Справа № 420/10580/21
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
19 липня 2021 року суддя Одеського окружного адміністративного суду, Бжассо Н.В., дослідив адміністративний позов ОСОБА_1 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення від 06.07.2020 року
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення від 06.07.2020 року.
Ухвалою суду від 29.06.2021 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення адміністративного позову без руху шляхом: надання заяви про поновлення пропущених строків звернення до адміністративного суду або надання доказів на підтвердження дотримання строку звернення до суду із вказаним позовом.
13.07.2021 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків адміністративного позову, з огляду на яку, представник позивача вважає, що оскаржуване рішення є нормативно-правовим актом, що узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 13.03.2019 року № 712/8984/17, а тому, позивачем не порушено строк звернення до суду із вказаним позовом.
Тобто, станом на 19.07.2021 року від представника позивача на виконання вимог ухвали суду від 29.06.2021 року не надійшла заява про поновлення пропущених строків звернення до адміністративного суду.
Щодо доводів представника позивача про дотримання строку звернення до суду із вказаним позовом, суддя зазначає наступне.
Так, в ухвалі від 22.06.2021 року суд зазначив: «Строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.
Аналогічний правовий висновок, зроблений в ухвалі Верховного Суду від 13.03.2018 року по справі № 800/474/17.
При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Інститут строків сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах і стимулює суд та учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Позивач звертається до суду із вимогою про визнання протиправним та скасування рішення від 06.07.2020 року, при цьому, представник в адміністративному позові зазначає, що про оскаржуване рішення позивачці стало відомо під час розгляду цивільної справи № 500/4840/19.
При цьому, з огляду на відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, зазначена справа слухається з 30.07.2019 року.
Оскільки провадження у справі № 500/4840/19 відрито 30.07.2019 року, посилання позивачки на факт ознайомлення із оскаржуваним рішенням під час розгляду зазначеної справи не є підтвердженням дотримання строку звернення до суду із вказаним позовом.».
Суддя зазначає, що згідно з рішенням тридцять п`ятої сесії сьомого скликання Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 06.07.2020 року № 573-VІІ, затверджено містобудівну документацію «Генеральний план та план зонування території села Броска Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області», розроблену ТОВ «Архізем».
Згідно з п. п. 18, 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;
індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.
Нормативно-правовий акт - це письмовий документ компетентного органу держави, уповноваженого нею органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта, в якому закріплено забезпечуване нею формально обов`язкове правило поведінки загального характеру. Такий акт приймається як шляхом безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це суб`єктом за встановленою процедурою, розрахований на невизначене коло осіб і на багаторазове застосування.
Натомість індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.
З огляду на викладене, нормативно-правовий акт містить загальнообов`язкові правила поведінки (норми права), тоді як акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються в нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує своєї дії фактами його застосування, тоді як дія акта застосування норм права закінчується у зв`язку з припиненням конкретних правовідносин.
Вказані висновки суду щодо тлумачення понять «нормативно-правовий акт» та «акт індивідуальної дії» відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 9901/520/19.
Суд зазначає, що рішення тридцять п`ятої сесії сьомого скликання Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 06.07.2020 року № 573-VІІ, яким затверджено містобудівну документацію «Генеральний план та план зонування території села Броска Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області», розроблену ТОВ «Архізем» не є нормативно-правовим актом, оскільки не містить норм права (загальнообов`язкових правил поведінки), а є актом індивідуальної дії, що містить приписи, які є результатом застосування норм права у сфері регулювання містобудівної діяльності, та стосується конкретного кола осіб (жителів села Броска) та застосовується протягом певного часу.
Таким чином, суд робить висновок про помилковість доводів представника позивача щодо оскарження позивачкою нормативно-правового акту та дотримання строків звернення до суду із вказаним позовом.
Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Враховуючи що представником позивача не надано заяви про поновлення строку звернення до суду із вказаним позовом, а доводи сторони позивача щодо дотримання строків звернення до суду із вказаним позовом суд визнав помилковими та необґрунтованими, суд робить висновок про наявність підстав для повернення адміністративного позову.
Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 169, 248 КАС України, суддя
Повернути позивачу адміністративний позов ОСОБА_1 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення від 06.07.2020 року.
Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду.

Суддя Н.В.Бжассо