Справа № 640/14700/19
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року м. Київ № 640/14700/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Рябого І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Гюріш"
до про Головного управління ДПС у Одеській області, Державної податкової служби України визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправними дій та скасування рішення
за участю:

від позивача - Сучик Т.Я. ;

від відповідача (ГУ ДПС) - Аветюк С.В.;

від відповідача (ДПС) - не з`явився

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гюріш" (далі - ТОВ "Гюріш") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Одеській області від 19.04.2019 № та № ;

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України з прийняття невмотивованого рішення від 10.07.2019 № 31774/6/99-99-11-04-01-25 про результати розгляду скарги ТОВ "Гюріш" від 17.05.2019 № 18287/6;

- скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 10.07.2019 № 31774/6/99-99-11-04-01-25 про результати розгляду скарги ТОВ "Гюріш" від 17.05.2019 № 18287/6.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі договору від 15.06.2017 останній був генеральним підрядником ТОВ "Овід Вінд" в проекті "Будівництво ВЕС потужністю 30 Мвт в Овідіопольському районі Одеської області". Для виконання проекту позивач замовляв роботи та послуги у ряду контрагентів. Стверджує, що всі господарські операції оформлені належним чином складеними первинними документами, а також мають реальний характер, що підтверджується насамперед завершенням будівництва та запуском ВЕС. Позивач акцентує увагу на відсутності у контролюючого органу повноважень оцінювати доцільність витрат платника податків. Зазначив, що замовлення послуг у контрагентів насамперед було обумовлено необхідністю належного виконання умов договору від 15.06.2017 та прийняття господарських рішень, які безпосередньо впливали на будівництво ВЕС. Також, вважає, що що при прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем не враховано принцип індивідуальної відповідальності платника податків. Вважає, що Державною фіскальною службою України при прийнятті спірного рішення не надано правової оцінки доводам позивача.

Ухвалою суду від 08.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 640/14700/19.

20.09.2019 до суду від представника ДФС України Д. Косіч надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що оскаржуване рішення не створює для платника податків жодних правових наслідків.

30.09.2019 до суду від представника позивача Сучик Т.Я. надійшла відповідь на відзив, за змістом якої остання просить суд задовольнити позов. Пояснила, що день отримання рішення ДФС є днем узгодження грошових зобов`язань, відповідно останнє впливає на права та обов`язки позивача.

15.10.2019 представником позивача Сучик Т.Я. подано до суду клопотання про виклик в якості свідка ФОП ОСОБА_2 .

15.10.2019 представником позивача Сучик Т.Я. подано до суду пояснення, у яких акцентовано увагу на тому, що діяльність позивача з будівництва першої на Одещині вітроелектростанції мала важливий соціальний ефект, зокрема, сприяла розвитку альтернативної енергетики України та, відповідно, енергетичної незалежності держави. Звернула увагу, що у 2016 - 2018 роках позивач замовляв у контрагентів послуги та роботи, зокрема, інженерно-геологічні вишукування для розробки проектної документаціїоб`єкту у ТОВ "Десно", послуги вивозу ґрунту, завезення гранітного щебеню на дорогу з розгрузкою, автотранспорту, благоустрою території у ТОВ "НКН-Будтранс", а також послуги щодо організації та контролю розробки проектної документації у ФОП ОСОБА_2 , консультаційні послуги з питань ведення господарської діяльності у ТОВ "Амстер Консалтинг" та ФОП ОСОБА_3 . Зазначила, що господарські операції з переліченими контрагентами документально підтверджені.

15.10.2019 до суду від представника Головного управління ДПС в Одеській області Яківця М.В. надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та скасуванню не підлягають. Звернув увагу, що за результатами проведеного аналізу інформаційних баз даних ДФС встановлено, що ТОВ "Десно" було здійснено ряд господарських взаємовідносин з контрагентами. Встановлено, що відповідні контрагенти-постачальники проектно-вишукувальних, інженерно-геологічних робіт не мають на балансі основних засобів, мають у штаті не більше 1 особи, або зовсім не подають звіти за формою 1ДФ, що унеможливлює проведення таких робіт власними силами. Досліджуючи взаємовідносини позивача з ТОВ "НКН-Будтранс", відповідач зазначив, що операції мають ознаки нереальності, з огляду на ненадання платником податків змінних рапортів, недільних сумарних актів виконаних робіт, актів виконаних робіт, технічних звітів з результатами випробувань. Також, відповідач звернув увагу, що позивачем до перевірки не було надано актів виконаних робіт, деталізованих звітів та інших документів, що свідчать про проведені зустрічі ФОП ОСОБА_2 з підрядниками, державними органами управління та експертними організаціями, тематику таких зустрічей, місце їх проведення, які б підтверджували їх здійснення, дали б змогу визначити конкретний перелік виробничих питань, стосовно яких були надані послуги ФОП ОСОБА_2 та пов`язати їх з виконанням проекту "Будівництво ВЕС потужністю 30 Мвт в Овдіопольському районі Одеської області" та підтверджували економічну доцільність наданих послуг. Також пояснив, що позивачем до перевірки не були надані договори, укладені з ТОВ "Амстер Консалтинг" та ФОП ОСОБА_3 , деталізованих звітів та інших документів, які б підтверджували їх здійснення, дали б змогу визначити конкретний перелік виробничих питань, стосовно яких були надані послуги, місце надання послуг, трудові ресурси, які були задіяні під час виконання послуг, кількість витрачених чол./год., їх вартість в розрізі кожного елементу витрат та визначити їх вплив на виконання проекту "Будівництво ВЕС потужністю 30 Мвт в Овдіопольському районі Одеської області" та підтверджували економічну доцільність наданих послуг.

23.10.2019 до суду від представника позивача Сучик Т.Я. надійшла відповідь на відзив, за змістом якої остання просить суд задовольнити позов. Спростовуючи доводи відповідача, представник позивача звернула увагу, що запити про надання документів були вручені за день до завершення перевірки, у той час як Податковим кодексом України установлено, що запит про надання документів має бути вручений платнику податків не менше як за три дні до завершення перевірки. У відповіді на відзив представник позивача наголошувала на неправомірному знятті витрат в одному періоді, позаяк згідно з правилами бухгалтерського обліку собівартість розподіляється пропорційно. Пояснила, що у бухгалтерському обліку позивача вартість послуг, наданих ТОВ "Десно", була віднесена на рахунок обліку 231 "Основне виробництво", відповідно, вартість послуг, наданих ТОВ "Десно", була включена до вартості об`єкту будівництва ("Фундаменти ВЕС") та включені у собівартість реалізованої послуги "Будівництво ВЕС 30 МВт", замовником якої виступав ТОВ "Овід Вінд", що теж було завершено лише в лютому 2019 року. Звернула увагу і на те, що позивачем було самостійно проведено коригування до початку перевірки, шляхом подання уточнюючого розрахунку та відображення коригування у декларації з ПДВ за лютий 2019 року, а також враховуючи, що таке коригування не вплинуло на значення рядка 18 та 20.2 у майбутніх звітних періодах, зменшення від`ємного значення на суму 873788,00 грн є незаконним.

12.11.2019 представником позивача Сучик Т.Я. подано до суду заяву про подання доказів понесення судових витрат після ухвалення рішення суду.

02.12.2019 до суду від представника позивача Сучик Т.Я. надійшли додаткові пояснення щодо допитаного свідка ОСОБА_4 .

На підставі розпорядження керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 09.09.2020 № 227 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2020 визначено суддю ОСОБА_5 для розгляду адміністративної справи № 640/14700/19.

Відповідно до ухвали суду від 14.09.2020 адміністративну справу № 640/14700/19 прийнято до провадження судді Катющенка В.П. та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 15.10.2020.

12.10.2020 до суду від представника Головного управління ДПС в Одеській області Яківця М.В. надійшли клопотання про заміну відповідача правонаступником та про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 15.10.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС в Одеській області про розгляд справи в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 15.10.2020 оголошено перерву до 10.11.2020.

Зважаючи на перебування судді Катющенка В.П. на лікарняному, 10.11.2020 адміністративну справу № 640/14700/19 знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 16.02.2021.

19.01.2021 до суду від представника позивача Кравчук А.Л. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів. Також, у вказаному клопотання представник позивача пояснив наступне:

залучення ФОП ОСОБА_2 обумовлено його високою кваліфікацією та унікальним досвідом, які були необхідні позивачу для вчасного та належного виконання зобов`язань перед ТОВ "Овід Вінд" щодо будівництва ВЕС;

основним видом діяльності ФОП ОСОБА_2 є КВЕД 71.12. Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах;

ФОП ОСОБА_2 були задекларовані всі доходи, отримані від надання послуг позивачеві;

за результатами надання послуг ФОП ОСОБА_2 було проведено усі необхідні вишукування та підготовлено проектну документацію.

Крім того, на підтвердження залучення до надання послуг ОСОБА_6 позивачем надано лист компанії Гюріш з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову.

25.01.2021 до суду від представника Головного управління ДПС в Одеській області Яківця М.В. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 01.02.2021 задоволено клопотання представника Головного управління ДПС в Одеській області.

Ухвалами суду, постановленими без виходу до нарадчої кімнати у підготовчому судовому засіданні 16.02.2021:

допущено заміну первинних відповідачів правонаступниками;

закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 640/14700/19 та призначено справу до розгляду по суті у судове засідання на 23.03.2021.

10.03.2021 до суду від голови комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області надійшло клопотання про заміну сторони виконавчого провадження.

У судовому засіданні 23.03.2021 оголошено перерву до 13.04.2021.

У судовому засіданні 13.04.2021 було допитано в якості свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що його підприємницька діяльність полягає у наданні послуг у сфері енергетики. До 2007 року він працював у Київенерго, після звільнення з якого почав займатися "зеленою" енергетикою. Свою співпрацю з ТОВ "Гюріш" розпочав ще у 2012 році в Автономній Республіці Крим. Саме він є відповідальною особою та несе відповідальність за вказане будівництво. Саме він є генеральним проектувальником, починаючи від креслень і закінчуюючи здачею об`єкта в експлуатацію. Він та колеги, які співпрацюють з ОСОБА_2 , підписують всі акти на приховані роботи та несуть відповідальність за це. При цьому, ОСОБА_2 та його колеги володіють англійською мовою, у тому числі, з технічних питань, та їх група виконала приблизно 40% робіт у цій сфері по всій Україні. Також вказаний свідок повідомив суду, що був особисто знайомий з директором підприємства "Десно" Архіпенком, який був геолог за освітою та помер у 2020 році від ковіду. Вказане підприємство займалось вишукувальними роботами. Стосовно ОСОБА_6 свідок повідомив, що знайомий з ним ще з 2012 року і уже в той час вказана особа працювала з ТОВ "Гюріш". Також зазначив, що ОСОБА_7 давно теж займається "зеленою" енергетикою, він є відповідальним за організаційними питаннями, які стосуються земельних питань, комунікацій, саме ним вирішуються, зокрема, питання можливості прокладення кабелів.

У судовому засіданні 13.04.2021 оголошено перерву до 20.05.2021.

13.04.2021 до суду від представника Головного управління ДПС в Одеській області Аветюка С.В. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

28.04.2021 до суду від представника ДФС України Тюрменка В.В. надійшло клопотання про процесуальне правонаступництво.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 20.05.2021 задоволено клопотання представника позивача та долучено до матеріалів копії актів передачі-приймання проектно-вишукувальної документації.

Також ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 20.05.2021, відмовлено у задоволенні клопотання представника ДФС України Тюрменка В.В., з огляду на те, що судом допущено заміну первинних відповідачів правонаступниками ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у підготовчому судовому засіданні 16.02.2021.

У судовому засіданні 20.05.2021 оголошено перерву до 08.07.2021.

30.06.2021 до суду від представника Головного управління ДПС в Одеській області Аветюка С.В. надійшло клопотання про заміну неналежної сторони.

30.06.2021 до суду від представника позивача Шемякіна О.О. надійшли заперечення щодо клопотання Головного управління ДПС в Одеській області Аветюка С.В. про заміну неналежної сторони.

01.07.2021 до суду від представника Головного управління ДПС в Одеській області Аветюка С.В. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 02.07.2021 задоволено клопотання представника Головного управління ДПС в Одеській області.

07.07.2021 до суду від представника Головного управління ДПС в Одеській області Аветюка С.В. надійшли письмові пояснення.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 08.07.2021, відмовлено у долученні до матеріалів справи пояснень представника Головного управління ДПС в Одеській області Аветюка С.В. та допущено процесуальне правонаступництво відповідача у справі - Головного управління ДПС в Одеській області на Головне управління ДПС в Одеській області ().

Представник позивача у судовому засіданні 08.07.2021 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд позов задовольнити.

Представник Головного управління ДПС в Одеській області у судовому засіданні 08.07.2021 заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник ДПС України у судове засідання 08.07.2021 не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 08.07.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У період з 21.02.2019 по 06.03.2019 посадовими особами Головного управління ДФС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Гюріш" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2018, за результатами якої складено акт від 21.03.2019 № 000173/15-32-14-09/38224770 (том 1 а.с. 56-90).

Актом перевірки з питань, що оскаржуються позивачем, зафіксовано порушення останнім:

підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України від 02.12.2020 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого ТОВ "Гюріш" завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток згідно декларації з податку на прибуток за три квартали 2018 року на суму 11794111,00 грн, у тому числі за рахунок завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток в розрізі звітних (податкових) періодів: за 2016 рік - на суму 1690560,00 грн; за 2017 рік - на суму 8472153,00 грн; за три квартали 2018 року - на суму 1631398,00 грн;

пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пункту 200.1, підпункту "в" пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2020 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого ТОВ "Гюріш" завищено суму від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 Декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року) на загальну суму 1630110,00 грн, у тому числі за рахунок завищення суми податкового кредиту в розрізі звітних (податкових) періодів: вересень 2016 року - у сумі 120034,00 грн; листопад 2016 року - у сумі 129201,00 грн; грудень 2016 року - у сумі 101815,00 грн; лютий 2017 року - у сумі 9101,00 грн; липень 2017 року - у сумі 34612,00 грн; серпень 2017 року - у сумі 6275,00 грн; жовтень 2017 року - у сумі 33167,00 грн; листопад 2017 року - у сумі 302145,00 грн; грудень 2017 року - у сумі 8750,00 грн; лютий 2018 року - у сумі 10622,00 грн; квітень 2018 року - у сумі 600,00 грн; вересень 2018 року - у сумі 873788,00 грн.

На підставі виявлених порушень 19.04.2019 Головним управлінням ДФС в Одській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ , яким ТОВ "Гюріш" зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 11794111,00 грн (том 1 а.с. 91);

№ , яким ТОВ "Гюріш" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1630110,00 грн (том 1 а.с. 92).

Не погодившись з рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до ДФС України зі скаргою від 14.05.2019 № 140519-1 (том 1 а.с. 93-98).

Рішенням від 10.07.2019 № 31774/6/99-99-11-04-01-25 ДФС України залишено без задоволення скаргу ТОВ "Гюріш", а податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 19.04.2019 № , № , № , № , № , № , № - без змін (том 1 а.с. 99-109).

Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 19.04.2019 № та № , а також протиправними дії ДФС України під час адміністративного оскарження вказаних рішень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Перевіряючи податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 19.04.2019 № на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, судом з`ясовано наступне.

Так, підставою для прийняття вказаного рішення став висновок контролюючого органу про нереальність господарських операцій позивача з рядом контрагентів, а саме:

1. Перевіркою встановлено, що до складу собівартості за 2017 рік ТОВ "Гюріш" віднесено вартість проведених взаєморозрахунків з ТОВ "Десно" за інженерно-геологічні вишукування. З метою з`ясування реальності здійснення придбання вищезазначених робіт контролюючим органом проведено аналіз ТОВ "Десно" на підставі інформаційних баз даних ДФС, за результатами якого встановлено: неподання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою 1 ДФ; неподання додатку АМ до декларації з податку на прибуток. З аналізу даних ЄРПН щодо руху товарів ТОВ "Десно" встановлено основних постачальників ТОВ "Десно" з номенклатурою "Проектно-вишукувальні роботи", "Інженерно-геологічні роботи", "Оренда бурової установки", "Інженерно-геологічні вишукування". За результатами проведеного аналізу інформаційних баз даних ДФС встановлено, що контрагенти-постачальники проетно-вишукувальних, інженерно-геологічних робіт не мають на балансі основних засобів, мають у штаті не більше 1 особи, або зовсім не подають звіти за формою 1ДФ, що унеможливлює проведення таких робіт власними силами. Дані ЄРПН свідчать про відсутність факту придбання таких робіт у контрагентів-постачальників у попередніх ланках ланцюга постачання. Дані ЄРПН свідчать про підміну номенклатури товарів (робіт, послуг), придбаних по ланцюгу постачання/придбання у попередніх ланках постачальників. Вищевказаними суб`єктами господарювання придбавались продукти харчування, автомобілі, сигарети, алкогольні напої, а реалізовувались на адресу ТОВ "Десно" проектно-вишукувальні, інженерно-геологічні роботи.

2. Перевіркою встановлено, що до складу собівартості за 2017 рік ТОВ "Гюріш" віднесено вартість проведених взаєморозрахунків з ТОВ "НКН-Будтранс" за послуги автотранспорту, розробку корита з перевезенням та зворотню трамбовку, проведення комплексу дослідних робіт, укладання і планування жд баласту 200 мм, благоустрій території з щебеню. Контролюючий орган звернув увагу, що умовами договору від 02.10.2017 № 02/10-17 не визначено граничний термін виконання робіт, і такі особливості договору можуть свідчити про те, що сама суть господарської операції з самого початку не мало значущої ролі у виконанні проекту "Будівництво ВЕС потужністю 30 Мвт в Овдіопольському районі Одеської області". Також, контролюючий орган у акті перевірки зазначив, що до перевірки не надано змінні рапорти, недільні сумарні акти виконаних робіт. З метою з`ясування реальності здійснення придбання вищезазначених робіт контролюючим органом проведено аналіз ТОВ "НКН-Будтранс" на підставі інформаційних баз даних ДФС, за результатами якого встановлено:

- згідно звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою 1 ДФ, поданих ТОВ "НКН-Будтранс" до органів ДФС, на підприємстві працювало: IV квартал 2016 року - 2 особи; І квартал 2017 року - 1 особа; ІІ квартал 2017 року - 4 особи; ІІІ квартал 2017 року - 4 особи; IV квартал 2017 року - 4 особи; І квартал 2018 року - 4 особи; ІІ квартал 2018 року - 4 особи;

- додаток АМ до декларації з податку на прибуток не подавався; за даними фінансової звітності (баланс ф.№ 1) основні засоби на підприємстві відсутні.

Також під час перевірки встановлено основних постачальників ТОВ "НКН-Будтранс", та здійснено аналіз діяльності останніх, за результатом якого встановлено неможливість надання послуг.

За результатами проведеного аналізу інформаційних баз даних ДФС встановлено відсутність можливості ТОВ "НКН-Будтранс" надавати для ТОВ "Гюріш" послуги автотранспорту, послуги з благоустрою території, роботи проведення комплексу дослідних робіт, випробувань зразків матеріалу на межі міцності, роботи з проведення комплексу інженерно-геодезичних досліджень, роботи з розробки корита з перевезенням та зворотньої трамбівки.

3. Перевіркою встановлено, що до складу адміністративних витрат ТОВ "Гюріш" віднесено вартість послуг, отриманих від ФОП ОСОБА_2 . У акті перевірки відповідач звернув увагу, що умовами договору від 01.09.2016 чітко не визначений граничний термін виконання робіт і такі особливості договору можуть свідчити про те, що сама суть господарської операції з самого початку не мало значущої ролі у виконанні проекту "Будівництво ВЕС потужністю 30 Мвт в Овідіопольському районі Одеської області". Відповідач зазначив, що позивачем не надано актів виконаних робіт, деталізованих звітів та інших документів, що свідчать про проведені зустрічі ФОП ОСОБА_2 з підрядниками, державними органами управління та експертними організаціями, тематику таких зустрічей, місце проведення зустрічей, які б підтверджували їх здійснення, дали б змогу визначити конкретний перелік виробничих питань, стосовно яких були надані послуги ФОП ОСОБА_2 та пов`язати їх з виконанням проекту "Будівництво ВЕС в Овідіопольському районі Одеської області" та підтверджували економічну доцільність наданих послуг. Згідно даних звіту 1ДФ ФОП ОСОБА_2 не мав найманих працівників, які б могли бути задіяні в процесі виконання послуг з технічного консультування у сфері інжинірингу.

4. Перевіркою встановлено, що до складу адміністративних витрат ТОВ "Гюріш" віднесено вартість послуг, отриманих від ТОВ "Амстер Консалтинг". У акті перевірки відповідач звернув увагу, що до перевірки позивачем не надано договору від 20.07.2016. Також, контролюючий орган зазначив, що до перевірки не надано деталізованих звітів та інших документів, які б підтверджували здійснення послуг, дали б змогу визначити конкретний перелік виробничих питань, стосовно яких були надані послуги ТОВ "Амстер Консалтинг", місце надання послуг, трудові ресурси, які були задіяні під час виконання послуг, кількість витрачених чол./годин, їх вартість в розрізі кожного елементу витрат та визначити їх вплив на виконання проекту "Будівництво ВЕС в Овідіопольському районі Одеської області" та підтверджували економічну доцільність наданих послуг, зокрема, технічні завдання (заявки), оформлені замовником; план (програма) заходів, узгоджені замовником і виконавцем; питання, сформовані замовником і оформлені у письмовому вигляді; письмові відповіді виконавця; листування між замовником і виконавцем в рамках виконання договору; інші документи.

5. Перевіркою встановлено, що до складу адміністративних витрат ТОВ "Гюріш" віднесено вартість послуг, отриманих від ФОП ОСОБА_3 . У акті перевірки відповідач звернув увагу, що до перевірки позивачем не надано договору від 05.10.2016 № 1016-02. Також, контролюючий орган зазначив, що до перевірки не надано деталізованих звітів та інших документів, які б підтверджували здійснення послуг, дали б змогу визначити конкретний перелік виробничих питань, стосовно яких були надані послуги ФОП ОСОБА_3 , місце надання послуг, трудові ресурси, які були задіяні під час виконання послуг, кількість витрачених чол./годин, їх вартість в розрізі кожного елементу витрат та визначити їх вплив на виконання проекту "Будівництво ВЕС в Овідіопольському районі Одеської області" та підтверджували економічну доцільність наданих послуг, зокрема, технічні завдання (заявки), оформлені замовником; план (програма) заходів, узгоджені замовником і виконавцем; питання, сформовані замовником і оформлені у письмовому вигляді; письмові відповіді виконавця; листування між замовником і виконавцем в рамках виконання договору; інші документи.

Наведені обставини у сукупності слугували для висновку відповідача про відсутність у позивача підстав для бухгалтерського та податкового обліку первинних документів, складених за результатами господарських операцій з переліченими вище контрагентами.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Таким чином, податок на прибуток розраховується виходячи із бухгалтерського фінансового результату (як різниці між отриманими підприємством доходами та понесеними ним витратами протягом звітного періоду) за національними положеннями (стандартів) бухгалтерського обліку (далі по тексту - НП(С)БО) чи міжнародними стандартами фінансової звітності (далі по тексту - МСФЗ), відкоригованого на різниці, передбачені ПК України (як то амортизаційні різниці, різниці, які виникають при формуванні резервів (забезпечень), різниці, які виникають під час здійснення фінансових операцій).

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 ПК України), а звітним періодом для цілей податку на прибуток періодом - календарний рік (пункт 137.4 статті 137 ПК України).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Пунктом 44.2 статті 44 ПК України встановлено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

У свою чергу, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України від 16.07.1999 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон N 996-XIV).

Відповідно до частини другої статті 3, частини першої статті 11 Закону N 996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. На основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов`язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.

На основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов`язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.

Частинами першою - четвертою статті 9 Закону N 996-XIV встановлено, що підставою (визначення яких як фактів підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів міститься в абзаці 2 пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 N 88, далі - Положення N 88) для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Згідно з частиною п`ятою вказаної статті Закону N 996-XIV господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Частиною другою статті 6 Закону N 996-XIV передбачено, що регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, який затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

Так, методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 N 318 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за N 27/4248 (далі - НП(С)БО № 16).

Відповідно до пунктів 5 - 9 НП(С)БО № 16 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

З аналізу наведених правових норм ПК України, Закону N 996-XIV та НП(С)БО № 16 вбачається, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Пунктом 11 НП(С)БО № 16 передбачено, що собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві.

Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

Відповідно до пункту 18 НП(С)БО № 16 до адміністративних витрат відносяться такі загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством:

загальні корпоративні витрати (організаційні витрати, витрати на проведення річних зборів, представницькі витрати тощо);

витрати на службові відрядження і утримання апарату управління підприємством та іншого загальногосподарського персоналу;

витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів загальногосподарського використання (операційна оренда, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона);

винагороди за професійні послуги (юридичні, аудиторські, з оцінки майна тощо);

витрати на зв`язок (поштові, телеграфні, телефонні, телекс, факс тощо);

амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання;

витрати на врегулювання спорів у судових органах;

податки, збори та інші передбачені законодавством обов`язкові платежі (крім податків, зборів та обов`язкових платежів, що включаються до виробничої собівартості продукції, робіт, послуг);

плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків, а також витрати, пов`язані з купівлею-продажем валюти;

інші витрати загальногосподарського призначення.

Перевіряючи обставини, що були підставою для включення до складу витрат сум, сплачених в ціні придбаних у ТОВ "Десно", ТОВ "НКН-Будтранс", ТОВ "Амтсер Консалтинг", ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 робіт та послуг, судом встановлено наступне.

1. Щодо господарських відносин позивача з ТОВ "Десно".

09.09.2016 між ТОВ "Гюріш" (Замовник) та ТОВ "Десно" (Виконавець) укладено договір підряду № 09/09-16-А, за умовами якого Виконавець за завданням Замовника зобов`язується виконати, Замовник зобов`язується прийняти та оплатити на умовах цього договору інженерно-геологічні роботи по об`єкту: "Інженерно-геологічні вишукування для розробки проектної документації будівництва ВЕС потужністю 30 МВт в Овідіопольському районі Одеської області. 10 ВЕУ, 30 свердловин".

Пунктом 1.2 вказаного договору встановлено, що результатом виконання робіт за цим договором є звіт про інженерно-геологічні вишукування по об`єкту: "Інженерно-геологічні вишукування для розробки проектної документації будівництва ВЕС потужністю 30 МВт в Овідіопольському районі Одеської області. 10 ВЕУ, 30 свердловин".

Відповідно до пункту 1.3 договору від 09.09.2016 № 09/09-16-А перелік робіт, склад та якість вишукувальної документації визначаються технічним завданням, затвердженим замовником, державними будівельними нормами, іншими нормативами у галузі будівництва, а також умовами цього договору.

Згідно з пунктом 2.1 договору вартість робіт визначена на підставі твердого кошторису та складає 1786308,00 грн (том 2 а.с. 116-123).

27.11.2017 ТОВ "Гюріш" (Замовник) та ТОВ "Десно" (Виконавець) уклали договір підряду № 27/11-17-А, відповідно до якого Виконавець за завданням Замовника зобов`язується виконати, Замовник зобов`язується прийняти та оплатити на умовах цього договору інженерно-геологічні роботи по об`єкту: "Інженерно-геологічні вишукування для розробки проектної документації будівництва ВЕС потужністю 51 МВт в Овідіопольському районі Одеської області. 17 ВЕУ, 34 свердловини".

Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що результатом виконання робіт за цим Договором є звіт про інженерно-геологічні вишукування по об`єкту: "Інженерно-геологічні вишукування для розробки проектної документації будівництва ВЕС потужністю 51 МВт в Овідіопольському районі Одеської області. 17 ВЕУ, 34 свердловини".

Відповідно до пункту 1.3 договору від 27.11.2017 № 27/11-17-А перелік робіт, склад та якість вишукувальної документації визначаються технічним завданням, затвердженим замовником, державними будівельними нормами, іншими нормативами у галузі будівництва, а також умовами цього договору.

Згідно з пунктом 2.1 договору вартість робіт визначена на підставі твердого кошторису та складає 2052568,80 грн (том 2 а.с. 124-128).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем додано до матеріалів справи належним чином засвідчені копії:

податкових накладних від 28.02.2017 № 5, від 13.09.2016 № 1, від 09.11.2016 № 7, від 30.12.2016 № 20, від 29.11.2017 № 75 (том 2 а.с. 133-137);

рахунків-фактур від 09.09.2016 № СФ-000001, від 22.12.2016 № СФ-000010, від 24.11.2017 № СФ-0000032, від 03.11.2016 № СФ-000007 (том 2 а.с. 138-141);

виписок по рахункам (том 2 а.с. 142, 143);

технічних звітів № 07/12-16-А-ЛЕП 110 кВ-ІГ-ТЗ; № 09/09-16-А-ВЕУ-1-ІГ-ТЗ; № 09/09-16-А-ВЕУ-2-ІГ-ТЗ; № 09/09-16-А-ВЕУ-3-ІГ-ТЗ; № 09/09-16-А-ВЕУ-4-ІГ-ТЗ; № 09/09-16-А-ВЕУ-5-ІГ-ТЗ; № 09/09-16-А-ВЕУ-6-ІГ-ТЗ; № 09/09-16-А-ВЕУ-7-ІГ-ТЗ; № 09/09-16-А-ВЕУ-8-ІГ-ТЗ; № 09/09-16-А-ВЕУ-9-ІГ-ТЗ; № 09/09-16-А-ВЕУ-10-ІГ-ТЗ (том 2 а.с. 144-253, том 3 а.с. 1-286, том 4 а.с. 1-148);

тижневих звітів з фотоматеріалами (том 4 а.с. 149-166);

актів приймання-передачі проектно-вишукувальної продукції від 30.12.2016 № 09/09-16-А-1, від 28.02.2017 № 07/12-16-А-1 (том 8 а.с. 60, 61).

2. Щодо господарських відносин позивача з ТОВ "НКН-Будтранс".

02.10.2017 між ТОВ "Гюріш" (Замовник) та ТОВ "НКН-Будтранс" (Виконавець) укладено договір № 02/10-17, предметом якого є вивіз ґрунту Виконавцем з розгрузкою в місці складування та завезення гранітного щебеню на дорогу з розгрузкою по об`єкту "Реконструкція технологічних доріг та будівництво платформ ВЕУ потужністю 30 Мвт в Овідіопольському районі Одеської області" (том 5 а.с. 2-4).

07.07.2017 між ТОВ "Гюріш" (Замовник) та ТОВ "НКН-Будтранс" (Виконавець) укладено договір № 07/07/17, предметом якого є роботи на об`єкті Замовника "Будівництво ВЕС потужністю 30 МВт" по виконанню робіт:

виконання ямочного ремонту з щебенчато пісчаної суміші під`їзної дороги до місця розташування управління ТОВ "Гюріш";

благоустрою майданчика: зняття рослинного і земляного покрову та улаштування щебенчато пісчаної суміші і відсіву на території ТОВ "Гюріш" у розмірі 1190 кв.м при будівництві ВЕС потужністю 30 МВт на території Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області з роботою будівельних машин/механізмів та усіх необхідних ресурсів згідно отриманого завдання (том 5 а.с. 5-10).

05.10.2016 між ТОВ "Гюріш" (Замовник) та ТОВ "НКН-Будтранс" (Виконавець) укладено договір № 05/10-01-2016, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе обов`язки по виконанню наступних дослідних робіт: проведення комплексу дослідних робіт та видача рекомендацій по застосуванню ферментного препарату при будівництві технологічних доріг до вітрової електростанції в Овідіопільському районі Одеської області (том 5 а.с. 11-12).

У технічному завданні до вказаного договору сторони узгодили об`єм робіт (том 5 а.с. 13-14).

На підтвердження виконання виконання умов вказаних договорів позивачем додано до матеріалів справи належним чином завірені копії:

актів здачі-прийняття робіт від 27.10.2017 № ОУ-3107-3; від 08.11.2017 № ОУ-3107-4; від 11.10.2017 № ОУ-3107-2; від 17.11.2017 № ОУ-3107-6; від 23.11.2017 № ОУ-3107-6; від 29.12.2017 № ОУ-3107-14; від 29.12.2017 № ОУ-3107-15; від 18.04.2018 № ОУ-0000024 (том 5 а.с. 15-22);

актів виконаних робіт по ремонту дороги від 10.07.2017 (том 5 а.с. 23-25);

актів здачі-прийняття робіт від 14.07.2017 № БТ-0000017, від 31.08.2017 № БТ-0000027; від 30.11.2017 № ОУ-3107-8; від 31.10.2016 № БТ-0000007; від 09.11.2016 № БТ-0000008; від 19.12.2016 № БТ-0000015; від 28.02.2018 (том 5 а.с. 26-32);

видаткової накладної від 10.07.2017 № БТ-0000004 (том 5 а.с. 33);

податкових накладних від 27.10.2017 № 2, від 08.11.2017 № 3, від 11.10.2017 № 1, від 17.11.2017 № 5, від 23.11.2017 № 6, від 29.12.2017 № 9, від 29.12.2017 № 10, від 18.04.2018 № 6, від 14.07.2017 № 4, від 21.08.2017 № 5, від 09.11.2017 № 4, від 24.11.2017 № 10, від 28.02.2018 № 10, від 10.10.2016 № 1, від 09.11.2016 № 2, від 10.11.2016 № 1, від 19.12.2016 № 4, розрахунок коригування від 11.11.2016 № 1 до податкової накладної від 10.11.2016 № 1 (том 5 а.с. 34-49, 58);

рахунків фактур від 26.10.2017 № СФ-0000003, від 06.11.2017 № СФ-0000064, від 04.10.2017 № БТ-0000057, від 15.11.2017 № СФ-0000066, від 23.11.2017 № СФ-0000078, від 11.12.2017 № СФ-0000087, від 12.12.2017 № СФ-0000088, від 28.02.2018 № СФ-0000013, від 10.07.2017 № БТ-0000023, від 04.08.2017 № БТ-0000036, від 09.11.2017 № СФ-0000065, від 23.11.2017 № СФ-0000077, від 07.03.2018 № СФ-0000015, від 08.10.2016 БТ-0000002, від 04.11.2016 № БТ-0000006, від 28.11.2016 № БТ-0000012 (том 5 а.с. 59-74);

банківських виписок (том 5 а.с. 75, 76);

технічного звіту від 25.11.2016 (том 5 а.с. 78-109).

3. Щодо господарських відносин позивача з ФОП ОСОБА_2

01.09.2016 між ТОВ "Гюріш" (Замовник) та ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) укладено договір про надання послуг, відповідно до якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника здійснювати діяльність з організації та контролю розробки проектної документації проекту "Будівництво ВЕС потужністю 30 МВт в Овідіопольському районі Одеської області", яка здійснюється третіми особами (Підрядниками), та надавати послуги технічного консалтингу при проходженні державної експертизи розробленої проектної документації, за потреби, а Замовник зобов`язується прийняти результат виконаних робіт у вигляді затверджених розділів проектної документації та сплатити Виконавцю вартість виконаних робіт.

Пунктом 1.2 вказаного договору визначено перелік послуг, що надається, а саме:

організація та контроль коригування стадії "Проект" та отримання позитивного висновку державної експертизи для скоригованих частин проектної документації;

організація та контроль розробки проектної документації стадії "Робоча документація";

підготовка завдань на розробку проектної документації за цим договором здійснюється Виконавцем спільно з Замовником (том 5 а.с. 110-115).

На підтвердження фактичного виконання умов вказаного договору позивачем додано до матеріалів справи належним чином завірені копії:

акти прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2016 № 1, від 04.11.2016 № 2, від 01.12.2016 № 3, від 03.01.2017 № 4, від 01.02.2017 № 5, від 02.03.2017 № 6, від 03.04.2017 № 7, від 03.05.2017 № 8А, від 03.05.2017 № 8, від 06.06.2017 № 9, від 04.07.2017 № 10, від 07.08.2017 № 11, від 04.09.2017 № 12, від 04.09.2017 № 13, від 09.10.2017 № 14, від 06.11.2017 № 15, від 18.12.2017 № 16 (том 5 а.с. 116-132);

рахунки на оплату від 30.09.2016 № 1, від 01.11.2016 № 2, від 01.12.2016 № 3, від 03.01.2017 № 4, від 01.02.2017 № 5, від 02.03.2017 № 6, від 03.04.2017 № 8, від 03.05.2017 № 9А, від 03.05.2017 № 9, від 06.06.2017 № 10, від 04.07.2017 № 11, від 07.08.2017 № 12, від 04.09.2017 № 14, від 02.03.2017 № 7, від 04.09.2017 № 13, від 09.10.2017 № 15, від 06.11.2017 № 16, від 18.12.2017 № 17 (том 5 а.с. 133-150);

банківські виписки (том 5 а.с. 151-153).

4. Щодо господарських відносин позивача з ТОВ "Амстер Консалтинг".

20.07.2016 між ТОВ "Гюріш" (Замовник) та ТОВ "Амстер Консалтинг" (Виконавець) укладено договір про надання послуг, за умовами якого Замовник доручає Виконавцеві, а Виконавець зобов`язується виконати Замовнику за плату роботи з надання консультаційних послуг за напрямками, що цікавлять Замовника. Сторони погодили надання консультаційних послуг, управлінської та організаційної підтримки компанії з питань керування, корпоративного стратегічного й оперативного планування, визначення напрямів розвитку бізнесу (том 5 а.с. 196-198).

На підтвердження фактичного виконання умов договору позивачем до матеріалів справи додано:

акти надання послуг від 31.07.2016 № 1, від 31.08.2016 № 2, від 07.09.2016 № 3, від 30.09.2016 № 4, від 25.10.2016 № 5, від 31.10.2016 № 6, від 23.11.2016 № 8, від 30.11.2016 № 10, від 30.11.2016 № 11, від 10.01.2017 № 1, від 15.01.2017 № 2, від 31.01.2017 № 3, від 31.01.2017 № 4, від 28.02.2017 № 5, від 28.02.2017 № 6, від 31.03.2017 № 7, від 31.03.2017 № 8, від 28.04.2017 № 9, від 28.04.2017 № 10, від 19.05.2017 № 11, від 31.05.2017 № 12, від 31.05.2017 № 13, від 30.06.2017 № 15, від 30.06.2017 № 16, від 31.07.2017 № 18, від 31.08.2017 № 19, від 31.08.2017 № 20, від 29.09.2017 № 21, від 29.09.2017 № 22, від 31.10.2017 № 23, від 31.10.2017 № 24, від 30.11.2017 № 25, від 30.11.2017 № 26, від 29.12.2017 № 27, від 29.12.2017 № 28, від 30.06.2018 № 12, від 20.07.2018 № 13, від 20.07.2018 № 14, від 20.08.2018 № 16, від 20.08.2018 № 17, від 25.09.2018 № 20, від 25.09.2018 № 21 (том 5 а.с. 199-240);

рахунки на оплату від 09.11.2016 № 5, від 16.11.2016 № 6, від 09.12.2016 № 9, від 08.12.2016 № 8, від 13.01.2017 № 1, від 13.02.2017 № 3, від 13.02.2017 № 4, від 16.03.2017 № 5, від 16.03.2017 № 6, від 18.09.2017 № 20, від 22.06.2018 № 10/2018, від 20.07.2019 № 11/2018, віл 20.07.2018 № 12/2018, від 20.08.2018 № 15/2018, від 20.08.2018 № 16/2018 (том 5 а.с. 241-255);

банківські виписки (том 5 а.с. 256-259).

5. Щодо господарських відносин позивача з ФОП ОСОБА_3

05.10.2016 між ФОП ОСОБА_3 (Виконавець) та ТОВ "Гюріш" (Клієнт) укладено договір надання послуг № 1016-02, за умовами якого Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню консультаційних послуг з питань ведення господарської діяльності, управлінської та організаційної підтримки, а саме: вдосконалення процесу управління компанією та комерційної діяльності, надання рекомендацій по вдосконаленню господарських процесів, надання консультаційних послуг в області планування, організаційних заходів, забезпечення контролю (том 6 а.с. 1, 2).

На підтвердження фактичного виконання умов договору позивачем до матеріалів справи додано:

акти надання послуг від 14.11.2016, від 25.11.2016, від 26.12.2016, від 20.01.2017, від 24.02.2017, від 24.03.2017, від 25.04.2017, від 25.05.2017, від 26.06.2017, від 24.07.2017, від 07.08.2017, від 28.08.2017, від 27.10.2017, від 05.11.2017, від 30.11.2017, від 29.12.2017, від 20.01.2018, від 28.02.2018, від 15.03.2018, від 10.04.2018, від 30.04.2018, від 25.05.2018, від 20.06.2018, від 04.07.2018, від 23.07.2018, від 20.08.2018, від 27.08.2018, від 10.09.2018, від 25.09.2018 (том 6 а.с. 3-31);

рахунки на оплату від 18.11.2016 № 14, від 24.11.2016 № 15, від 07.12.2016 № 16, від 26.12.2016 № 18, від 23.01.2017 № 1, від 27.02.2017 № 2, від 27.0.32017 № 3, від 25.04.2017 № 5, від 25.05.2017 № 6, від 26.06.2017 № 7, від 24.07.2017 № 12, від 07.08.2017 № 13, від 28.08.2017 № 14, від 27.10.2017 № 16, від 08.11.2017 № 17, від 20.11.2017 № 18, від 02.01.2018 № 1, від 27.11.2017 № 19, від 13.12.2017 № 21, від 25.01.2018 № 2, від 28.02.2018 № 5, від 18.02.2018 № 4, від 22.03.2018 № 6, від 24.04.2018 № 8, від 10.04.2018 № 7, від 04.05.2018 № 9, від 06.06.2018 № 11, від 21.05.2018 № 10, від 22.06.2018 № 14, від 02.07.2018 № 15, від 11.09.2018 № 22, від 09.08.2018 № 19, від 30.07.2018 № 17, від 09.08.2018 № 18, від 20.09.2018 № 24, від 28.08.2018 № 20, від 28.08.2018 № 21, від 11.09.2018 № 22, від 20.09.2018 №24, від 10.09.2018 № 25 (том 6 а.с. 32-71);

банківські виписки (том 6 а.с. 72-74);

огляд ринку вітроенергетики України: підсумки 2016 року (том 6 а.с. 75-88);

огляд вітроенергетичного ринку України та змін у законодавстві (том 6 а.с. 89-129);

огляд змін у законодавстві України (том 6 а.с. 130-132);

деталізація затрат часу (том 6 а.с. 133-160).

Відповідно частини другої статті 9 Закону N 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналогічні положення закріплені і в пункті 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 N 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за N 168/704 (далі - Положення N 88), первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналізуючи вище наведені норми законодавства та надаючи оцінку первинним документам, які підтверджують придбання позивачем робіт та послуг у ТОВ "Десно", ТОВ "НКН-Будтранс", ТОВ "Амстер Консалтинг", ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що акти прийняття робіт та податкові накладні оформлені відповідно до вимог Закону N 996-XIV та Положення N 88, є первинними документами, та мають всі необхідні встановлені законом обов`язкові реквізити.

Вказані накладні та акти містять найменування учасників господарських операцій, обсяг реалізованого товару, наданих послуг та виконаних, підписи сторін та відбитки печаток сторін, та дають змогу визначити, скільки товару/характер послуг реалізовано, за якою ціною, між якими контрагентами.

Докази того, що дані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними відповідачем суду не надано.

При цьому, акт перевірки не містить жодних зауважень з приводу невідповідності актів прийняття робіт та податкових накладних вимогам чинного законодавства.

Суд критично оцінює доводи відповідача про неможливість виконання контрагентами позивача робіт та послуг, з огляду на наступне.

Насамперед, суд звертає увагу, що висновки контролюючого органу ґрунтуються виключно на інформації баз даних ДПС, без проведення зустрічних звірок контрагентів, а тому є необ`єктивними та не можуть бути єдиною підставою для зняття витрат перевіреного періоду.

Також, суд звертає увагу, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування витрат та податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судом під час вирішення цієї справи.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Дана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.06.2018 у справі № 808/2360/17.

Матеріалами справи підтверджено, що 15.06.2017 між ТОВ "Овід Вінд" (Замовник) та ТОВ "Гюріш" (Підрядчик) укладено договір підряду, за умовами якого Замовник доручає підрядчику виконати проектування і будівництво ВЕС 30МВт на території Овідіопольського району Одеської області, у тому числі завершення будівництва указаного об`єкта (том 2 а.с. 20-64).

Пунктом 2 вказаного договору перелічено вимоги Замовника:

- проектування: стадія "Проект";

- технічні специфікації і вимоги по вітротурбіні GE;

- креслення та вимоги до мобільної бази;

- дозвіл на початок проведення будівельних робіт;

- зустріч на будівельному майданчику 15.05.2016.

Умовами вказаного договору передбачено залучення Підрядчиком третіх осіб для виконання зобов`язань та відповідальність Підрядчика за діяльність обраних ним третіх осіб.

Суд акцентує увагу, що матеріалами справи підтверджено, що виконані контрагентами позивача роботи, які були необхідні для виконання останнім взятих на себе зобов`язань за договором підряду, укладеним з ТОВ "Овід Вінд".

Крім того, вказані обставини підтверджені і показами свідків - ФОП ОСОБА_2 та громадянина Бельгії ОСОБА_8 , консультанта ТОВ "Амстер Консалтинг".

Також, безпосередня участь ФОП ОСОБА_2 на всіх етапах будівництва ВЕС 30МВт на території Овідіопольського району Одеської області підтверджується довіреністю ТОВ "Гюріш" на представництво товариства у правовідносинах з будь-якими органами, установами, організаціями (том 5 а.с. 194).

При цьому, суд враховує, що ВЕС 30МВт на території Овідіопольського району Одеської області введено в експлуатацію, що підтверджується наявними в матеріалах справи сертифікатом серії ОД № 38, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічним паспортом (том 2 а.с. 67-76).

Слід зазначити, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами при укладанні і виконанні договорів взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Також, суд вважає, що стосовно правочинів між позивачем та його контрагентами - постачальниками доречним є застосування доктрини "ділова мета".

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, що мають розумну економічну причину.

Розумна економічна причина (ділова мета) - спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту.

Економічний ефект - приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартість, а також само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Зазвичай, отримання платником податків доходу є результатом сукупності дій і здійснення ряду витрат, головною ж умовою для визнання витрат економічно виправданими на підставі такого критерію як "дохід (прибуток)" - є саме цільова направленість на отримання доходу (прибутку).

При цьому витрати спрямовані в діяльності на отримання доходу і такі, які не принесли позитивного результату у вигляді доходу (прибутку), мають визнаватись обґрунтованими і враховуватись при оподаткуванні.

Податкове законодавство не використовує поняття економічної обґрунтованості і не регулює порядок та умови ведення фінансово-господарської діяльності, а тому підставність витрат, які зменшують в податковому обліку отримані доходи, не може оцінюватись з точки зору їх доцільності, раціональності, ефективності отриманого результату. Платник податків здійснює господарську діяльність самостійно на власний ризик і вправі самостійно і одноосібно оцінювати її ефективність, доцільність.

У контексті наведеного суд відзначає, що під час судового розгляду даної справи позивачем надана достатня кількість документів на підтвердження реальності здійснення спірних господарських операцій.

Зокрема, суд мав можливість пересвідчитись у тому, що придбання позивачем робіт та послуг є необхідною умовою здійснення ним його господарської діяльності та спрямовані на одержання доходу, тобто досягнення ділової мети за спірними господарськими операціями.

Окремо суд вказує на те, що надання контролюючому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

У даному випадку, відповідачем і не встановлено, і не доведено, що відомості, які містяться в наданих позивачем документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, або недійсність яких установлена судом.

Крім того, суд враховує непослідовність доводів контролюючого органу в частині ненадання позивачем до перевірки договорів, позаяк у розділі 3.1 акта перевірки відповідач вказує, що під час перевірки всі документи, пов`язані з предметом перевірки, були надані (том 1 а.с. 57).

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що фактичні обставини, встановлені під час судового розгляду справи, об`єктивно засвідчують правомірність віднесення відповідних сум до складу витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по актах прийняття робіт, виписаних на виконання умов зазначених вище договірних відносин.

Враховуючи наведене та те, що позивачем використано у межах власної господарської діяльності придбані роботи та послуги, суд вважає необґрунтованими висновки акта перевірки, позаяк останні не можуть спростовувати факт реального виконання господарських операцій за договорами, укладеними між позивачем та ТОВ "Десно", ТОВ "НКН-Будтранс", ТОВ "Амстер Консалтинг", ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 , позивачем в повній мірі документально підтверджено реальність виконання правочинів, а надання контролюючому органу належним чином оформлених всіх первинних документів, передбачених законодавством, є підставою для формування витрат у перевіреному періоді.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 19.04.2019 № не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а також суперечить встановленим у справі обставинам, є протиправним та підлягає скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог у цій частині.

Перевіряючи податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 19.04.2019 № на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Однією з підстав для прийняття оскаржуваного рішення став висновок контролюючого органу про завищення позивачем податкового кредиту по господарським операціям з ТОВ "Десно" та ТОВ "НКН-Будтранс".

Згідно з пунктом 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

ввезення товарів на митну територію України;

вивезення товарів за межі митної території України;

постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для формування податкового кредиту у платника податку - покупця товарів/послуг має бути наявна: належним чином оформлена податкова накладна, фактична сплата грошових коштів контрагенту в сумі, визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Судом підтверджено обставини щодо фактичності здійснення господарських операцій з придбання товару, робіт та послуг позивачем у ТОВ "Десно" та ТОВ "НКН-Будтранс", на які позивач посилається як на підставу виникнення у нього права на включення нарахованого (сплаченого) ПДВ до складу податкового кредиту.

Враховуючи наведене та те, що судом підтверджено правомірність формування позивачем витрат у перевіреному періоді, суд дійшов висновку, що позивачем у відповідності до положень ПК України включено сплачені суми податку на додану вартість в ціні таких товарів до складу податкового кредиту, зазначивши, що підставою для нарахування податкового кредиту є наявність податкових накладних, оформлених належним чином та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних з указаними контрагентами.

Також, у акті перевірки контролюючий орган зазначив, що внаслідок допущеної помилки у декларації з податку на додану вартість за серпень 2018 року відбулось завищення показника по рядку 16.1 декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року.

Поряд з цим, суд враховує, що до проведення перевірки, а саме 05.02.2019 позивачем було подано до контролюючого органу уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість за серпень 2018 року, яким відкориговано показник рядка 21 на -873788,00 грн.

Позивач пояснив, що вказана помилка виникла у зв`язку з тим, що податкова накладна від 21.03.2018 № 524 на суму ПДВ 873787,65 грн була задвоєна та надлишково включена у серпні 2018 року.

Так, пунктом 5 розділу VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 N 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за N 159/28289, передбачено, що у разі виправлення значення рядка 21 декларації, яке у майбутніх звітних періодах не вплинуло на значення рядка 18 чи рядка 20.2, уточнюючий розрахунок подається за один звітний період, в якому вносяться відповідні зміни. Такий уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу. Значення графи 6 рядка 21 уточнюючого розрахунку (як збільшення, так і зменшення) враховується у рядку 16.2 декларації за звітний період, у якому подано такий уточнюючий розрахунок.

Акт перевірки не містить жодних доказів, що допущена позивачем помилка у декларації з податку на додану вартість за серпень 2018 року мала вплив на значення рядків 18, 20.2 наступних звітних періодів.

Поряд з цим, матеріалами справи підтверджено, що позивачем дотримано вимоги пункту 5 розділу VI Порядку N 21 та відображено у рядку 16.2 податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2019 року значення рядка 21 уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за серпень 2018 року (том 6 а.с. 219-243).

За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 19.04.2019 № не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а також суперечить встановленим у справі обставинам, є протиправним та підлягає скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог у цій частині.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для визнання протиправними дій ДФС з прийняття невмотивованого рішення від 10.07.2019 № 31774/6/99-99-11-04-01-25 та скасування останнього, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

<...> поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші порушення прав та свобод позивача.

В контексті наведених правових норм суд зазначає, що рішення про результати розгляду скарги не відповідає критерію юридичної значимості, не створює для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов`язків, оскільки за своєю суттю лише підтверджує підстави прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Згідно частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гюріш" (67801, Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Овідіополь, вул. Берегова, 2, корпус А, ідентифікаційний код 38224770) задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Одеській області від 19.04.2019 № , № .

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ідентифікаційний код 44069166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гюріш" (67801, Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Овідіополь, вул. Берегова, 2, корпус А, ідентифікаційний код 38224770) 19210,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко

Повний текст рішення складено та підписано 19 липня 2021 року.