Справа № 200/7321/21
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 р. Справа№200/7321/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 )

до Міністерства юстиції України (, 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13)

про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дії відповідача, що виявилися у відмові в наданні роз`яснення та рекомендації з питань примусового виконання рішень державним або приватним виконавцям протягом лютого 2021 року, із зазначенням в інформації вихідного реєстраційного номери та кому і з якого питання були надані відповідні роз`яснення або рекомендації, відповідно до його запиту на отримання публічної інформації від 30 квітня 2021 року № 30/04-04, яким зареєстровано у Міністерстві юстиції України за № ПІ-Т-1823., зобов`язання відповідача повторно розглянути запит на отримання публічної інформації від 30 квітня 2021 року № 30-04-04, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України за № ПІ-Т-1823, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Ухвалою від 22 червня 2021 року суд прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/7321/21. Одночасно суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач зазначив, що звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації,у якому просив надати інформацію про надані Міністерством юстиції України роз`яснення та рекомендації з питань примусового виконання рішень державним або приватним виконавцям протягом лютого 2021 року. В інформації просиву зазначити вихідний реєстраційний номер/и та кому і з якого питання були надані відповідні роз`яснення або рекомендації. Відповідачем було відмовлено у надані такої інформації через те, що облік запитуваної інформації відповідачем не ведеться. Позивач вважає відмову протиправною, оскільки відповідачем за анологічним запитом, тільки за січень 2021 року була надана інформація, тобто відповідач володіє інформацією.

В установлений судом строк відповідачем на адресу суду надано відзив на адміністративний позов позивача, у якому заперечив проти задоволення заявлених вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, зазначивши, що з позовної заяви вбачається, що позивач 30 квітня 2021 року звернувся до Мін`юсту із письмовим запитом на отримання публічної інформації, у якому просив надати інформацію про надані Міністерством юстиції України роз`яснення та рекомендації з питань примусового виконання рішень державним або приватним виконавцям протягом лютого 2021 року. Водночас, визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Також, абзацами 3-4 підпункту 1.1 пункту 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» передбачено, що визначальним для публічної інформації є те. що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Отже, з аналізу Закону України «Про доступ до публічної інформації» та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» можна дійти висновку, що запит позивача від 30 квітня 2021 року № 30/04-04 не є інформаційним запитом, оскільки питання, поставлені позивачем не відповідають критеріям «відображеності та задокументованості» запитуваної інформації. Тобто, в даному випадку, для підготовки відповіді на питання позивача поставлені у вищевказаному запиті була потреба попередньої перевірки, аналізу запитуваної інформації, та її створення. Таким чином, листом - відповіддю Мін`юсту від 31.05.2021 № 23175/ПІ-Т-1823/20.4.2 Позивача було поінформовано, що облік запитуваної ним інформації не ведеться.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , що виданий 7 серпня 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи 30 квітня 2021 року позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації № 30/04-04. Позивач просив у відповідача надати інформацію про надані Міністерством юстиції України роз`яснення та рекомендації з питань примусового виконання рішень державним або приватним виконавцям протягом лютого 2021 року, в інформації зазначити вихідний реєстраційний номер/и та кому і з якого питання були надані відповідні роз`яснення або рекомендації.

Листом від 11 травня 2021 року відповідачем було повідомлено позивача про продовження розгляду запиту від 30 квітня 2021 року, у зв`язку з тим, що порушені у запиті питання потребують пошуку інформації серед значної кількості даних.

31 травня 2021 року відповідач листом повідомив позивача щодо розгляду запиту від 30 квітня 2021 року, де зазначив, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Зазначає, що Міністерством юстиції України облік запитуваної інформації не ведеться. Враховуючи вищевикладене, надати запитувану інформацію неможливо.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та до інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно із статтею 1, пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до статті 12 вказаного Закону суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати і оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 20 Закону України «Про інформацію» визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом (ч. 1 Закону).

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 6 вказаного Закону інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Відповідно до частини 2 статті 20 Закону України «Про інформацію» будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України «Про інформацію» суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Частинами 2 і 3 статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що запитувач має право оскаржити, зокрема: відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, в п. 1 Постанови Пленум Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» зазначено, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI).

Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям «відображеності та задокументованості» і є публічною.

Велика палата Європейського суду з прав людини у рішенні від 8 листопада 2016 року у справі «Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary» (заява № 18030/11) вказала, що те, наскільки заборона доступу до інформації є втручанням у права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати у кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин. Для цього, серед критеріїв, має бути оцінено чи є інформація готовою та доступною. Надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання та обробки даних.

З наведеного слід дійти висновку, що запитувана інформація повинна бути готовою та доступною, міститься, принаймні, в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 року № 228 (далі - Полодення № 228) Міністерство юстиції України (Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства, у сфері нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень), державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, у сфері правової освіти населення; забезпечує формування державної політики у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації.

Відповідно до пункту 3 Положення № 228 основними завданнями Мін`юсту є, зокрема, забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері організації примусового виконання рішень, забезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 4 Положення № 228 Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує, контролює та здійснює примусове виконання рішень у випадках, передбачених законом, надає державним та приватним виконавцям роз`яснення та рекомендації з питань примусового виконання рішень, забезпечує контроль за роботою структурних підрозділів територіальних органів Мін`юсту, що забезпечують здійснення повноважень у сфері примусового виконання рішень.

Пунктом 5 Положення № 228 передбачено, що Мін`юст з метою організації своєї діяльності, зокрема, організовує та контролює роботу державних виконавців, вживає заходів щодо її поліпшення, здійснює керівництво та проводить перевірку діяльності структурних підрозділів територіальних органів Мін`юсту, що забезпечують здійснення повноважень у сфері організації примусового виконання рішень.

Таким чином, відповідач наділений безпосереднім обов`язком щодо надання державним та приватним виконавцям роз`яснення та рекомендації з питань примусового виконання рішень. Отже, надання інформації з цього приводу відносить до компетенції відповідача. Крім того, відповідач у відповіді від 31 травня 2021 року та у відзиві на позов не заперечує того факту, що такі роз`яснення у лютому 2021 року надавались державним та приватнив виконавцям, відповідач зазначає, що така інформація не узагальнена, а трму не відповідає критеріям «відображеності та задокументованості». Проте, суд не приймає такого посилання відповідача, оскільки, як вже зазначалось судом вище, якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям «відображеності та задокументованості» і є публічною. Суд вважає, що зібрання такої інформації за один місяць не містить значних інтелектуальних зусиль. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на аналогічний запит, який було подано позивачем 28 квітня 2021 року, де останній просив надати інформацію за січень 2021 року, була надана відповідь у повному обсязі, а саме надана інформація про надані Міністерством юстиції України роз`яснення та рекомендації з питань примусового виконання рішень державним або приватним виконавцям протягом січня 2021 року із зазначенням даи та вихідни номерів.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду,може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Окрім того, суд зазначає, що позивач просив суд допустити до негайного виконання рішення суду. Вирішуючи питання щодо можливості звернення постанови до негайного виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Нормами статті 371 КАС України передбачено, негайно виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Таким чином, рішення суду підлягає негайному виконанню в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути запит на отримання публічної інформації.

Крім того, позивач просив суд постановити окрему ухвалу щодо допущених порушень полоення Закону України «Про доступ до публічної інформації», яку направити відповідачу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, яке задоволоненню не підлягає, оскільки захист та відновлення порушеного права позивача забезпечено судом шляхом задоволенням позовних вимог до цього відповідача.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 908 грн., про що свідчить квитанція від 9 червня 2021 року № 1271.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Міністерства юстиції України (, 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Міністерства юстиції України (, 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13) щодо відмови в наданні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) роз`яснення та рекомендації з питань примусового виконання рішень державним або приватним виконавцям протягом лютого 2021 року, із зазначенням в інформації вихідного реєстраційного номери та кому і з якого питання були надані відповідні роз`яснення або рекомендації, відповідно до його запиту на отримання публічної інформації від 30 квітня 2021 року № 30/04-04, яким зареєстровано у Міністерстві юстиції України за № ПІ-Т-1823.

Зобов`язати Міністерство юстиції України (, 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13) повторно розглянути запит ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) на отримання публічної інформації від 30 квітня 2021 року № 30-04-04, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України за № ПІ-Т-1823, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання Міністерства юстиції України (, 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13) повторно розглянути запит ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) на отримання публічної інформації від 30 квітня 2021 року № 30-04-04, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України за № ПІ-Т-1823, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Міністерства юстиції України (, 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) грн. на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ).

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 20 липня 2021 року. Повне судове рішення складено 20 липня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар