Справа № 640/8255/21
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2021 року м. Київ № 640/8255/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні без проведення судового засідання та виклику учасників справи адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо відмови в перерахуванні та виплаті йому пенсії за інвалідністю в розмірі відшкодування збитків, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із заробітної плати у розмірі 285 крб. 11 коп., одержаної за роботу в зоні ЧАЕС за період з 02.05.1986 року по 04.05.1986 року (3 дні); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.12.2019 року перерахунок призначеної пенсії у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із заробітної плати у розмірі 285 крб. 11 коп., одержаної за роботу в зоні ЧАЕС за період з 02.05.1986 року по 04.05.1986 року (3 дні), з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.04.2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що протоколом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу, як інваліду 2 групи було призначено пенсію в розмірі 6128,51 грн. У подальшому, протоколом від 23.11.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві перераховано позивачу з 01.12.2019 пенсію, розмір якої склав 4888,20 грн. На запити позивача було надано відповіді від 08.04.2020 року № 2600-0203-8/45117 та від 09.09.2020 року № 2600-0303-8/126715 якими повідомлено, що перерахунок його пенсії не буде здійснено доки він не надасть первинні документи про підтвердження участі в оплаті праці під час ліквідації наслідків на ЧАЕС.

У відзиві на позов відповідач проти задоволення позовної заяви заперечує, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких він ґрунтується, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач з 15.07.2003 перебуває на обліку в Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію як інваліду 2 групи з числа ліквідаторів 1 категорії, з обрахуванням її розміру відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно посвідчення серія НОМЕР_1 від 21.05.2019 року, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Протоколом призначення пенсії від 24.11.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу, як інваліду 2 групи з числа ліквідаторів 1 категорії, було призначено пенсію в розмірі 6128,51 грн. , скріншот в паперовому вигляді з електронної бази даних приєднаний до матеріалів справи.

Протоколом від 23.11.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу було перераховано з 01.12.2019 року пенсію, розмір якої склав 4176,90 грн. скріншот в паперовому вигляді з електронної бази даних приєднаний до матеріалів справи. У вересні 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії.

Листом від 24.10.2019 №259891/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що йому відмовлено у перерахунку пенсії з пенсії «за віком» на пенсію «за інвалідністю» оскільки розмір пенсії «за віком», яку він отримує в розмірі 4880,80 грн. більше пенсії «за інвалідністю», яку він має право отримати 3988,20 грн. У березні 2020 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку його пенсії на пенсію «за інвалідністю» на підставі довідки від 18.08.2003 у № 2269, виданої Комунальним підприємством "Київпастранс" автобусний парк №7, в якій зазначено, що за період роботи в зоні відчуження з 02.05.1986 року по 04.05.1986 року, позивач отримав заробітну плату в сумі 285 крб.11 коп., копія знаходиться в матеріалах справи.

Листом від 08.04.2020 № 2600-0203-8/45117 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що підстав для задоволення заяви немає, оскільки довідка не підтверджена первинними документами.

У серпні 2020 року позивач знов звернувся із відповідною заявою про перерахунок його пенсії на пенсію «за інвалідністю» на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом від 09.09.2020 № 2600-0303-8/126715 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що відсутні підстави для перерахунку пенсії згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки розмір пенсії «за віком», яку він отримує більше пенсії «за інвалідністю», яку він має право отримати.

Не погоджуючись з отриманими відмовами, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ).

Відповідно до ст. 9 Закону № 796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Згідно ст. 10 Закону № 796-ХІІ, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами (ч. 1 ст. 15 Закону № 796-ХІІ).

Статтею 14 Закону № 796-ХІІ визначені категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій.

Пупктом 1 частини 1 вказаної статті Закону № 796-ХІІ визначено, що учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 1 відносяться особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Згідно ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу у зоні відчуження в 1986 - 1990 рр. у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством, без обмеження.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначається Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, згідно з яким пенсії за бажанням осіб можуть призначатися, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків (пункт 1 Порядку).

Відповідно до ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У п.п. 4 п.3 Прядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 23.11.2011, №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).

Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Тобто, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Cуд виходить з того, що пенсія позивачу призначена на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому, у відповідності до вимог ст. 54 цього ж Закону, позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011, з врахуванням довідки про одержану позивачем у 1986 році в зоні відчуження ЧАЕС заробітну плату.

Нарахування та отримання позивачем заробітної плати вказаної у довідці від 18.08.2003 № 2269, виданої Комунальним підприємством "Київпастранс" автобусний парк №7, за період роботи в зоні відчуження з 02.05.1986 року по 04.05.1986 року, в сумі 285 крб.11 коп., підтверджується іншими копіями документів, що містяться в матеріалах справи, а саме : копією наказу Київського управління пасажирського автотранспорту «Про перевід цивільної оборони об`єкта на особливий режим» № 183 від 06.05.1986 року, копією наказу Київського управління пасажирського автотранспорту «Про створення автоколони для евакуації населення з районів прилеглих до АЕС м. Чорнобиль» № 181 від 30.04.1986 року, яким визначено позивача, як водія, що приймав участь у евакуації населення Чорнобильського району 2-4 травня 1986 року, копії списку водіїв для перерахунку заробітної плати згідно додатку до наказу № 181 в якому вказана заробітна плата позивача за період роботи в м. Чорнобиль з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку.

Також судом наголошується на тому, що відповідач не ставить під сумнів набуття статусу ліквідатора на ЧАЕС позивачем та факт перебування його в зоні ліквідації аварії в період 2-4 травня 1986 року.

Таким чином, суд дослідивши зібрані у справі докази та встановивши фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, прийшов до висновку, що позивач має право на перерахунок його пенсії у відповідності до вимог ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням довідки від 18.08.2003 року № 2269, виданої Комунальним підприємством "Київпастранс" автобусний парк №7, про його період роботи в зоні відчуження з 02.05.1986 року по 04.05.1986 року та отримання заробітної плати в сумі 285 крб.11 коп.

Вирішуючи питання щодо дати, з якої необхідно перерахувати позивачу пенсію, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа. Відтак, призначена пенсія підлягає перерахунку з дня звернення пенсіонера для її перерахунку із відповідною заявою, а саме: з 1 числа місяця у разі звернення пенсіонера до 15 числа цього місяця включно та з першого числа наступного місяця у разі його звернення після 15 числа

Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії по інвалідності на підставі довідки про заробітну плату від 18.08.2003 № 2269, виданої Комунальним підприємством "Київпастранс" автобусний парк №7 до 15 вересня 2019 року

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови в перерахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 за інвалідністю в розмірі відшкодування збитків, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із заробітної плати у розмірі 285 крб. 11 коп., одержаної за роботу в зоні ЧАЕС за період з 02.05.1986 року по 04.05.1986 року є неправомірними, а тому відповідача належить зобов`язати здійснити дії, щодо перерахунку пенсії позивача з урахуванням таких вимог.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. З вищевикладеного, суд приходить до висновку, що саме відповідач зобов`язаний довести, що він невиконавши вимогу позивача, не порушив прав останнього.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, твердження відповідача, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вправі, для перерахунку пенсії позивачеві, не використовувати довідку від 18.08.2003 року № 2269, видану Комунальним підприємством "Київпастранс" автобусний парк №7, є безпідставним та таким, що протирічить діючому законодавству України. Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач є звільненим від сплати судового збору. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати присудженню на користь позивача не підлягають.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 11, 19, 72 77, 90, 139, 241 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо відмови в перерахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 за інвалідністю в розмірі відшкодування збитків, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із заробітної плати, зазначеної у довідці від 18.08.2003 № 2269, виданої Комунальним підприємством "Київпастранс" автобусний парк №7, у розмірі 285 крб. 11 коп., одержаної за роботу в зоні ЧАЕС за період з 02.05.1986 року по 04.05.1986 року.

3обов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням довідки від 18.08.2003 року № 2269, виданої Комунальним підприємством "Київпастранс" автобусний парк №7, про його заробітну плату отриману за період роботи в зоні відчуження з 02.05.1986 року по 04.05.1986 року, в сумі 285 крб.11 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур