Справа № 643/3537/21
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 р. Справа № 643/3537/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.06.2021 (суддя Тимош О.М., м. Харків,) по справі № 643/3537/21

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Московського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову серія ДП18 №665801 від 19.02.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.8 ст.121, ст.126 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

Позовні вимоги мотивував тим, що 19.02.2021 поліцейським інспектором взводу №2 роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції Набойченко Є.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.8 ст.121, ст.126 КУпАП. Постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки автомобіль Renault Meganscenik належить ЗАО «Omita». На підставі довіреності від 09.11.2020 позивачу надано право управляти та користуватися зазначеним автомобілем номерний знак НОМЕР_1 на території Литви та інших держав. Зазначену довіреність позивач вважає підставою для нього як громадянина України керувати зазначеним транспортним засобом.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.06.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №665801 від 19.02.2021, винесеною поліцейським інспектром взводу №2 роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП Набойченко Є.В., на позивача ОСОБА_1 за ч.8 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500,00 грн. В даній постанові зазначено, що 19.02.2021 о 14 годині 20 хвилин в м. Харкові по Салтівському шосе водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Meganscenik номерний знак НОМЕР_1 , став учасником ДТП та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Під час перевірки за базами ІПНП було встановлено обмеження встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строк перебування транспортного засобу в режимі тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту. Згідно з відомостями інформаційно-телекомунікаційної системи «ІПНПУ» транспортний засіб було ввезено на територію України 25.11.2019 ОСОБА_2 та транспортний засіб застосовувався ОСОБА_1 , який не ввозив його на митну територію України, чим порушив ст.380 МК України, ст.10,31 Закону України «Про дорожній рух» та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.8 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП. (а.с.16).

Позивач, не погодившись із постановою відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП, у зв`язку з чим дійшов висновку, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення є законною та обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1 Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 №3353-ХІІ (далі - Закон №3353) цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Стаття 14 Закону №3353 зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.222 КУпАП органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення серед іншого за ч.8 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Тому у даній категорій справ протокол про адміністративне правопорушення не складається у відповідності до положень ч.5 ст.258 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч.8 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Частиною першою статті 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

Відповідно до ч.4 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.

Транспортні засоби, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД, та причепи до них, що класифікуються за товарною позицією 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які ввозяться громадянами-резидентами у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за укладеними трудовими договорами з підприємствами-нерезидентами, що підтверджується документами відповідних компетентних органів країни реєстрації підприємства-нерезидента, для цілей цього Кодексу вважаються транспортними засобами особистого користування. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України таких транспортних засобів дозволяється на строк до 10 діб за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

Строки, передбачені абзацами першим, другим, третім та п`ятим цієї частини, можуть бути продовжені митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність обов`язковим вимогам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Не приймається до уваги також аргумент позивача про порушення норм Конституції України, вимог законодавства про захист персональних даних та законодавства України про інформацію. Таке посилання спростовується положеннями Закону України «Про Національну поліцію»: поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (ст.23); поліція має безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади за обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних" (ст.27); поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту (ст.35).

Довіреність юридичної особи, яка зареєстрована в іншій державі, на користування транспортним засобом не надає права особі (в даному випадку - позивачу) на керування транспортним засобом, зареєстрованим відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, на території України за умови передання транспортного засобу у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту ( в даному випадку - позивачу у справі).

Крім того, колегія суддів зауважує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, а саме: за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач стосовно вчинення зазначеного правопорушення не надав пояснень та наведене у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП не спростував.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем у справі неправомірність постанови про адміністративне правопорушення та наявності в діях особи (позивача ОСОБА_1 ) складу правопорушень, передбачених ч.8 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягають.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.06.2021 по справі № 643/3537/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко