Справа № 280/4036/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2021 року Справа № 280/4036/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
20 травня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, як особі, що відпрацювала на провідних посадах в металургії не менше 20 років відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи на підприємстві ВАТ «Енакієвський металургійний завод» за професією підручного сталевара конвертору період з 18.05.2000 по 13.11.2000 (включно) та в межах цього підприємства за професією підручного сталевара електропечі конверторного цеху з 09.10.2009 по 16.03.2017 (включно), а також періоди роботи на ТОВ Спільне Українсько - Швейцарське підприємство «Метален» за професією підручного сталевара конвертору з 14.11.2000 по 15.08.2001 (включно), та у період з 01.09.2002 по 08.10.2009 (включно);

зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення за пенсією - з 02 грудня 2020 року.

Ухвалою суду від 25.05.2021 позовну заяву залишено без руху. У встановлений судом строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 08.06.2021 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 02.12.2020 та 02.04.2021 позивач звертався до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Разом з тим, відповідачем, на думку позивача, протиправно було відмовлено йому у призначенні пенсії за віком на пільгових, відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», умовах з посиланням на те, що позивач не має необхідної кількості спеціального стажу для призначення пенсії. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що в грудні 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою від 02.12.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач зазначає, що розглянувши заяву та надані документи, відповідачем встановлено, що страховий стаж позивача складає 24 роки 11 місяців 11 днів, у тому числі пільговий стаж за Списком №1 20 років 9 місяців, стаж згідно ч.3 ст.114 Закону №1058 4 роки 9 місяців 24 дні, у зв`язку з чим відповідачем винесено рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки стаж позивача згідно ч.3 ст.114 Закону №1058 становить 4 роки 9 місяців 24 дні, замість визначених Законом №1058 двадцяти років. Також, відповідач вказав на те, що довідки про підтвердження пільгового характеру робіт від 11.03.2021 №26100/1243 та від 12.03.2021 №26100/1258, видані Філіалом №2 «Єнакієвський металургійний завод», який перебуває на непідконтрольній українській владі території, вважаються недійсними, тому відповідач позбавлений можливості врахувати їх для визначення права на призначення пенсії позивачу. Крім того, у вказаних довідках зазначено, що позивач працював на пільгових умовах за Списком №1, що передбачає пенсійне забезпечення за умовами ч.2 ст.114 Закону №1058. З урахуванням викладеного у відзиві, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15.06.2020 №2303-.

02.12.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 04.12.2020 №28 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з посиланням на те, що для призначення пенсії необхідна наявність спеціального стажу у 20 років, проте, на думку відповідача, позивач має лише 4 роки 9 місяців 24 днів стажу, що є недостатнім для призначення пенсії.

Позивач не погодившись з відмовою Пенсійного фонду у призначенні пільгової пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Так, позивач обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги зазначає, що він має понад 20 років спеціального стажу, наявність якого необхідна за правилами ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач, в свою чергу, вказує на те, що стаж позивача складає лише 4 роки 9 місяців 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії.

При цьому, відповідачем довідки про підтвердження пільгового характеру робіт від 11.03.2021 №26100/1243 та від 12.03.2021 №26100/1258, видані Філіалом №2 «Єнакієвський металургійний завод», не взяті до уваги з посиланням на те, що такі видані на тимчасово непідконтрольній території України.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 1 ст. 48 КЗпП України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до інформації зазначеній у трудовій книжці ОСОБА_1 , позивач мав такі періоди трудової діяльності:

з 01.09.1995 по 25.06.1999 навчання в Єнакіївському металургійному технікумі;

з 16.08.1999 по 17.05.2000 праця на посаді міксерного конверторного цеху ВАТ «Єнакіївський металургійний завод»;

з 18.05.2000 по 13.11.2000 підручний сталевара конвертору ВАТ «Єнакіївський металургійний завод»;

з 14.11.2000 по 14.08.2001, з 01.09.2002 по 07.10.2009 підручний сталева СП ТОВ «Метален»;

з 09.10.2009 по 16.03.2017 підручний сталевара електропечі конверторного цеху ВАТ «Єнакіївський металургійний завод»;

з 06.05.2017 підручний сталевара мартенівської печі ПАТ «Запоріжсталь».

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п.6 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Судом встановлено, що для підтвердження наявного пільгового стажу, позивачем було отримано довідки про підтвердження пільгового характеру робіт від 11.03.2021 №26100/1243 та від 12.03.2021 №26100/1258, видані Філіалом №2 «Єнакієвський металургійний завод», який перебуває на непідконтрольній українській владі території.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими дії Управління щодо неврахування наданих позивачем довідок, оскільки до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Подібний висновок щодо застосування норм матеріального права викладено Верховним Судом, зокрема у постанові від 22.10.2018 у справі №235/2357/17 (адміністративне провадження №К/9901/2387/17).

Отже, відповідачем необґрунтовано не було взято до уваги довідки надані позивачем на підтвердження пільгового стажу та заробітної плати, оскільки такі безпосередньо впливають на реалізацію Конституційного права позивача на соціальний захист.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи за професією підручного сталевара конвертору період з 18.05.2000 по 13.11.2000 (включно) та за професією підручного сталевара електропечі конверторного цеху з 09.10.2009 по 16.03.2017 (включно) на підприємстві ВАТ «Енакієвський металургійний завод», а також періоди роботи з 14.11.2000 по 15.08.2001 (включно) та у період з 01.09.2002 по 08.10.2009 (включно) на ТОВ Спільне Українсько - Швейцарське підприємство «Метален» за професією підручного сталевара конвертору.

Також, з урахуванням вже зарахованого відповідачем пільгового стажу, та стажу, який відповідача зобов`язано зарахувати за рішенням суду, позивач має понад 20 років пільгового стажу, відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058, а відповідно має право на призначення пільгової пенсії.

Доводи відповідача на наявність неточностей у довідках, суд відхиляє, оскільки з урахуванням наданої трудової книжки, уточнюючих довідок та відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відповідач у повній мірі мав змогу встановити як періоди роботи позивача так і характер виконуваних робіт.

При цьому, суд зазначає, що належним способом захисту порушеного права є визнання протиправним та скасування рішення від 04.12.2020 №28, у зв`язку з чим суд виходить за межі позовних вимог в цій частині.

В свою чергу, вимоги про визнання саме дій протиправними не підлягають задоволенню, оскільки такі дії знайшли своє відображенні у прийнятому рішенні, скасування якого є належним способом захисту порушеного права позивача.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04.12.2020 №28.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи за професією підручного сталевара конвертору період з 18.05.2000 по 13.11.2000 (включно) та за професією підручного сталевара електропечі конверторного цеху з 09.10.2009 по 16.03.2017 (включно) на підприємстві ВАТ «Енакієвський металургійний завод», а також періоди роботи з 14.11.2000 по 15.08.2001 (включно) та у період з 01.09.2002 по 08.10.2009 (включно) на ТОВ Спільне Українсько - Швейцарське підприємство «Метален» за професією підручного сталевара конвертору.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 02 грудня 2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова