівельних робіт, а надання документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт здійснюється органами державного архітектурно - будівельного контролю (ч.7 ст. 7 Закону №3038)

Позивач, вважаючи, що їй протиправно відмовлено в наданні публічної інформації, звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в спірних правовідносинах відповідач діяв в межах чинного законодавства.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон № 2939.

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону № 2939 доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ст. 12 Закону № 2939 суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 13 цього Закону, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Отже, відповідач у розумінні Закону № 2939 є розпорядниками інформації.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 14 Закону № 2939 визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ч. 2 ст.19 вказаного Закону України запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно з ч. 1 ст. 20 цього Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною 1 ст. 22 Закону № 2939 передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Частиною 3 вказаної статі визначено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Як встановлено судовим розглядом ОСОБА_1 звернулась до Куп`янської МР Харківської обл. із запитом від 14.09.2020 №320-84, в якому просила протягом не пізніше 48 годин надати їй засвідчену копію рішення Куп`янської МР Харківської обл. щодо дозволу на забудову земельних ділянок АДРЕСА_1 , за повідомленням 1 ( додаток №5), «в межах АДРЕСА_2 , з додатками до копії нормативно - технічного обґрунтування безпечності для життя і здоров`я мешканців прилеглих територій і довкілля від цього будівництва і експлуатації збудованого об`єкта.

Управління Куп`янської ХМР, у відповідь на вказаний запит, листом від 16.09.2020 №756-10 повідомило, що видача замовнику дозволу на виконання будівельних робіт щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля" від 17.02.2011 № 3038-VI (далі Закон №3038) здійснюється органом державного архітектурно-будівельного контролю та вказано, що ФОП ОСОБА_2 , який є власником земельної ділянки, розташованої на АДРЕСА_3 отримав містобудівні умови та обмеження для проектування будівництва АЗС з магазином супутніх товарів, а робочий проект на будівництво АЗС з магазином супутніх товарів в обов`язковому порядку має містити розділ щодо оцінки впливу на навколишнє середовище.

Так, відповідно п.3 ч.1 ст.34 Закону №3038 замовник має право виконувати будівельні роботи після видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля.

Згідно з абз.2 п.3 Постанови Кабінету міністрів України « Про затвердження Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України» від 09.07.2014 № 294 (далі Положення № 294) основним завданням Держархбудінспекції (далі ДАБІ) є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а саме виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві у визначених законодавством випадках.

За приписами пп. 3 п.4 Положення № 294 ДАБІ відповідно до покладених на неї завдань видає дозволи на виконання будівельних робіт, повідомлення про внесення змін до них, відмовляє у видачі таких дозволів, анулює дозволи на виконання будівельних робіт.

За наслідком системного аналізу вказаних правових норм колегія суддів зазначає, що органом, який надає дозволи на забудову земельних ділянок, інформацію про які запитувала позивач, є ДАБІ, а відтак саме даний орган архітектурно-будівельного контролю та нагляду є належним розпорядником запитуваної ОСОБА_1 інформації.

Зі змісту листа Куп`янської ХМР від 16.09.2020 №756-10, наданого у відповідь на запит ОСОБА_1 від 14.09.2020 №320-84 вбачається, що Управлінню було відомо, хто володіє запитуваною інформацію, проте всупереч вимог ч.3 ст.22 Закону № 2939, відповідач не направив вказаний вище запит належному розпоряднику з одночасним повідомлення про це позивача.

З огляду на викладене та враховуючи наведені вище правові норми колегія суддів визнає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах відповідач діяв в межах чинного законодавства, а відтак доходить висновку про протиправну бездіяльність Куп`янської МР Харківської обл. щодо ненаправлення запиту ОСОБА_1 від 14.09.2020 №320-84 за належністю до відповідного органу, що свідчить про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи протиправну бездіяльність відповідача колегія суддів вважає, що належним способом захисту позивача є зобов`язання Куп`янської МР Харківської обл. повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 14.09.2020 відповідно до положень ст. 22 Закону №2939, з урахуванням висновків суду.

Доводи апелянта про те, що Управлінню має бути добре відомо, що належним розпорядником запитуваної інформації є орган державного архітектурно-будівельного контролю та його координати колегія суддів визнає слушним з підстав наведених вище.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з положеннями ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі № 628/2765/20 - скасувати.

Визнати протиправною бездіяльність Куп`янської міської ради Харківської області щодо ненаправлення запиту ОСОБА_1 від 14.09.2020 за належністю до відповідного органу.

Зобов`язати Куп`янську міську раду Харківської області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 14.09.2020 відповідно до положень ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI, з урахуванням висновків суду.

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Л.В. Любчич
Судді В.Б. Русанова Я.В. П`янова