Справа № 320/7364/21
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

16 липня 2021 року м. Київ № 320/7364/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши матеріали в адміністративній справі за позовом Громадської організації «Ірпінська спілка споживачів» до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, третя особа Комунально-побутове підприємство «Теплоенергопостач» про визнання протиправними та нечинними рішень,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась Громадська організація «Ірпінська спілка споживачів» (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, 24, ) з позовом до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Т. Шевченка, 2-а, ), третя особа Комунально-побутове підприємство «Теплоенергопостач» (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Ярославська, 11, ), в якому просить суд:

- визнати протиправними та нечинними рішення суб`єкта владних повноважень - Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області (, Київська область, м. Ірпінь, вул. Т. Шевченка, 2-А, 08205):

- від 31.10.2017 №238 «Про затвердження тарифів на теплову енергію та послуги з централізованого опалення, що надаються КПП «Теплоенергопостач»;

- від 27.02.2018 №40 «Про коригування тарифів на теплову енергію та послуги з централізованого опалення, що надаються КПП «Теплоенергопостач»;

- від 13.11.2018 №221/5 «Про коригування тарифів на теплову енергію та послуги з централізованого опалення, що надаються КПП «Теплоенергопостач»;

- від 26.02.2019 №28/8 «Про коригування тарифів на теплову енергію та послуги з централізованого опалення, що надаються КПП «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради».

Встановивши невідповідність поданої заяви встановленим Кодексом адміністративного судочинства України вимогам, ухвалою суду від 29.06.2021 позов залишено без руху та надано позивачу час на усунення виявлених недоліків шляхом подання до суду: позовної заяви в письмовій формі та її копій для відповідача та третьої особи, а також надання належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів, відповідно до кількості учасників справи та для суду; оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 9080,00 грн. за реквізитами Київського окружного адміністративного суду.

08.07.2021 судом отримано заяву позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Як вбачається зі змісту викладеного у поданій заяві та додатків до неї, позивачем частково усунуто виявлені та зазначені в ухвалі суду від 29.06.2021 недоліки, шляхом подання до суду позовної заяви в письмовій формі та її копій для відповідача і третій особі, а також належним чином засвідчених копій доданих до позовної заяви документів, відповідно до кількості учасників справи та для суду.

Разом з цим, щодо подання до суду документів на підтвердження сплати судового збору за позовом, позивачем у заяві зокрема зазначено, що Громадська організація «Ірпінська спілка споживачів» не є учасником публічно-правового спору, оскільки не є фізичною особою і не є споживачем послуг третьої особи, а тому права позивача апріорі не порушені рішеннями відповідача. В той же час, позивач звернувся до суду з конкретною вимогою захисту саме прав та інтересів невизначеного кола споживачів, а не своїх прав. Позивачем наголошено, що Громадська організація «Ірпінська спілка споживачів» взагалі не просить суд захистити її права або інтереси, тому вони не можуть бути предметом даного публічно-правового спору.

З урахуванням викладеного, позивач посилається на частину 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав, та просить вважати недоліки позовної заяви усуненими і прийняти позовну заяву до судового розгляду.

Дослідивши зміст заяви Громадської організації "Ірпінської спілка споживачів" від 08.07.2021 суд дійшов висновку, що вимоги ухвали суду від 29.06.2021 позивачем виконано частково, оскільки недоліки, зазначені в ухвалі суду, не усунуто у повному обсязі.

Так, залишаючи позовну заяву без руху, судом вказувалось на необхідності подання до суду доказів сплати судового збору у сумі 9080,00 грн., сплаченого за реквізитами Київського окружного адміністративного суду.

Постановляючи дану ухвалу суд виходив зокрема з того, що згідно з частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 (зі змінами та доповненнями) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Положеннями статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 № 1082-IX установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2021 року становить 2270 гривні.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 №3674-VI (зі змінами та доповненнями) за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано, у тому числі юридичною особою ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки позивачем у позові заявлено 4 вимоги немайнового характеру, сума судового збору, що підлягає сплаті за його подання до адміністративного суду, становить 9080,00 грн. (2270,00 грн. * 4).

При цьому, суд в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не погодився із доводами позивача про те, що Громадська організація "Ірпінська спілка споживачів" є звільненою від сплати судового збору відповідно до частини 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" як споживач, який звернувся до суду у зв`язку із порушенням його прав.

Власне, в ухвалі від 29.06.2021 судом також надавалась оцінка посиланням позивача на висновки Верховного Суду, викладених у відповідних постановах, згідно яких позивачем наведено твердження про наявність підстав для звільнення Громадської організації «Ірпінська спілка споживачів» від сплати судового збору, зокрема за подання даного адміністративного позову.

Однак, приймаючи до уваги, що у заяві про усунення недоліків позовної заяви не наведено обґрунтувань щодо звільнення позивача від сплати судового збору з урахуванням висновків суду, викладених в ухвалі від 29.06.2021, суд вважає за необхідне додатково зауважити на наступному.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.03.2018 по справі №761/24881/16-ц вказала, що у статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статті 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

За основу приймається те, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слова «державного мита» замінені словами «судового збору».

Отже, у підсумку Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.03.2018 по справі №761/24881/16-ц зазначила, що при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Таким чином, за висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21.03.2018 по справі №761/24881/16-ц споживачі звільнені від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху суд визнав посилання позивача на статтю 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як підставу звільнення його від сплати судового збору, безпідставним та необґрунтованим, з огляду на те, що Громадська організація "Ірпінська спілка споживачів" в розумінні пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» не є споживачем, а тому підстави для звільнення від сплати судового збору згідно із частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у позивача відсутні.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 23.03.2021 по справі №367/4695/20 зауважено, що Громадська організація «Ірпінська спілка споживачів» за своїм правовим статусом є юридичною особою приватного права, метою діяльності якої є задоволення і захист суспільних та приватних прав і інтересів членів та інших осіб як споживачів товарів, робіт та послуг у сферах економічної, житлово-комунальної, соціальної, медичної, культурної, освітньої, побутової, оздоровчої, туристичної та іншої діяльності, та задля досягнення цієї мети громадська організація може здійснювати представництво та захист прав невизначеного кола приватних осіб (споживачів) у судах та інших органах, установах і організаціях в разі порушення прав невизначеного кола споживачів.

Таким чином, позивач у справі №320/7364/21, керуючись зокрема вказаним висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.03.2021 по справі №367/4695/20, вважає, що Громадська організація "Ірпінська спілка споживачів" у даній адміністративній справі №320/7364/21 лише здійснює представництво прав приватних осіб - споживачів та є стороною судового процесу, а не стороною публічно-правового спору.

У заяві про усунення недоліків позовної заяви від 08.07.2021 позивач зазначив, що сама Громадська організація "Ірпінська спілка споживачів" не є споживачем послуг третьої особи - Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач", а також що оскаржуваними рішеннями Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області права позивача не порушені.

Як стверджує позивач, позов Громадської організації "Ірпінська спілка споживачів" направлений саме на захист прав та інтересів невизначеного кола фізичних осіб - споживачів, а не на захист прав громадської організації.

Зокрема, згідно висновків Великої Палати Верховного Суду по справі №367/4695/20, на який також посилався позивач у позовній заяві, пункти 1.1, 3.1 та пп. 2.4.2 п. 2.4 Статуту Громадської організації "Ірпінська спілка споживачів" передбачають можливість Громадської організації «Ірпінська спілка споживачів» представляти і захищати інтереси споживачів - своїх членів та інших осіб в судах.

Отже, предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду по справі №367/4695/20 було питання предметної та суб`єктної юрисдикції цієї справи.

Вказане вище твердження, щодо повноважень на представництво позивачем, судом у справі №320/7364/21 не піддається сумніву і не було підставою для залишення позовної заяви без руху у даній справі.

Однак, суд звертає увагу, що Великою Палатою Верховного Суду надавалась оцінка питанню предметної та суб`єктної юрисдикції справи №367/4695/20, а не оцінка наявності пільг громадської організації на сплату судового збору за подачу до суду позову в інтересах приватних осіб - споживачів послуг, а отже факти, за яких Великою Палатою Верховного Суду було сформульовано висновки у постанові від 23.03.2021 по справі №367/4695/20, на яку посилався позивач, не є релевантними до спірних правовідносин, а тому суд не може поширювати їх на предмет спору у даній справі.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 07.11.2018 по справі №804/6859/16 зазначив, що зі змісту положень частини 1 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що ряд суб`єктів наділені правом звернення до суду в інтересах інших осіб, проте позивачами у таких справах виступають безпосередньо самі особи.

Також, Верховний Суд у цій постанові вказав, що суб`єктами сплати судового збору є особи, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, а не їх представники, які вчиняють дії виключно від імені особи, в інтересах якої вони діють.

Верховний Суд врахував, що метою встановлення певних ставок судових витрат на законодавчому рівні є забезпечення діяльності судової гілки влади, а також насамперед дисциплінування осіб, які звертаються за захистом своїх порушених прав та інтересів, спрямоване на обмеження подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань.

З урахуванням вищезазначеного, Верховний Суд у постанові від 07.11.2018 по справі №804/6859/16 дійшов висновку, що в разі звернення до суду Громадської організації в інтересах інших осіб, така Громадська організація є в розумінні Закону України "Про судовий збір" платником судового збору, тобто наявність чи відсутність підстав для сплати судового збору пов`язана не зі статусом громадської організації, яка діє в інтересах певної особи, а безпосередньо з цією особою - позивачем. Таким чином, з`ясуванню підлягають обставини наявності у такої особи обов`язку сплачувати судовий збір чи наявності підстав для звільнення, відстрочення чи розстрочення його сплати.

В свою чергу, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 30.05.2018 по справі №804/1230/17 вказав, що статтею 5 цього Закону визначено перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, при цьому громадські організації у цьому переліку з 1 вересня 2015 року відсутні.

Крім цього, Верховний Суд також вказав, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 28.11.2013 №12-рп/2013 у справі за конституційним зверненням асоціації "Дім авторів музики в Україні" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України „Про судовий збір" у взаємозв`язку з положеннями пункту "г" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" надав тлумачення редакції пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», яка діяла до 1 вересня 2015 року.

Разом з тим, в постанові від 30.05.2018 по справі №804/1230/17 Верховний Суд зазначив, що у новій редакції Закону України "Про судовий збір", чинній на момент звернення позивача до суду апеляційної інстанції по справі №804/1230/17, громадські організації не включено до переліку осіб, на яких розповсюджуються пільги щодо сплати судового збору.

За твердженням позивача, особами, на захист прав, свобод та інтересів яких подано даний позов в межах справи №320/7364/21, є невизначене коло фізичних осіб - споживачів послуг третьої особи - Комунально-побутового підприємства "Теплоенергопостач", які надавались їм за тарифами, встановленими у відповідності до оскаржуваних рішень відповідача - Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області..

Вказане, на переконання позивача означає, що саме ці фізичні особи - споживачі є позивачами у даному публічно-правовому спорі відповідно до пункту 8 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Термін "позивач" позначає сторону як учасника судового процесу на підставі положень частини третьої статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України: громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єктів владних повноважень. Це особи, чиї суб`єктивні права та законні інтереси підлягають захисту або для виконання чиїх повноважень має бути ініційований судовий процес. Переважно такі особи самі звертаються з позовом до суду, хоча не виключені обставини, коли такі дії вчиняють їхні представники, у тому числі законні представники.

Натомість позивач помилково розмежовує статус позивача, як сторону та учасника судового процесу та поняття позивача як особи, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

В даному випадку позивачем у справі є саме Громадська організація "Ірпінська спілка споживачів", а не фізичні особи - споживачі послуг Комунально-побутового підприємства "Теплоенергопостач".

Твердження позивача про те, що Громадська організація "Ірпінська спілка споживачів" є стороною судового процесу, а не стороною публічно-правового спору є помилковими, адже наявність чи відсутність підстав для сплати судового збору пов`язана не зі статусом громадської організації, яка діє в інтересах певної особи, а безпосередньо з цією особою - позивачем.

Відтак, доводи позивача про наявність у нього як у громадської організації пільг при сплаті судового збору при зверненні до суду в інтересах невизначеного кола споживачів не спростовують висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.05.2018 по справі №804/1230/17, від 07.11.2018 по справі №804/6859/16 про наявність у Громадської організації обов`язку сплачувати судовий збір при зверненні до суду в інтересах таких осіб.

Враховуючи, що докази сплати судового збору за звернення з даним позовом до суду позивачем не надані, суд приходить до висновку, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у спосіб та строк, встановлений судом.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частини 5 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, позовна заява Громадської організації "Ірпінської спілка споживачів" до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про визнання протиправними та нечинними рішень підлягає поверненню позивачеві з усіма доданими до неї документами.

Керуючись статтями 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Громадської організації "Ірпінська спілка споживачів" до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про визнання протиправними та нечинними рішень - повернути позивачеві з усіма доданими до неї документами.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу, зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панченко Н.Д.