Справа № 640/28126/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2021 року м. Київ № 640/28126/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України

про визнання нечинним рішення від 22.09.2017 року №191,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України (далі також - відповідач), в якому просить визнати нечинними з моменту прийняття рішення Ради адвокатів України від 22.09.2017 року №191 «Питання організаційного забезпечення ведення Єдиного реєстру адвокатів України» (з урахуванням подальших змін).

Адміністративний позов обґрунтовано протиправністю рішення Ради адвокатів України від 22.09.2017 року №191, оскільки ним запроваджено обов`язкову плату за подання до Єдиного реєстру адвокатів України додаткових відомостей щодо здійснення адвокатом своєї діяльності, інформації щодо його нагород, почесних звань тощо, що фактично створює необґрунтований фінансовий тягар, справляння якого суперечить приписам законодавства України.

Позивач зауважує, що Законом не передбачено права Ради адвокатів України встановлювати будь-яку плату за ведення Єдиного реєстру адвокатів України чи внесення відомостей до нього.

Крім того, на переконання позивача, відповідачем протиправно не здійснено державну реєстрацію оскаржуваного рішення, оскільки останнє є нормативно-правові актом.

Враховуючи наведене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 10.02.2021 року. Зобов`язано відповідача не пізніше як за сім днів до підготовчого засідання опублікувати оголошення про відкриття провадження в адміністративній справі №640/28126/20 за позовом ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України про визнання нечинним з моменту прийняття рішення Ради адвокатів України від 22 вересня 2017 року №191 «Питання організаційного забезпечення ведення Єдиного реєстру адвокатів України» (з урахуванням подальших змін); надати у судове засідання письмові докази на підтвердження опублікування оголошення. Роз`яснено, що оголошення повинно містити вимоги ОСОБА_1 щодо оскаржуваного нормативно-правового акта, реквізити цього акта та дату, час і місце судового розгляду справи.

Через канцелярію суду 11.01.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Відповідачем зазначено, що відомості, які вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України, визначені відповідно до пункту 3.1 Порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів України та частиною другою статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є законодавчо визначеними, обов`язковими для внесення до Єдиного державного реєстру адвокатів України та вносяться радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України безкоштовно.

З метою удосконалення профайлу адвоката у Єдиному державному реєстрі України, рішенням Ради адвокатів України віл 22.09.2017 року №190 надано можливість адвокатам вносити додаткову інформацію, зокрема, щодо додаткових адрес робочих місць, засобів зв`язку та іншої інформації, визначеної в пункту 3.1.7 пункту 3.1 статті 3 Порядку.

Водночас, рішенням Ради адвокатів України від 22.09.2017 року №191 встановлено та затверджено щорічну плату (внесок) за опрацювання, внесення та розміщення додаткової інформації у файлі адвоката за його бажанням в базі даних Єдиного реєстру адвокатів України на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України, оскільки вищезазначена інформація представляє собою рекламу адвоката, а тому адвокату буде необхідно внести відповідну плату за організаційно-технічне забезпечення опрацювання даних у Єдиному державному реєстрі адвокатів України.

Відповідач вважає, що оскаржуваним рішенням не обмежено право адвокатів у внесенні законодавчо визначених основних відомостей, а, навпаки, надано можливість адвокатам вносити додаткову, рекламну інформацію, виключно за їх бажанням.

Щодо твердження позивача про необхідність державної реєстрації оскаржуваного рішення, відповідачем зазначено, що Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачено вимоги здійснення державної реєстрації рішень Ради адвокатів України, оскільки Рада адвокатів не належить до кола органів, акти яких підлягають державній реєстрації.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

У підготовче засідання 10.02.2021 року прибув представник відповідача.

Судом поставлено на обговорення питання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Присутній в засіданні представник відповідача проти закінчення підготовчого провадження не заперечував.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 24.03.2021 року.

У судове засідання 24.03.2021 року прибув представник відповідача, яким заявлено клопотання про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Беручи до уваги подану позивачем заяву від 05.01.2021 року про розгляд справи без участі позивача, та враховуючи подане клопотання представника відповідача, суд дійшов висновку на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Ради адвокатів України від 22.09.2017 року №190 «Питання ведення Єдиного реєстру адвокатів України» внесено та затверджено до підпунктів 3.1., 3.1.7 пункту 3.1 статті 3 порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів України, виклавши їх у наступній редакції:

- « 3.1.6. Інші відомості, передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», рішеннями Ради адвокатів України або внесення яких вимагається командами програмного забезпечення бази даних ЄРАУ, в тому числі відмітки про сплату внесків та електронна адреса, електронний варіант фотокартки адвоката, інформація про підвищення кваліфікації, які є обов`язковими для внесення адміністраторами ЄРАУ»;

- « 3.1.7. За заявою адвоката до ЄРАУ можуть бути внесені відомості щодо: додаткових адрес робочих місць, засобів зв`язку; помічників/стажистів адвоката; загального стажу адвокатської діяльності (на підставі документів, що підтверджують такий стаж, у тому числі довідки з КДКА регіону щодо роботи в колегії адвокатів до 1993 року); займаної посади в органах адвокатського самоврядування; категорій ведення справ; нагород (почесних звань, відзнак тощо); адрес його офіційних сторінок в соціальних мережах; моделі та серійного номеру комп`ютерної техніки, що використовує адвокат; характеристик та відповідних серійних номерів носіїв інформації, які використовує адвокат в своїй діяльності; транспорту, який використовує адвокат; логотипу та/або найменування веб-сайту АО, АБ, в якому адвокат здійснює адвокатську діяльність тощо».»

Рішенням Ради адвокатів України від 22.09.2017 року №191 «Питання організаційного забезпечення ведення Єдиного реєстру адвокатів України» керуючись статтями 17, 55, 58 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», встановлено та затверджено щорічну плату (внесок) за опрацювання, внесення та розміщення додаткової інформації у профайлі адвоката (за його бажанням) в базі даних Єдиного реєстру адвокатів України на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України:

1) логотипу та/або найменування веб-сайту АО, АБ, в якому адвокат здійснює адвокатську діяльність - у розмірі однієї мінімальної заробітної плати станом на день подання до ради адвокатів регіону таких відомостей;

2) категорій справ, які веде адвокат (не більше 10 категорій) - у розмірі 50% від однієї мінімальної заробітної плати станом на день подання до ради адвокатів регіону таких відомостей;

3) нагород, почесних звань, відзнак тощо - у розмірі 50% від однієї мінімальної заробітної плати станом на день подання до ради адвокатів регіону таких відомостей. (пункт 1).

Встановлена пунктом 1 цього рішення щорічна плата (внесок) перераховується адвокатом двома платежами на банківські рахунки органів адвокатського самоврядування згідно наступного розподілу:

- 70% від встановленого розміру на поточний рахунок відповідної ради адвокатів регіону;

- 30% від встановленого розміру на поточний рахунок Національної асоціації адвокатів України (Ради адвокатів України). (пункт 2).

Рішенням Ради адвокатів України від 13.10.2018 року №178 «Про внесення змін до рішення Ради адвокатів України №191 від 22 вересня 2017 року «Питання організаційного забезпечення ведення Єдиного реєстру адвокатів України» доповнено після слів «нагород, почесних звань, відзнак тощо» абзац 4 пункту 1 рішення Ради адвокатів України «Питання організаційного забезпечення ведення Єдиного реєстру адвокатів України», затвердженого рішенням Ради адвокатів України №191 від 22 вересня 2017 року такими словами: «органів державної влади, органів місцевого самоврядування та органів адвокатського самоврядування».

Вважаючи рішення Ради адвокатів України від 22.09.2017 року №191 «Питання організаційного забезпечення ведення Єдиного реєстру адвокатів України» (із змінами) протиправним, адвокат Плескач Вячеслав Юрійович (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю « 3454 від 09.06.2020 року видано на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області №8 від 09.06.2020 року) звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої та третьої статті 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

За частинами першою, другою, третьою статті 2 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закону №5076) адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

У пункті 3 частини першої статті 1 Закону №5076 адвокатське самоврядування визначається як гарантоване державою право адвокатів самостійно вирішувати питання організації та діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Адвокатське самоврядування відповідно до частини першої статті 43 та пунктів 1, 2, 3, 6, 7 частини першої статті 44 цього Закону ґрунтується на принципах виборності, гласності, обов`язковості для виконання адвокатами рішень органів адвокатського самоврядування, підзвітності, заборони втручання органів адвокатського самоврядування у професійну діяльність адвоката.

Згідно з частиною першою статі 46 Закону №5076 організаційними формами адвокатського самоврядування є конференція адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рада адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Рада адвокатів України, з`їзд адвокатів України.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону №5076 у період між з`їздами адвокатів України функції адвокатського самоврядування виконує Рада адвокатів України.

Повноваження і порядок роботи Ради адвокатів України визначаються цим Законом та положенням про Раду адвокатів України, що затверджується з`їздом адвокатів України.

Рада адвокатів України підконтрольна і підзвітна з`їзду адвокатів України.

Згідно з частинами першою - сьомою статті 17 Закону №5076 Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

До Єдиного реєстру адвокатів України вносяться такі відомості: 1) прізвище, ім`я та по батькові адвоката; 2) номер і дата видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, номер і дата прийняття рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (номер і дата прийняття рішення про включення адвоката іноземної держави до Єдиного реєстру адвокатів України); 3) найменування і місцезнаходження організаційної форми адвокатської діяльності, номери засобів зв`язку; 4) адреса робочого місця адвоката, номери засобів зв`язку; 5) інформація про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю; 6) інші відомості, передбачені цим Законом.

Адресою робочого місця адвоката є місцезнаходження обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності або адреса фактичного місця здійснення адвокатської діяльності, якщо вона є відмінною від місцезнаходження обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності. У разі наявності декількох адрес робочих місць адвоката до Єдиного реєстру адвокатів України вноситься лише одна адреса робочого місця адвоката.

Адвокат протягом трьох днів з дня зміни відомостей про себе, що внесені або підлягають внесенню до Єдиного реєстру адвокатів України, письмово повідомляє про такі зміни раду адвокатів регіону за адресою свого робочого місця, крім випадків, якщо ці зміни вносяться на підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи.

Відомості, що підлягають внесенню до Єдиного реєстру адвокатів України, включаються до нього не пізніше дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону відповідної інформації, крім випадків, установлених цим Законом.

Порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України затверджується Радою адвокатів України.

Рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 №26 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України (із змінами і доповненнями) (далі також - Порядок).

Згідно із пунктом 3.1 статтею 3 Порядку (згідно з рішенням Ради адвокатів України від 26.02.2016 р. № 66, у редакції рішень Ради адвокатів України від 05.08.2017 р. № 187 та від 22.09.2017 р. № 190):

3.1. До ЄРАУ вносяться такі відомості про адвокатів:

3.1.1. Прізвище, ім`я та по батькові адвоката;

3.1.2. Номер і дата видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, номер і дата прийняття рішення про його видачу (номер і дата прийняття рішення про включення адвоката іноземної держави до Єдиного реєстру адвокатів України);

3.1.3. Найменування і місцезнаходження організаційних форм адвокатської діяльності, номери засобів зв`язку;

3.1.4. Адреси робочих місць адвоката (із зазначенням основної та/або додаткових адрес робочого місця), номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти;

3.1.5. Інформація про зупинення, припинення або поновлення права на заняття адвокатською діяльністю (зазначається у хронологічній послідовності та не підлягає вилученню, крім випадків передбачених Законом). Інформація відносно дисциплінарної відповідальності адвоката (вид дисциплінарного стягнення, строк застосування, підстава) у відповідному профайлі в Єдиному реєстрі адвокатів України обліковується в загальнодоступному вигляді протягом строку застосування дисциплінарного стягнення та 1 (один) рік після спливу його строку, за виключенням відомостей про позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю, стан яких залишається незмінним.

3.1.6. Інші відомості, передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», рішеннями Ради адвокатів України або внесення яких вимагається командами програмного забезпечення бази даних ЄРАУ, в тому числі відмітки про сплату внесків та електронна адреса, електронний варіант фотокартки адвоката, інформація про підвищення кваліфікації, які є обов`язковими для внесення адміністраторами ЄРАУ.

3.1.7. За заявою адвоката до ЄРАУ можуть бути внесені відомості щодо: додаткових адрес робочих місць, засобів зв`язку; помічників/стажистів адвоката; загального стажу адвокатської діяльності (на підставі документів, що підтверджують такий стаж, у тому числі довідки з КДКА регіону щодо роботи в колегії адвокатів до 1993 року); займаної посади в органах адвокатського самоврядування; категорій ведення справ; нагород (почесних звань, відзнак тощо); адрес його офіційних сторінок в соціальних мережах; моделі та серійного номеру комп`ютерної техніки, що використовує адвокат; характеристик та відповідних серійних номерів носіїв інформації, які використовує адвокат в своїй діяльності; транспорту, який використовує адвокат; логотипу та/або найменування веб-сайту АО, АБ, в якому адвокат здійснює адвокатську діяльність тощо.

Отже, Порядком передбачено внесення за заявою адвоката додаткових відомостей стосовно його професійної діяльності, водночас, які не є обов`язковими відповідно до Закону №5076.

В той же час, спірним рішенням із змінами встановлено та затверджено щорічну плату (внесок) за опрацювання, внесення та розміщення додаткової інформації у профайлі адвоката (за його бажанням) в базі даних Єдиного реєстру адвокатів України на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України: логотипу та/або найменування веб-сайту АО, АБ, в якому адвокат здійснює адвокатську діяльність; категорій справ, які веде адвокат (не більше 10 категорій); нагород, почесних звань, відзнак органів державної влади, органів місцевого самоврядування та органів адвокатського самоврядування.

Так, рішенням Ради адвокатів України від 22.09.2017 року №191 «Питання організаційного забезпечення ведення Єдиного реєстру адвокатів України» (із змінами) встановлено щорічний внесок адвоката у разі наявності в останнього бажання, щоб відповідні додаткові відомості було зазначено в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 55 Закону №5076 Рада адвокатів України встановлює розмір та порядок сплати щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування, забезпечує їх розподіл і використання (якщо з`їздом адвокатів України прийнято рішення про сплату щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування та визначено напрями їх використання).

Згідно з частиною першою статті 58 Закону №5076 утримання органів адвокатського самоврядування може здійснюватися за рахунок: 1) плати за складання кваліфікаційного іспиту; 2) щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування; 3) відрахувань кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури на забезпечення діяльності Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; 4) добровільних внесків адвокатів, адвокатських бюро, адвокатських об`єднань; 5) добровільних внесків фізичних і юридичних осіб; 6) інших не заборонених законом джерел.

Таким чином, Законом №5076 встановлено види грошових внесків на утримання та реалізацію повноважень органів адвокатського самоврядування.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 58 Закону №5076 розмір щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування визначається з урахуванням потреби покриття витрат на забезпечення діяльності рад адвокатів регіонів, Ради адвокатів України, Вищої ревізійної комісії адвокатури та ведення Єдиного реєстру адвокатів України та не може перевищувати прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня відповідного календарного року. Розмір щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування є однаковим для всіх адвокатів. Адвокати, право на заняття адвокатською діяльністю яких зупинено, звільняються від сплати щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування на період зупинення такого права.

Зазначені положення Закону №5076 спростовують твердження позивача про відсутність права Ради адвокатів України встановлювати щорічні внески за ведення Єдиного реєстру адвокатів України.

Крім того, суд зауважує, що оскаржуване рішення Ради адвокатів України від 22.09.2017 року №191 «Питання організаційного забезпечення ведення Єдиного реєстру адвокатів України» (із змінами) прийнято виключно щодо сплати щорічних внесків за внесення додаткової інформації до Єдиного реєстру адвокатів України, не передбаченої Законом №5076 як обов`язкової.

Зокрема, суд зауважує, що додаткові відомості, що можуть бути внесені до профайлу адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України за його заявою, поданою в добровільному порядку за бажанням такого адвоката, встановлені рішенням Ради адвокатів України від 22.09.2017 року №190 «Питання ведення Єдиного реєстру адвокатів України», яке є чинним.

В свою чергу, доказів оскарження цього рішення та його скасування в судовому порядку сторонами не надано.

Таким чином, враховуючи сукупність встановлених обставин, у суду відсутні підстави вважати доводи позивача в частині порушення його прав та інтересів оскаржуваних рішенням обґрунтованими.

Щодо твердження позивача про необхідність державної реєстрації оскаржуваного рішення Ради адвокатів України від 22.09.2017 року №191 «Питання організаційного забезпечення ведення Єдиного реєстру адвокатів України», оскільки останнє є нормативно-правовим актом, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 57 Закону №5076 рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов`язковими до виконання всіма адвокатами.

Рішення конференцій та рад адвокатів регіонів є обов`язковими до виконання адвокатами, адреса робочого місця яких знаходиться у відповідному регіоні та відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України.

Рішення органів адвокатського самоврядування набирають чинності з дня їх прийняття, якщо інший строк не передбачений рішеннями.

Так, оскаржуваним у цій справі рішенням Ради адвокатів України від 22.09.2017 року №191 «Питання організаційного забезпечення ведення Єдиного реєстру адвокатів України» встановлено та затверджено щорічну плату (внесок) за опрацювання, внесення та розміщення додаткової інформації у профайлі адвоката (за його бажанням) в базі даних Єдиного реєстру адвокатів України на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.

Згідно з пунктом 18 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на судову практику, зокрема правову позицію Верховного Суду, висловлену у справі №816/2353/17 за позовом ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України, у якому просить скасувати рішення Ради адвокатів України від 23.09.2017 року №203.

Так, Верховним Судом у постанові від 21.12.2020 року у справі №816/2353/17 підкреслено, що нормативно-правовий характер актів Ради адвокатів України підтверджується їх обов`язковістю, визначеною частиною першої статті 57 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та відповідно підпадає під розуміння пункту 18 частини першої статті 4 КАС України, яким визначено, що: нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування. Таким чином, спірне рішення підлягає перевірці критеріям, визначеним частиною третьою статті 2 КАС України.

В той же час, суд зауважує, що рішення, оскаржуване позивачем в межах справи №816/2353/17, за своїм змістом встановлювало плату за організаційно-технічне забезпечення розгляду заяв (скарг) щодо поведінки адвоката, яким Радою адвокатів України обмежено передбачене частиною першою статті 36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» право громадян та юридичних осіб на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) у разі невиконання або неналежного виконання адвокатом своїх професійних обов`язків, розголошення адвокатської таємниці тощо, що безпосередньо пов`язано з правом осіб на професійну правничу допомогу, гарантовану Конституцією України.

Разом з тим, оскаржуване позивачем рішення Ради адвокатів України в межах адміністративної справи №640/28126/20 стосується лише прав та інтересів адвокатів, та не має загального характеру, тобто, не розповсюджується на невизначене коло фізичних та юридичних осіб, як-то притаманно нормативно-правовому акту.

Зокрема, посилання позивача на правові висновки, викладені у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 року у справі №815/2818/18 також не можуть бути прийняті судом до уваги, з огляду на наступне.

По-перше, постановою Верховного Суду від 05.03.2020 року у справі №815/2818/18 постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 року у цій справі в частині щодо рішень дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 25.05.2018 року та Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 03.07.2018 року скасовано та залишено в цій частині в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 року. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 року в частині щодо рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 08.05.2018 року скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

По-друге, предметом справи №815/2818/18 є рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області про порушення дисциплінарної справи; рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області по дисциплінарній справі, яким адвокатів притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до них дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю; рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області по дисциплінарній справі, яким припинено право адвокатів на зайняття адвокатською діяльністю.

Зазначені рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області не є аналогічними ні за правовою природою, ні за суб`єктом його прийняття, оскаржуваному рішенню у справі №640/28126/20.

Суд зауважує, що відповідно до положень статті 57 Закону №5076 рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов`язковими до виконання всіма адвокатами, тобто, обмеженим колом осіб.

Крім того, Законом №5076 необхідності здійснення державної реєстрація рішень органів адвокатського самоврядування не передбачено та, відповідно до законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів, Рада адвокатів України не належить до кола органів, акти яких підлягають державній реєстрації.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав, вказаних ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з положеннями статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Беручи до уваги вищенаведене, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також доводи позивача та відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 9, 12, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статті 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Недержавна некомерційна професійна організація «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3, 2-й поверх).

Повне рішення складено 19.07.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна