Справа № 120/6055/21-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 липня 2021 р. Справа № 120/6055/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід О.С., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м.Вінниця, 21028)

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, оформленого у формі листа від 11.05.2021 року за вих. № 4540-4062/Д-02/8-0200/21 про результати розгляду заяви позивача від 15.04.2021 року про перерахунок пенсії відповідно до ЗУ «Про прокуратуру»; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачеві за вислугу років з 13.12.2019 року, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Прокуратури Вінницької області від 18.03.2021 року № 21/14 без обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошове забезпечення) Вінницької обласної прокуратури № 21/14 від 18.03.2021 року, виходячи з 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, обмеживши її максимальним розміром - 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає таке рішення протиправним, а тому звертається до суду з позовом про його скасування та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок його пенсії без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, яка зазначена у вказаній довідці.

Ухвалою від 16.06.2021 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, вказаною ухвалою витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.

13.07.2021 року за вх. № 40947/21 відповідачем надано до суду відзив, в якому він позовну заяву вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування відзиву, відповідач вказує, що ним здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01.04.2021 року відповідно до ст. 86 ЗУ "Про прокуратуру" в редакції, чинній на час здійснення перерахунку. Тому пенсія позивача обрахована в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються усі види оплати праці та з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Крім того, відповідач зауважує, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Отже, на думку відповідача, пенсія позивачу перерахована та виплачується згідно з чинним законодавством.

До відзиву відповідачем, на виконання вимог ухвали від 16.06.2021 року, надано до суду оригінали матеріалів пенсійної справи позивача.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Позивач знаходиться на пенсійному обліку у відповідача, де й отримує пенсію за вислугу років.

Позивач перебуває на обліку відповідача та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 86 ЗУ "Про прокуратуру", у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 від 13.12.2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення ч. 20 ст. 86 ЗУ "Про прокуратуру" зі змінами, відповідно до якого умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначається Кабінетом Міністрів України.

18.03.2021 року Вінницькою обласною прокуратурою видано довідку № 21/14 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії. Довідка видана на підставі Рішення Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 від 13.12.2019 року та постанови Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017 року "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", на підставі якої відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача.

15.04.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, яка зазначена у довідці Вінницької обласної прокуратури від 18.03.2021 року № 21/14 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) для перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Листом від 11.05.2021 року за вих. № 4540-4062/Д-02/8-0200/21 відповідач повідомив позивача про здійснення перерахунку його пенсії на підставі довідки Вінницької обласної прокуратури від 18.03.2021 року № 21/14, виходячи з 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, та з обмеженням її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність. Відповідно пенсія призначена та виплачується у відповідності до чинного законодавства.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури до 15.07.2015 року визначалися ст. 50-1 ЗУ від 05.11.1991 № 1789-ХІІ "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1789-ХІІ).

Так, відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

До ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ вносилися зміни Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), внаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону № 3668-VI з 01.10.2011 стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

14.10.2014 року ухвалено новий ЗУ "Про прокуратуру" № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ).

Ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VІІ (в первинній редакції) мала такий текст: "Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Отже, первісна редакція ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VІІ та ч. 17 (з 01.10.2011 року - 18) ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ містили аналогічні за змістом норми щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Розділ XII "Прикінцеві положення" Закону № 1697-VІІ щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у т.ч. стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15.07.2015 року. Водночас з 15.07.2015 року втратив чинність Закон № 1789-XII (крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів).

01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесені такі зміни:

ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (діяла до 15.07.2015) викладено в такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України";

ч. 20 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 "Про прокуратуру" № 1697-VІІ (набрала чинності 15.07.2015) викладено у такій редакції: " 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Отже, починаючи з 01.01.2015 року в Україні: жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України "Про прокуратуру"; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.

Однак, протягом 2015-2019 років Кабінет Міністрів України не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 року № 7-р(II)/2019 та вирішив таке:

визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

положення ч. 20 ст. 86 ЗУ "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення № 7-р(II)/2019:

ч. 20 ст. 86 ЗУ "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

ч. 20 ст. 86 ЗУ "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Системний аналіз наведених норм доводить, що пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Однією з таких гарантій є перерахунок пенсії, який забезпечує належний та достатній рівень життя пенсіонерів. Підставою для перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення, проведена на підставі рішення суб`єкта, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

У своєму рішенні Конституційний Суд України зазначив, що працівник прокуратури, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, набуває право на отримання пенсії. Пенсійне забезпечення таких працівників здійснюється відповідно до ст. 86 Закону. Ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VІІ в первинній редакції передбачала низку підстав для перерахунку призначених пенсій. Проте згідно з чинною редакцією оспорюваного положення Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури вже не врегульовуються Законом, а повноваження щодо їх визначення делеговано Кабінету Міністрів України. Враховуючи міжнародні стандарти діяльності органів прокуратури та юридичні позиції Конституційного Суду України, метою нормативного регулювання, зокрема питань соціального захисту працівників прокуратури, є уникнення втручання інших органів влади в діяльність прокуратури з метою додержання принципу поділу влади та закріплення виключно на рівні закону питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури. До повноважень Кабінету Міністрів України законодавець відніс право визначати умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури без закріплення на законодавчому рівні відповідних критеріїв, чим поставив у залежність фінансування пенсійного забезпечення прокурорів від виконавчої влади. Таке нормативне регулювання призводить до втручання виконавчої влади в діяльність органів прокуратури, а також до недотримання конституційної вимоги щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України в межах і відповідно до законів України.

Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Разом з тим, Закон № 1697-VІІ з 13.12.2019 року не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.

Натомість підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" було підвищено посадові оклади та надбавки за класний чин прокурорсько-слідчим працівникам.

А отже, вказана постанова є підставою для проведення перерахунку пенсії за вислугу років позивача.

Таким чином, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників органів прокуратури на підставі Постанови № 1013 та ухваленням Конституційним Судом України Рішення № 7-р(ІІ)/2019, позивач набув право на перерахунок пенсії, у зв`язку з чим звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок його пенсії за вислугу років.

Відповідач, в свою чергу, здійснив перерахунок пенсії позивача, але при цьому визначив її розмір, з урахуванням 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, зазначеної у вказаній довідці, а також обмеживши її розмір 10 прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

15.04.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, яка зазначена у довідці Вінницької обласної прокуратури від 18.03.2021 року № 21/14 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) для перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Листом від 11.05.2021 року за вих. № 4540-4062/Д-02/8-0200/21 відповідач повідомив позивача про здійснення перерахунку його пенсії на підставі довідки Вінницької обласної прокуратури від 18.03.2021 року № 21/14, виходячи з 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, та з обмеженням її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність. Відповідно пенсія призначена та виплачується у відповідності до чинного законодавства.

Відтак між сторонами виник спір, що стало приводом для звернення позивача до суду з цим позовом.

Дійсно, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії ч. 2 ст. 86 Закону № 1697-VII визначала, що пенсія призначається в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Водночас пенсія за вислугу років була призначена позивачу з 2002 року у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати. Саме в такому розмірі позивач отримував пенсію до здійснення відповідачем останнього перерахунку.

Суд зауважує, що основний розмір пенсії позивача обчислений відповідачем із застосуванням максимального відсотку розрахунку пенсії за вислугу років, передбаченого ч. 2 ст. 86 Закону № 1697-VІІ, в редакції, чинній на момент проведення перерахунку.

Отже, у даному випадку, максимальний відсоток розрахунку пенсії за вислугу років обчислений за нормою, згідно з якою такий розмір не повинен перевищувати 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури.

Зазначена норма введена Законом № 1697-VІІ, який набрав чинність 15.07.2015 року, тобто після призначення пенсії позивачеві.

