Справа № 640/2240/21
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2240/21 Суддя (судді) першої інстанції: Костенко Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря: Яковіна Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» до Державної податкової служби України про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» із позовною заявою до Державної податкової служби України, у якій просить суд зобов`язати відповідача поновити в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - СЕА ПДВ) суму 8841892 грн., на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08 квітня 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва разом з відзивом на позовну заяву надійшло клопотання Державної податкової служби України про залишення позовної заяви без розгляду з мотивів пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду і відсутністю заяви про його поновлення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року задоволено клопотання Державної податкової служби України про залишення без розгляду позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз». Відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» про поновлення строку звернення до суду. Залишено без розгляду позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз».

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення невірно застосовано норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої вищезазначеної статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України. Так, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, процесуальними нормами закріплено обов`язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду;

Відповідно до частини четвертої статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У пункті 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній справі є зобов`язання Державної податкової служби України поновити в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - СЕА ПДВ) суму 8841892 грн., на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі № 640/2240/21.

08 квітня 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва разом з відзивом на позовну заяву надійшло клопотання Державної податкової служби України про залишення позовної заяви без розгляду з мотивів пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду і відсутністю заяви про його поновлення.

У зв`язку з надходженням вищевказаного клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, 21 квітня 2021 року представником Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» було подано письмові пояснення, а також заяву про поновлення строку звернення до суду.

За наслідком розгляду клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, а також письмових пояснень позивача та заяви про поновлення строку звернення до суду, суд першої інстанції вказав, що позивач з липня 2017 року міг і повинен був знати про порушення свого права, на захист якого у січні 2021 року подано цей позов, і, на переконання суду, ніщо не перешкоджало позивачу своєчасно звернутись до суду з даним позовом, тому суд дійшов висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 123 КАС України підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

В той же час, застосовуючи приписи частини третьої статті 123 КАС України, судом першої інстанції не було враховано наступного.

Спірний у даній справі реєстраційний ліміт був сформований в 2015 році контролюючим органом у зв`язку з запровадженням системи електронного адміністрування податку на додану вартість за рахунок суми залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів шляхом автоматичного збільшення реєстраційного ліміту.

Рішенням Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 30.03.2016 №28 анульовано реєстрацію платника ПДВ позивачу, як уповноваженій особі за вказаним договором.

Станом на 12.05.2016 сума податку, на яку позивач мав право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних (реєстраційний ліміт), становила 8841892 грн., що підтверджується відповідним витягом із СЕА ПДВ.

Надалі, станом на 10.06.2016 реєстраційний ліміт у позивача був відсутній, що підтверджується відповідним витягом із СЕА ПДВ.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2016 у справі №816/504/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016, визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 30.03.2016 №28 і зобов`язано Державну податкову інспекцію у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області вчинити дії з відновлення реєстрації платника ПДВ з моменту винесення спірного рішення, а саме з 30.03.2016.

При цьому, слід звернути увагу, що скасування реєстраційного ліміту позивача відбулось не одночасно з прийняттям рішення про анулювання платником ПДВ, а лише фактично після ухвалення рішення судом першої інстанції у вищевказаній справі, що підтверджує доводи апелянта про неможливість заявлення додаткових позовних вимог про зобов`язання відновити реєстраційний ліміт.

В подальшому, з 01.03.2017 відновлено реєстрацію позивача платником ПДВ та відкрито йому електронний рахунок в СЕА ПДВ, що визнається обома сторонами і підтверджується копією витягу із СЕА ПДВ від 02.03.2017, доданого позивачем до заяви про поновлення строку звернення.

Так, матеріалами справи підтверджується, що з липня 2017 року позивачу було відомо про відсутність реєстраційного ліміту у сумі 8841892 грн. у СЕА ПДВ, зокрема з листів ДФС України від 11.07.2017 №149/6/99-99-12-03-01-15 і Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 26.07.2017 №840/10/16-01-08-01-30 з цього приводу.

В той же час, судом першої інстанції не було враховано, що 04.08.2017 ПАТ «Укрнафта» звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою від 04.08.2017 № 08-3190 про роз`яснення судового рішення

У вищевказаній заяві про роз`яснення судового рішення позивач наголошував, що оскільки саме відповідач прийняв рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, яке скасоване судовими рішеннями, відповідно, саме на нього покладено обов`язок вчинення дій по відновленню такого статусу, в тому числі і щодо відновлення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, та просив суд роз`яснити, що за змістом судового рішення від 18.05.2016 у справі № 816/504/16 у контролюючого органу виникає обов`язок відновити реєстраційний ліміт.

08.08.2017 листом № 816/504/16/11347/17 Полтавський окружний адміністративний суд повідомив, станом на 07.08.2017 адміністративна справа № 816/504/16 з Вищого адміністративного суду України не надходила. Зазначено, що після повернення матеріалів справи до суду заява ПАТ «Укрнафта» про роз`яснення судового рішення у справі буде розглянута відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Тобто, колегія суддів наголошує, що після отримання інформації від податкового органу про відсутність реєстраційного ліміту у сумі 8841892 грн. у СЕА ПДВ, позивач вчинив відповідні належні дії, а саме звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив роз`яснити, що за змістом судового рішення від 18.05.2016 у справі № 816/504/16 у контролюючого органу виникає обов`язок відновити реєстраційний ліміт.

При цьому, колегія суддів враховує, що в подальшому лише 23 травня 2020 року набули чинності положення Закону України « 1Їро внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 року № 466-ІХ, яким, зокрема, врегульований механізм виконання судового рішення, яке набрало законної сили, щодо внесення до реєстру платників податку на додану вартість змін щодо скасування (відміни) анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, а також відновлення суми, на яку платник ПДВ має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач, вважаючи, що визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 30.03.2016 №28 про анулювання реєстрації платника ПДВ передбачає відновлення реєстрації платника ПДВ та реєстраційного ліміту у сумі 8841892 грн. у СЕА ПДВ, який мав місце до прийняття контролюючим органом протиправного рішення, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення судового рішення у справі № 816/504/16.

Однак, вищевказана заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз», у встановлений КАС України строк розглянута не була з причин, незалежних від позивача, з огляду на те, що адміністративна справа № 816/504/16 перебувала на розгляді суду касаційної інстанції.

05.06.2020 постановою Верховного Суду у справі № 816/504/16 касаційна скарга ДПІ у м. Полтаві залишена без задоволення, а рішення судів першої та другої інстанції - без змін.

Так, лише 10.08.2020 Полтавським окружним адміністративним судом прийнята ухвала про відмову у наданні роз`яснення судового рішення у справі № 816/504/16 з огляду на чіткість та зрозумілий зміст резолютивної частини.

21.12.2020 позивачем направлено на адресу ДПС України запит № 01/01/11/06/02/01- 139 щодо надання інформації про те, чи контролюючим органом здійснено дії в системі електронного адміністрування ПДВ платника податку щодо відновлення реєстраційного ліміту.

05.01.2021 листом № ЗПІ/99-00-18-03-01-10 ДПС України повідомила, що станом на 28.12.2020 реєстраційна сума становить 121,74 трн.

У зв`язку з отриманням вказаного вище листа контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним позовом про зобов`язання Державної податкової служби України поновити в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - СЕА ПДВ) суму 8841892 грн., на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, колегія суддів звертає увагу, що позивачем протягом всього часу з моменту скасування в судовому порядку рішення про анулювання реєстрації платника податку ПДВ та до моменту звернення з даним позовом, вчинялись активні та послідовні дії з метою відновлення реєстраційного ліміту в системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 8841892 грн.

Тривалий час розгляду заяви Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» про роз`яснення судового рішення, в якій позивач просив роз`яснити, що за змістом судового рішення від 18.05.2016 у справі № 816/504/16 у контролюючого органу виникає обов`язок відновити реєстраційний ліміт, є обставиною, яка не залежала від волі позивача, оскільки була зумовлена перебуванням тривалий період справи на розгляді в суді касаційної інстанції, та відсутністю законодавчо встановленого механізму відновлення відповідної суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування.

До того ж, в контексті спірних правовідносин,колегія суддів зазначає, що підставою для звернення з даним позовом до суду стала саме триваюча бездіяльність контролюючого органу щодо не вчинення дій для відновлення реєстраційного ліміту в СЕА ПДВ, яка існувала як на момент звернення до суду з даним позовом, так і продовжує тривати станом на сьогодні.

Тобто, порушення з боку податкового органу, які стали підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом є триваючими, оскільки пов`язані з тривалим, безперервним невиконанням обов`язків суб`єктом владних повноважень і такі порушення не усунуті на час розгляду справи судом, а тому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність передбачених частиною третьою статті 123 КАС України підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Аналогічна правова позиція щодо тлумачення бездіяльності щодо незбільшення суми реєстраційного ліміту у системі електронного адміністрування податку на додану вартість саме як триваючого правопорушення була викладена Верховним Судом у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 2040/6747/18.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції, що містяться в ухвалі суду від 21 квітня 2021 року, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

При цьому, апеляційний суд також враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Белет проти Франції», відповідно до яких стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

В рішенні ЄСПЛ від 27.06.2000 р. у справі «Ілхан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно із ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 312, 315, 320, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено - 19 липня 2021 року.