Справа № 160/2922/19
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення клопотання

19 липня 2021 року Справа №160/2922/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправними дії та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії у справі за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відділу реклами Кам`янської міської ради, виконавчого комітету Кам`янської міської ради про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу реклами Кам`янської міської ради (далі також відповідач 1), Виконавчого комітету Кам`янської міської ради (далі також відповідач 2), в якому просив:

- визнати рішення відділу реклами Кам`янської міської ради від 14.02.2019 № 01-14/73 про відмову в продовженні терміну дії дозволів № 145; 147; 148; 149 від 25.01.2008 на розміщення зовнішньої реклами в місті Кам`янське (колишнє Дніпродзержинськ) протиправним і його скасувати;

- зобов`язати відділ реклами Кам`янської міської ради повторно розглянути заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 від 04.01.2019 щодо продовження строку дії дозволів № № 145; 147; 148; 149 від 25.01.2008 до 25.01.2024;

- визнати рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 27.02.2019 №58 «Про проведення демонтажу рекламних засобів у м. Кам`янському» в частині демонтажу окремо розташованих рекламних засобів ФОП ОСОБА_1 (дозволи від 25.01.2008 № № 145; 147; 148; 149) протиправним і в цій частині його скасувати.

За наслідками розгляду означеної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, яку постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.09.2019 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 скасовано та прийнято нове рішення. Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Відділу реклами Кам`янської міської ради № 01-14/73 від 14.02.2019 про відмову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в продовженні терміну дії дозволів №№ 145, 147, 148, 149 від 25.01.2008 на розміщення зовнішньої реклами в місті Кам`янське. Зобов`язано Відділ реклами Кам`янської міської ради повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 04.01.2019 щодо продовження строку дії до 25.01.2024 дозволів № № 145, 147, 148, 149 від 25.01.2008 на розміщення зовнішньої реклами в місті Кам`янське. Визнано протиправним рішення Виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 58 "Про проведення демонтажу рекламних засобів у м. Кам`янському" від 27.02.2019 в частині демонтажу окремо розташованих рекламних засобів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (дозволи від 25.01.2008 № № 145, 147, 148, 149) і в цій частині його скасовано.

02.10.2019 року представником позивача отримано виконавчий лист.

11.11.2019 року відділ реклами Кам`янської міської ради звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12.09.2019, в якій просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

16.12.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом направлено справу №160/2922/19 до суду касаційної інстанції.

04.05.2020 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправними дії та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії. В даному клопотанні позивач просить суд: 1. Визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Кам`янської міської ради та відділу реклами Кам`янської міської ради, яка полягає у невиконанні постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 12.09.2019 р. у справі № 160/2922/19. 2. Визнати протиправними дії виконавчого комітету Кам`янської міської ради та відділу реклами Кам`янської міської ради, які полягають у повторних прийняттях рішень «Про проведення демонтажу рекламних засобів у м.Кам`янському», що приймаються на підставі оскаржуваного рішення про відмову в продовженні дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами від 14.02.2019р. 3. Зобов`язати виконавчий комітет Кам`янської міської ради та відділ реклами Кам`янської міської ради вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 12.09.2019 р. у справі № 160/2922/19, а також порушенню вимоги. 2 ст. 14 КАС України. 4. За наявності підстав постановити ухвалу в порядку ст. 249 КАС України.

Аргументи означеного клопотання зводяться до того, що 04.10.2019 року відкрито виконавче провадження №60209669 з примусового виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 12.09.2019 року (справа 160/2922/19). Відповідачем - відділом реклами Кам`янської міської ради на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12.09.2019 року подано касаційну скаргу. Ще під час знаходження першого позову у суді першої інстанції і до ухвалення рішення по ньому відповідачем-2 було продубльовано його ж попереднє рішення про демонтаж належних мені рекламних засобів, - рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 26.06.2019 року № 172. А рішенням відділу реклами Кам`янської міської ради ухвалено нове рішення від 03.10.2019 р. про відмову позивачу у продовженні строків дії дозволів на розміщення рекламних засобів. Ніяких нових підстав для прийняття цих рішень в їх видавників не було. Тому 01.11.2019 р. позивач був вимушений повторно звертатися до окружного адміністративного суду з тим самим позовом, з тих самих підстав і до тих самих відповідачів, але із зміненням предмету позову, яким на цей час стали нові рішення відповідачів. За цим позовом 05.11.2019 року окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі № 160/10750/19. Ухвалою суду від 09.12.2019 року провадження в адміністративній справі зупинено до набрання законної сили постановою Верховного Суду у справі № 160/2922/19. А ухвалою суду від 24.12.2019 року в порядку забезпечення позову судом постановлено ухвалу про зупинення дії рішення Виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 26.06.2019 року № 172 в частині демонтажу окремо розташованих рекламних засобів ФОП ОСОБА_1 . З огляду на те, що повторна відмова позивачу у продовженні строку дозволів на розміщення реклами і повторне покладання на останнього обов`язку демонтувати рекламні засоби, позивачем також оскаржені у судовому порядку, виконавчий комітет Кам`янської міської ради 18.12.2019 року знов приймає рішення № 443 про демонтаж рекламних засобів із тим ж самим мотивуванням такого рішення. 27.12.2019 р. позивач втретє звернувся до суду з позовом про визнання недійсним цього рішення Виконкому. Ухвалою адміністративного суду за цим позовом відкрите провадження у справі № 160/13427/19. А ухвалою від 28.12.2019 року в порядку забезпечення позову судом постановлено ухвалу про зупинення дії рішення Виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 18.12.2019 року № 443 в частині демонтажу окреме розташованих рекламних засобів ФОП ОСОБА_1 . Як стало позивачу відомо після перегляду офіційного сайту Кам`янської міської ради, 24.02.2020 р. відділом реклами Кам`янської міської ради підготовлено черговий проект «Про проведення демонтажу рекламних засобів у м. Кам`янському». Відповідно Переліку, доданого цього проекту, знову ж таки, доручено КП КМР «Благоустрій» провести демонтаж окремо розташованих рекламних засобів ФОП ОСОБА_1 у кількості 4 шт. Затвердження цього проекту - це лише питання часу.

Заявник також зазначає, що терміни дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№145,147,148,149 продовжувалися декілька разів, останній - з 25.01.2016 по 25.01.2019 р. Під час дії цих дозволів жодних зауважень стосовно невідповідності місця розташування рекламних засобів даним топогеодезичних знімків місцевості з прив`язкою місця розташування такого рекламного засобу позивачу висунуто не було. При цьому, у попередженнях взагалі не конкретизовано, в чому саме полягають виявлені порушення (в якому ж місці розміщені рекламні засоби, в чому невідповідність такого розміщення місцю розташування, зазначеному у дозволі, та чим це підтверджується), як і не запропоновано конкретні дії, які необхідно вчинити ФОП ОСОБА_1 для усунення таких порушень. Вимагається лише демонтувати рекламні засоби самостійно. Належних доказів на підтвердження направлення таких попереджень позивачу відповідачі суду не надали. Наданий для огляду в судовому засіданні журнал, лише свідчить про реєстрацію самих попереджень, тобто внутрішній контроль за внесенням таких попереджень, проте його дані жодним чином не доводять, що такі попередження були вчасно відправлені позивачу з наданням можливості у строки, визначені контролюючим органом, усунути виявлені порушення. Аналізуючи історію зі спробами продовжити термін дії дозволів на розміщення реклами, позивач зазначає, що фактичними перешкодами для цього є не обставини порушення ним будь-яких приписів нормативних актів, що регламентують умови і порядок надання таких дозволів, а суто вольовий підхід посадових осіб до розгляду саме його заяв. І цей підхід не ґрунтується на вимогах законодавства. Фактично до такого висновку дійшла апеляційна інстанція, скасовуючи рішення окружного адміністративного суду від 05.07.2019 року у справі № 160/2922/19.

Отже, позивач вважає, що відповідачем порушено принцип належного урядування, зокрема, на органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Уповноважені органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки органу повинен покладатися на такий орган, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Захід, який визначено ч. 1 ст. 249 КАС України може бути виключення ситуації з прийняттями чергових рішень виконкому Кам`янської міської ради про демонтаж належних мені рекламних засобів до остаточного вирішення спору Касаційним адміністративним судом Верховного Суду України.

Одним з основних принципів адміністративного судочинства є обов`язковість судових рішень. Так, відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

07.06.2021 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу відділу реклами Кам`янської міської ради задоволено частково. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12.09.2019 року скасовано в частині задоволення вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Відділу реклами Кам`янської міської ради № 01-14/73 від 14.02.2019 про відмову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в продовженні терміну дії дозволів № № 145, 147, 148, 149 від 25.01.2008 на розміщення зовнішньої реклами в місті Кам`янське. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано протиправною бездіяльність відділу реклами Кам`янської міської ради стосовно не розгляду у передбачений законодавством спосіб заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 04.01.2019 року щодо продовження строку дії до 25.01.2024 року дозволів №№145, 147, 148, 149 від 25.01.2008 року на розміщення зовнішньої реклами в місті Кам`янське. В іншій частині постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12.09.2019 року залишено без змін.

08.07.2021 року справа №160/2922/19 надійшла на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду із суду касаційної інстанції.

09.07.2021 року та у період з 12.07.2021 року по 16.07.2021 року суддя Прудник С.В. перебував у щорічній основній відпустці.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності дійшов наступного.

Слід зазначити, що ст. 383 КАС України встановлені вимоги до заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, яка подається позивачем до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

В той же час, позивачем подано до суду не заяву, а клопотання.

Згідно з положеннями п. 5, п. 7, п. 9 ч. 2 ст. 383 КАС України у такій заяві зазначаються: номер справи; інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" судовий збір, зокрема, справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

З матеріалів вбачається, що ФОП ОСОБА_1 не є особою, якій передбачені пільги зі сплати судового збору при подачі адміністративного позову та заяв в порядку виконання судового рішення до суду відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Проте, заявником не надано до суду документ про сплату судового збору за подачу заяви в порядку ст. 383 КАС України, у вступній частині клопотання зазначено номер іншої справи як №160/13427/19 (суддя Тулянцева І.В.), тоді як повинно було б бути зазначено №160/2922/19 (суддя Прудник С.В.); не зазначено інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання.

До того ж, ч. 4 ст. 383 КАС України визначено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Аналізуючи подане до суду ФОП ОСОБА_1 клопотання суду не надається можливим встановити, чи дотримано позивачем десятиденний строк з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Відтак, з огляду на викладене, клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправними дії та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії не відповідає критеріям, визначеним в п. 5, п. 7, п. 9 ч. 2 та ч. 4 ст. 383 КАС України.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим статті 8 Конституції України та статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд на підставі статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

"Суд уже констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів" (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі "Дія-97" проти України (Diya 97 v. Ukraine), заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями).

Тобто, встановлені процесуальним кодексом вимоги щодо змісту та форми заяви обов`язкові до виконання усіма учасниками процесу та їх дотримання перевіряється судом.

Відповідності до вимог абзацу 2 ч.5 ст.383 КАС України уразі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Враховуючи, що заява позивача подана без додержання вимог частин 2 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд доходить висновку про її повернення.

Керуючись ст.ст.248, 256, 383 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправними дії та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник