Справа № 640/19428/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Сервіс» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2019 року ТОВ «Восток-Сервіс» звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС (процесуальним правонаступником якої є Київська митниця Держмитслужби) про коригування митної вартості товарів від 17 липня 2019 року № UA100000/2019/000217/2.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що до митного оформлення були надані документи, які містять розбіжності та не дають можливості встановити дійсну митну вартість.

Відзив на апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби від ТОВ «Восток-Сервіс» не надходив.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року - без змін, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що між ТОВ «Восток-Сервіс» та компанією AS-Arbeitsschutz GmbH був укладений контракт № 23/09 від 23 вересня 2016 року, відповідно до умов якого позивач придбав трикотажні захисні рукавички та одяг робочий з нетканого матеріалу, країна виробництва - CN, торговельна марка - Nitras, виробник - AS Arbeitsschutz GmbH.

З метою переміщення через митний кордон України товару, поставленого за вказаним контрактом згідно з інвойсом від 10 липня 2019 року, позивач 16 липня 2019 року подав до Київської міської митниці ДФС митну декларацію № UA100020.2019.372450. Згідно вказаної декларації позивачем заявлено митну вартість товару за основним методом - за ціною договору (контракту), яка дорівнює 94915,97 доларів США.

Разом із зазначеною митною декларацією ТОВ «Восток-Сервіс» надало такі документи: рахунок-фактура (інвойс) від 10 липня 2019 року № 1321464, автотранспортна накладна від 11 липня 2019 року № б/н, сертифікат про походження товару від 11 липня 2019 року № L19933166, документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 11 липня 2019 року № б/н, зовнішньоекономічний договір від 23 вересня 2016 року № 23/09, доповнення до зовнішньоекономічного договору від 12 липня 2019 року № 44, доповнення до зовнішньоекономічного договору від 02 січня 2019 року № 4, договір (контракт) про перевезення від 10 липня 2019 року № 10/07/2019, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів від 15 липня 2019 року № 4337204, заявка на транспорті послуги від 10 липня 2019 року № б/н, рішення суду від 13 червня 2019 року у справі № 640/4674/19.

За результатами здійснення аналізу документів, що подані разом з митною декларацією, контролюючий орган встановив, що вони не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, оскільки:

- відповідно до п. 5.1 контракту від 23 вересня 2016 року № 23/09 та специфікації від 12 липня 2019 року № 44 умовами поставки є EXW-Бедбург, тоді як до митного оформлення подано інвойс від 10 липня 2019 року № 1321464, в якому зазначено, що товар поставляється на умовах поставки FCA;

- відповідно до п. 2.3 контракту від 23 вересня 2016 року № 23/09 оплата за товар здійснюється шляхом прямого банківського переказу на рахунок постачальника з відстрочкою платежу протягом 90 днів від дати відвантаження товару, тоді як в інвойсі від 10 липня 2019 року № 1321464 та специфікації від 12 липня 2019 року № 44 зазначена можливість отримання знижки в розмірі 3% або 5% в залежності від умов здійснення оплати (протягом 45 або 60 днів);

- декларантом не подано відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України страхові документи, що містять відомості про вартість страхування.

У зв`язку з цим позивачу направлено запит, яким запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

На вказаний запит ТОВ «Восток-Сервіс» листом від 17 липня 2019 року № 19 надало митному органу, зокрема, дистрибюторську угоду від 01 листопада 2018 року № 11/18, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою організацією від 29 березня 2019 року № Ц-257, прайс-лист виробника товару від 01 липня 2019 року, видаткові накладні на продаж товарів, інформацію про вартість подібних товарів з мережі Інтернет, каталог продукції AS Arbeitsschutz GmbH під торговою маркою Nitras.

Дослідивши додаткові документи, Київська міська митниця ДФС прийшла до висновку, що вони не є достатніми для визнання заявленої митної вартості, у зв`язку з чим прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 17 липня 2019 року № UA100000/2019/000217/2.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів від 17 липня 2019 року № UA100000/2019/000217/2, ТОВ «Восток-Сервіс» звернулося до суду з позовом про визнання його протиправними та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Восток-Сервіс», суд першої інстанції виходив з того, що під час митного оформлення задекларованого товару позивач надав усі документи, що необхідні для визначення митної вартості за ціною контракту. Такі документи містять повну інформацію про митну вартість та не містять розбіжностей, а пояснення щодо наявної технічної помилки були надані листом від 17 липня 2019 року. У зв`язку з цим суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що підстав для коригування митної вартості товару не було. Додатково суд першої інстанції зазначив підстави, з яких вважає необґрунтованим застосування шостого методу визначення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи згідно з переліком.

Зазначена норма права вказує на те, що митний орган, встановивши, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зобов`язаний направити письмову вимогу про надання додаткових документів згідно з переліком протягом 10 календарних днів.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 260/718/19, митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість сумніву у правильності заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Приписи ст.ст. 53, 54 Митного кодексу України зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

У постанові від 22 серпня 2019 року у справі № 810/2784/18 Верховний Суд зазначив, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як раніше зазначалося, згідно з п. 33 рішення від 17 липня 2019 року № UA100000/2019/000217/2, підставою для витребування у позивача додаткових документів стало виявлення розбіжностей в умовах поставки та умовах оплати товару, а також відсутність документів, які підтверджують страхування товару.

Стосовно розбіжностей в умовах оплати товару, на які посилається відповідач, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відповідно до п. 2.3 контракту від 23 вересня 2016 року № 23/09 оплата за товар здійснюється шляхом прямого банківського переказу на рахунок постачальника з відстрочкою платежу протягом 90 днів від дати відвантаження товару.

У свою чергу п. 1.1 вказаного контракту передбачає, що згідно з умовами постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та сплатити товари, найменування, кількість та ціни яких визначаються специфікаціями, які є невід`ємними частинами контракту.

Отже, у п. 2.3 контракту від 23 вересня 2016 року № 23/09 визначено загальні умови щодо ціни товару та строків оплати. Одночасно п. 1.1 зазначеного контракту передбачено, що ціна окремої партії товару визначається саме у специфікації.

Сторони контракту - компанія AS-Arbeitsschutz GmbH та ТОВ «Восток- Сервіс» підписали специфікацію від 12 липня 2019 року № 44, у якій погодили такі особливості визначення ціни товару у залежності від строків оплати товару: «Оплата протягом 90 днів з моменту відвантаження товару. Знижка 5 % за умови, що платіж здійснено протягом 45 днів з моменту відвантаження. Знижка 3 % за умови, що платіж здійснено протягом 60 днів з моменту відвантаження».

В інвойсі від 10 липня 2019 року № 1321464 міститься порядок оплати товару, який повністю відповідає специфікації від 12 липня 2019 року № 44.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що доводи митного органу щодо наявних розбіжностей у поданих позивачем документах в частині порядку оплати товару є необґрунтованими.

Щодо розбіжностей в умовах поставки товару судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до п. 5.1 контракту від 23 вересня 2016 року № 23/09 та специфікації від 12 липня 2019 року № 44 умовами поставки є EXW-Бедбург, тоді як до митного оформлення подано інвойс від 10 липня 2019 року № 1321464, в якому зазначено, що товар поставляється на умовах поставки FCA.

Згідно з листом постачальника - компанії AS Arbeitsschutz GmbH від 17 липня 2020 року при заповненні інвойсу від 10 липня 2019 року № 1321464 з боку AS Arbeitsschutz GmbH було допущено механічну помилку в зазначенні умов поставки - FCA. Слід вважати вірними умови поставки EXW, зазначені в специфікації від 12 липня 2019 року № 44, що є невід`ємною частиною контракту від 23 вересня 2016 року № 23/09.

Таким чином ТОВ «Восток-Сервіс» з метою усунення сумнівів, які виникли у контролюючого органу, надало докази, що вказують на причини, з яких виникли розбіжності в зазначенні умов поставки товару і підтверджують, що технічна помилка, яка допущена під час оформлення інвойсу від 10 липня 2019 року № 1321464, не впливає на митну вартість товару.

Надаючи оцінку доводам митного органу щодо ненадання до митного оформлення страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, суд першої інстанції правильно врахував пояснення позивача щодо відсутність у нього таких документів, адже страхуванням товару не здійснювалося.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, якщо здійснювалося страхування.

Зазначена норма права вказує на те, що документи, які містять відомості про вартість страхування, надаються лише в тому випадку, якщо страхування здійснювалося.

Під час апеляційного розгляду справи колегія суддів виходить з того, що висновок митного органу про необхідність надання страхових документів ґрунтується на помилковому визначенні умов поставки.

Як раніше зазначалося, під час оформлення інвойсу від 10 липня 2019 року № 1321464 постачальником AS Arbeitsschutz GmbH внаслідок помилки зазначено умови поставки FCA.

Згідно з умовами FCA (Free Carrier - Франко перевізник) відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ненадання страхових документів не може бути підставою для коригування митної вартості товарів.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ТОВ «Восток-Сервіс».

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга відповідача містить виклад фактичних обставин справи та підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 17 липня 2019 року № UA100000/2019/000217/2. Обґрунтованих заперечень проти висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду від 01 лютого 2021 року, апеляційна скарга не містить. Випадків неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права колегія суддів не встановила.

Отже, доводи апеляційної скарги Київської митниці Держмитслужби не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 01 лютого 2021 року, та не можуть бути підставами для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

В.В. Файдюк