Разом з тим, на момент призначення пенсії позивачеві (з 19.07.2002), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до ч. 2 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, не міг перевищувати 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, і саме з урахуванням такого максимального розміру пенсії позивачу була призначена пенсія за вислугу років у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати.

Таким чином, внаслідок внесення змін до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а також набрання чинності Законом № 1697-VІІ рівень фінансового забезпечення пенсіонерів, яким призначена пенсія відповідно до Закону № 1789-ХІІ, в частині визначення максимального відсотку розрахунку пенсії за вислугу років, погіршився.

Водночас ст. 86 Закону № 1697-VІІ врегульовує порядок призначення пенсій, а не її перерахунок. Слова "призначення" та "перерахунок" не є тотожними і відповідно носять різний зміст. Зокрема, під "призначенням" в Законі № 1697-VІІ необхідно розуміти первинні дії органів Пенсійного фонду України щодо соціально-фінансового забезпечення особи, яка вийшла на пенсію, тоді як, під "перерахунком" необхідно розуміти вторинні дії органів Пенсійного фонду України щодо поліпшення соціально-фінансового забезпечення особи.

Призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення.

При цьому враховуючи соціальну спрямованість держави, базові гарантії позивача при призначенні пенсії не можуть бути звужені в подальшому, при здійсненні перерахунку пенсії. Зазначене твердження обґрунтоване положеннями статті 22 Конституції України, відповідно до якої закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані та при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Аналогічних висновків дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд в постанові від 27.04.2021 року у справі № 600/1595/20-а.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як і під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто, комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Окремо слід зазначити, що застосований відповідачем підхід до перерахунку пенсії позивачеві суперечить такому обов`язковому елементу верховенства права як юридична визначеність, оскільки відповідач при здійсненні перерахунку пенсії змінив базові гарантії позивача у вигляді максимального розміру пенсії, обчисленого відповідно до частини другої ст. 86 Закону № 1697-VІІ, шляхом зменшення відсоткової ставки з 90 до 60 відповідних сум заробітної плати.

За таких обставин суд вважає, що при розрахунку позивачу розміру підвищення до пенсії на підставі Постанови № 1013 її максимальний розмір має обраховуватися із того, що вказаний у довідці про заробітну плату, але виходячи з розміру пенсії у відсотках (у цьому випадку 90%), право на які позивач набув на момент призначення пенсії і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві. Інакше кажучи, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір місячної заробітної плати, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Суд звертає увагу на те, що Верховним Судом виокремлено правову позицію стосовно того, що при перерахунку пенсії, зокрема, відповідним категоріям військовослужбовців, має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії (постанови від 03.04.2018 року у справі № 175/1665/17 та від 24.04.2018 року у справі № 686/12623/17). Правовідносини щодо перерахунку пенсії прокурорам є подібними до правовідносин щодо перерахунку пенсії військовослужбовцям, а тому суд вважає за доцільним використовувати таку позицію, як правовий інструмент практичного характеру, у цій справі.

Щодо обмеження виплати позивачеві пенсії за вислугу років максимальним розміру, то суд зазначає таке.

Відповідно до абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697-VІІ (в редакції Законів України від 24.12.2015 року № 911-VІІІ та від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, по 31.12.2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 грн. 00 коп..

Положення про встановлення тимчасового обмеження на періоди з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року та з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року максимального розміру пенсії у розмірі 10 740 грн.00 коп. визначено Законом України від 24.12.2015 року № 911-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 911-VІІІ) та Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 1774-VІІІ).

Однак, як слідує з п. 1 та 2 Прикінцевих положень Закону № 911-VІІІ, цей Закон набирає чинності з 01.01.2016 року та дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016 року. Крім того, згідно з п. 1 Прикінцевих Положень Закону № 1774-VІІІ цей Закон набирає чинності з 01.01.2017 року.

Аналізуючи наведене суд доходить до висновку, що законодавець чітко визначив коло суб`єктів, на яких поширюється дія даної норми, до якого позивач не належить, оскільки у спірних правовідносинах має місце перерахунок пенсії, а не її призначення.

Відтак суд доходить висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Разом з тим, суд вказує, що оскаржувана відмова відповідача не є рішенням суб`єкта владних повноважень. Тож позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушених прав та інтересів, з огляду на що суд вбачає підстави вийти за межі позовних вимог та з метою захисту й відновлення прав позивача на належне пенсійне забезпечення визнати протиправною відмову відповідача від 11.05.2021 року у здійсненні з 01.04.2021 року перерахунку та виплати позивачеві пенсії за вислугу років на підставі довідки Вінницької обласної прокуратури від 18.03.2021 року № 21/14, виходячи із 90% середньомісячного заробітку, та виплачувати без обмеження максимального розміру.

Стосовно вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачеві за вислугу років з 13.12.2019 року, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Прокуратури Вінницької області від 18.03.2021 року № 21/14 без обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними. Водночас, згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок вимоги про визнання відмови суб`єкта владних повноважень протиправною та вимоги про зобов`язання вчинення ним певних дій. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання відмови суб`єкта владних повноважень протиправною, можливим є зобов`язання до вчинення певних дій для відновлення порушених прав та інтересів сторони.

З огляду на те, що судом визнано протиправною відмову відповідача від 11.05.2021 року у здійсненні з 01.04.2021 року перерахунку та виплати позивачеві пенсії за вислугу років на підставі довідки Вінницької обласної прокуратури від 18.03.2021 року № 21/14, виходячи із 90% середньомісячного заробітку, та виплачувати без обмеження максимального розміру відповідно з метою відновлення порушених прав та інтересів позивача суд вбачає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачеві за вислугу років, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Прокуратури Вінницької області від 18.03.2021 року № 21/14 без обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат.

Разом з тим, позивач просить здійснити такий перерахунок у відповідному відсотковому значенні та без обмеження максимального розміру з 13.12.2019 року. З цього приводу суд вказує, що пенсія позивачеві перерахована згідно довідки Вінницької обласної прокуратури від 18.03.2021 року № 21/14 починаючи з 01.04.2021 року. При цьому, жодної незгоди стосовно моменту, з якого слід здійснити перерахунок пенсії позивача, у позовній заяві не висловлено. Більш того, у своїй заяві, за результатами розгляду якої отримано оскаржувану відмову відповідача, позивач власне теж просить здійснити такий перерахунок та виплату з 01.04.2021 року. А тому момент перерахунку пенсії не є спірним питанням у даній справі, відповідно суд розглядає дану справу виключно в межах позовних вимог: зменшення відсоткового значення пенсії (з 90% до 60%) та обмеження виплати пенсії максимальним розміром.

То ж відповідний перерахунок пенсії та її виплату суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити з 01.04.2021 року.

Суд при прийнятті рішення у даній справі також враховує рішення Європейського суду з прав людини від 16.12.1974 року у справі "Міллер проти Австрії", в якому Суд вперше установив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні від 16 вересня 1996 року "Гайгузус проти Австрії", у якому якщо особа робила внески у певні фонди, у тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Також суд звертає увагу, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії", п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії", заява № 32457/05, п. 40, від 13.12.2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії", заява № 35298/04, п. 67, від 11.06.2009 року).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на те, що позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 454 грн. 00 коп..

Керуючись Конституцією України, ЗУ "Про прокуратуру", ЗУ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у здійсненні з 01.04.2021 року перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі довідки Вінницької обласної прокуратури від 18.03.2021 року № 21/14, виходячи із 90% середньомісячного заробітку, та виплачувати без обмеження максимального розміру.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.04.2021 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Прокуратури Вінницької області від 18.03.2021 року № 21/14 без обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 454 грн. 00 коп..

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21028)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 20.07.2021 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна