Справа № 160/8216/21
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2021 року Справа № 160/8216/21
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (ДОТЦК та СП) у відмові оформити оновлену довідку про розмір мого грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.03.2018 року, з відображенням щомісячних оновлених основних видів грошового забезпечення у обчислених розмірах, відповідно норм приміток додатків 1,14 до Постанови КМУ №704, та надати її до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області для перерахунку пенсії з 01.01.2018 року, яка отримує статус документа пенсійної справи, (ч.1 ст.63 Закону України №2262-ХІІ), а також нову довідку станом на 05.03.2019 року, з відображенням щомісячних основних видів станом на 01.01.2019 року у обчислених розмірах, відповідно норм приміток додатків 1,14 до Постанови КМУ №704, додаткових видів грошового забезпечення та премії станом на 05.03.2019 року, у обчислених розмірах, відповідно норм Постанови КМУ №704, та надати її до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області для перерахунку пенсії з 01.04.2019 року, яка отримує також статус документа моєї пенсійної справи, (ч.1 ст.63 Закону України №2262-ХІІ);
- зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (ДОТЦК та СП) перерахувати розміри окладів за посадою та за військовим званням, згідно норм приміток додатків 1,14 до Постанови №704, станом на 01.03.2018 року, де при визначенні розміру окладу шляхом множення першим множником береться розмір мінімального прожиткового мінімуму для працездатної особи, визначений Законом на 1 січня 2018 року, але не менший 50% розміру мінімальної заробітної плати, визначеного на 1 січня 2018 року, тобто рівний 1861.50 грн., оформити оновлену довідку про розмір мого грошового забезпечення станом на 01.03.2018 року та надати її до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області для перерахунку пенсії з 01.01.2018 року та виплати її у повному обсязі, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (ДОТЦК та СП) перерахувати розміри окладів за посадою та за військовим званням, згідно норм приміток додатків 1,14 до Постанови №704, станом на 01.01.2019 року, оформити довідку про розмір мого грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, з включенням у неї відомостей про розміри щомісячних основних видів грошового забезпечення (окладів за посадою та за військовим званням) станом на 01.01.2019 року, відомостей про розміри додаткових видів грошового забезпечення та премії, станом на 05.03.2019 року, а саме: - надбавка за особливості проходження служби - 65% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, на підставі ст.5 п.1 п.п.3 Постанови КМУ від 30.08.2017 р. №704, Рішення Міністра оборони України від 28.12.2018 року №248/9240 на 2019 рік; -надбавка за роботу в умовах режимних обмежень -15% від посадового окладу, на підставі п.6 ст.6 Постанови КМУ від 30.08.2017 р. №704; - премія - у розмірі 35% від посадового окладу, на підставі п.2 ст.5 Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704, Рішення Міністра оборони України від 28.12.2018 р. №248/9240 на 2019 рік, та направити відповідну довідку про грошове забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для перерахунку моєї пенсії з 01.04.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру моєї пенсії за рахунок здійснення перерахунку, виходячи із 70 процентного значення основної пенсії від розміру мого грошового забезпечення, замість 77% від розміру грошового забезпечення, визначених при призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок розміру моєї пенсії виходячи з 77 процентного значення основної пенсії від розміру грошового забезпечення з 01.01.2018 року, а також виплатити пенсію у повному обсязі без обмеження розміру виплати, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити негайно суму недоплаченої з 01.01.2018 року частини основного розміру пенсії, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідно до частини 2 ст. 55 Закону № 2262-ХІІ.
24.05.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/7794/21 роз`єднано у самостійні провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, виділивши у самостійні провадження.
Ухвалою суду від 24.05.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині:
- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок здійснення перерахунку, виходячи із 70 процентного значення основної пенсії від розміру мого грошового забезпечення, замість 77% від розміру грошового забезпечення, визначених при призначенні пенсії;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 виходячи з 77 процентного значення основної пенсії від розміру грошового забезпечення з 01.01.2018 року, а також виплатити пенсію у повному обсязі без обмеження розміру виплати, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити негайно суму недоплаченої з 01.01.2018 року частини основного розміру пенсії, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідно до частини 2 ст. 55 Закону № 2262-ХІІ.
В обґрунтування позовних вимог в цій частині позивач зазначив, що відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII йому призначено пенсію у розмірі 77% грошового забезпечення.
У 2018 році відповідач здійснив перерахунок пенсії із застосуванням 70% відповідних сум грошового забезпечення, що в свою чергу призвело до зменшення розміру пенсії. Позивач вважає, що оскільки він був звільнений на пенсію і пенсія йому була призначена виходячи із 77% грошового забезпечення, норма про обмеження максимального розміру пенсії до 70% на нього не розповсюджується, а перерахунок повинен бути проведений із розрахунку в 77% грошового забезпечення.
16.06.2021 року відповідачем надано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, визначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 . Відповідач також зазначає, що позивачу перераховано пенсію з урахуванням приписів ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в якій зазначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. З огляду на викладене, відповідач вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є правомірними, оскільки перерахунок пенсії здійснено з урахування норм чинного законодавства.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, якому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Зі змісту протоколу пенсійної справи позивача (ФД-107285) судом встановлено, що виплата пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу здійснюється, виходячи з основного розміру пенсії, до якої увійшли: посадовий оклад; оклад за військове звання; процентної надбавки за вислугу років.
Згідно з матеріалами справи встановлено, що пенсія позивача складала 77% (вислуга років - 29) від грошового забезпечення.
21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
На виконання вимог наведеної постанови, 01.05.2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснено перерахунок пенсії за вислугу років позивачу з 01.01.2018 року, яким встановлено основний розмір пенсії 70% від грошового забезпечення.
15.03.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01.01.2018 з урахуванням встановленого при звільненні розміру пенсії 77% від суми грошового забезпечення з 01.01.2018 року.
На заяву позивача від 15.03.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано лист-відповідь від 20.04.2021 року, у якому відповідач повідомив про відсутність законодавчих підстав для перерахунку пенсії.
Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 4 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103), відповідно до частини 4 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:
- з 1 січня 2018 - 50 відсотків;
- з 1 січня 2019 по 31 грудня 2019 - 75 відсотків;
- з 1 січня 2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-XII (в чинній редакції) визначено розміри, в яких призначаються пенсії за вислугу років, а згідно з частиною 2 вказаної статті максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
До цього, згідно з ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-XII (в редакції на час призначення пенсії позивачу) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, згідно яких цифри "90" замінено цифрами "80".
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.
Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 № 1166-VII внесено зміни у частину 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно з якими цифри "80" замінено цифрами "70".
Саме така, змінена редакція статті 13 Закону № 2262-XII була застосована відповідачем при визначенні розміру пенсії позивача при проведенні перерахунку, хоча до часу проведення перерахунку пенсії в 2018 йому пенсія обчислювалась, виходячи з розміру 77% грошового забезпечення.
Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватись до правовідносин, які існували раніше.
Відтак, при здійсненні перерахунку пенсії позивачу у відповідача були відсутні підстави для обмеження розміру його пенсії 70% грошового забезпечення, згідно з частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII, оскільки дане обмеження не стосується випадку з позивачем, якому пенсія не призначалась вперше, а вже була призначена.
Отже, при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Встановлення в подальшому граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення стосується порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку.
Аналогічна позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 04.02.2019 по справі № 240/5401/18, яке набрало законної сили і є зразковим рішенням.
Як наслідок, необхідно визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 під час її перерахунку з 01.01.2018 року з 77% до 70% сум грошового забезпечення. Тому підлягає задоволенню похідна позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити з 01.01.2018 року перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) , виходячи із розміру 77% сум грошового забезпечення.
При цьому, щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 виходячи без обмеження розміру виплати, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини 3 статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі Закон №1788-XII) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Аналізуючи норми абзаців 1, 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону №3668-VI, слід вказати, що вказані норми Закону №3668-VI стосуються виплат пенсії, призначеної до 01.10.2011, та розмір якої на час призначення перевищував встановлений цим Законом її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.
Таким чином, вказану норму не можна тлумачити як підставу для скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності Законом №3668-VI. В даному випадку ця норма не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.
Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді. Так, у постанові від 24.06.2020 року у справі №580/234/19 Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду на підставі аналізу зазначених вище норм чинного законодавства дійшов таких висновків:
«Тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.
Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.
Такий підхід відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06 вересня 2012 року №5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
Суд не знаходить у такому різному ставленні правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети.
При цьому, звертає на себе увагу факт, що норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.
Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI).
Норми статті 2 Закону № 3668-VI кореспондуються з положеннями частини третьої статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм Закону № 3668-VІ викладений Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 року у справі № 280/5154/19.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосування норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Підстави для відступу від правової позиції щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеної в зазначених постановах, відсутні.
Відтак, суд вказує, що не є можливим задоволення вимог позивача щодо перерахунку та виплатити пенсії позивачу без обмеження максимального розміру його пенсії, оскільки, у разі перерахунку пенсії за рішенням суду розмір такої пенсії перевищить максимальний розмір, то її буде обмежено десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відтак, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача, в частині перерахунку та виплатити пенсії позивачу без обмеження максимального розміру його пенсії не підлягають задоволенню.
Щодо вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити негайно суму недоплаченої з 01.01.2018 року частини основного розміру пенсії, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, суд зазначає про таке.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Статтею 2 вказаного Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно зі статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Статтею 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.
Водночас, зі змісту статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
Згадані вище статті 2, 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.
Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 відтворюють положення Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
У пункті 4 цього Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.
За такої умови слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи і пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Так, використане у статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.05.2020 року у справі №816/379/16 та від 30.09.2020 року у справі № 280/676/19.
Оскільки судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно не перераховано та не виплачено позивачу пенсію з 01.05.2018 року, у зв`язку із чим порушено строки її виплати, пенсійний орган зобов`язаний здійснити нарахування компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати", а відтак позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви в цій справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, судові витрати, підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позивних вимог.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок здійснення перерахунку, виходячи із 70 процентного значення основної пенсії від розміру мого грошового забезпечення, замість 77% від розміру грошового забезпечення, визначених при призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 виходячи з 77 процентного значення основної пенсії від розміру грошового забезпечення з 01.01.2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити суму недоплаченої з 01.01.2018 року частини основного розміру пенсії, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський