Справа № 260/984/21
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/984/21 пров. № А/857/10963/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі № 260/984/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Калинич Я.М. у м. Ужгород Закарпатської області 26.04.2021 року за правилами спрощеного позовного провадження, дата складення повного тексту рішення не зазначена), -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (надалі також ГУ ПФУ в Закарпатській області, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо відмови, оформленої листом №849-750/П-02/8-0700/21 від 05.03.2021, у здійсненні обчислення і перерахунку з 01.04.2019 року пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № ХР13901, виданої Закарпатським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки (надалі також - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі №260/3613/20, про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 року.

- зобов`язати відповідача, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі також Закон № 2262-XII), статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі також Закон № 2011-XII), положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (надалі також Постанова №704), здійснити обчислення і перерахунок з 01.04.2019 року основного розміру пенсії позивача, на підставі довідки № ХР13901, виданої Закарпатським ОТЦК та СП на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі №260/3613/20, про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 року, за посадою, яку займав позивач перед звільненням з військової служби, із врахуванням розміру посадового окладу - 3810,00 грн.; оклад за військовим званням «майор» - 1340,00 грн.; надбавка за вислугу років (45%) 2317,50 грн.; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавка за особливості проходження служби (65%) - 4853,88 грн.; надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (15%) 571,50 грн., премія (70%) 2667,00 грн., а всього із суми грошового забезпечення 15559,88 грн., а також здійснити виплату перерахованої пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що вказане рішення прийняте всупереч статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України), з порушенням норм матеріального права і дискреційних повноважень відповідача, просить рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі № 260/984/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ГУ ПФУ в Закарпатській області на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (надалі також Постанова № 103) на підставі довідки, наданої органом, з якого було звільнено позивача, з 01.01.2018 року здійснило перерахунок пенсії. Підстав для проведення нового перерахунку з 01.04.2019 року на підставі оновленої довідки не має, оскільки з березня 2019 року не змінювалось грошове забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Звертає увагу, що довідка, видана Закарпатським ОТЦК та СП самостійно не породжує право позивача на перерахунок його пенсії, оскільки підставою для здійснення останнього є нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України. Жодного рішення про відмову у проведенні перерахунку відповідач не приймав.

Наголошує, що суд першої інстанції, не будучи впевненим у достовірності викладених у довідці Закарпатського ОТЦК та СП даних, перебрав на себе дискреційні повноваження пенсійного органу шляхом зобов`язання здійснити перерахунок пенсії позивача без перевірки коректності вказаних у довідці складових грошового забезпечення.

Окрім того, вважає, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не взято до уваги факт пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду, покликаючись на постанову Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно з положеннями статті 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Закарпатській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/3613/20 Закарпатський ОТЦК та СП надав до ГУ ПФУ в Закарпатській області довідку №ХР 13901 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 року для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.04.2019 року.

Відповідно до вказаної довідки розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року складається із наступних складових: посадовий оклад - 3810,00 грн.; оклад за військовим званням «майор» - 1340,00 грн.; надбавка за вислугу років (45%) - 2317,50 грн.; надбавка за особливості проходження служби (65%) 4853,88 грн.; надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (15%) 571,50 грн., премія (70%) 2667,00 грн. Всього 15559,88 грн.

Як вбачається із листа ГУ ПФУ в Закарпатській області від 05.03.2021 року № 849-750/П-02/8-0700/21, довідка № ХР 13901, що надійшла від Закарпатського ОТЦК та СП для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю підстав у проведенні перерахунку, повернута уповноваженому органу без виконання.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 22.02.2021, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії на підставі довідки №ХР 13901, наданої Закарпатським ОТЦК та СП.

Листом №849-750/П-02/8-0700/21 від 05.03.2021 року позивача повідомлено про те, що підстав для здійснення перерахунку його пенсії на підставі довідки №ХР 13901, наданої Закарпатським ОТЦК та СП немає.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що дії ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачу пенсії з 01 квітня 2019 року відповідно до статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі довідки № ХР 13901 для перерахунку пенсій з урахуванням оновленого грошового забезпечення ОСОБА_1 , наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є протиправними.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон № 2262-ХІІ.

Статтею 9 Закону № 2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Статтею 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону № 2262-XII, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Таку ж правову норму містить пункт 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (надалі також Порядок №45), де передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

З урахуванням наведеного, статтею 63 Закону №2262-ХІІ Кабінету Міністрів України фактично делеговано право встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсії військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, у зв`язку зі зміною грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 45 в редакції постанови № 103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

При цьому у Додатку 2 до Порядку № 45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою № 103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Аналізуючи наведені норми пенсійного законодавства, слідує висновок про те, що пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45, в частині визначення складових грошового забезпечення для перерахунку пенсій, звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод, з огляду на те, що скасовують надбавки, доплати, підвищення і премії, які отримував позивач під час служби, та які враховувались при призначенні пенсії.

Тому рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, в адміністративній справі № 826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.

Отже, з 05.03.2019 - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін.

Визнання протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 рішенням суду не зумовлює необхідності повторного повідомлення Пенсійного фонду України про виникнення підстав для перерахунку пенсії, адже підстава перерахунку пенсії - Постанова № 704, з ухваленням даного рішення суду, не змінилася.

Таким чином, з урахуванням змін в грошовому забезпеченні з прийняттям Постанови № 704 - зміною у бік збільшення розміру грошового забезпечення відповідних категорій посад військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та введенням для зазначених категорій осіб нових місячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) і премій у розмірах, встановлених законодавством, враховуючи визнання нечинними пунктів 1, 2 Постанови № 103, на підставі статей 43, 51, 63 Закону № 2262-ХІІ та пункту 5 Порядку № 45 позивач набув право на перерахунок пенсії з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 6 серпня 2019 року у справі № 160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року, а також у рішенні Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у справі №160/8324/19, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року.

Зокрема, Верховний Суд в постанові від 06 серпня 2019 року у зразкові справі № 160/3586/19 в пункті 24 зазначив: «Суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність постанови Кабінету Міністрів України про встановлення умов та порядку перерахунку пенсії позивачу після визнання протиправними та нечинними пунктів 1,2 Постанови № 103, оскільки порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393». Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01 березня 2018 року і є чинною на момент виникнення спірних правовідносин, встановлені розміри грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

Водночас алгоритм дій, який повинні вчинити, зокрема Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 Постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 не змінився.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджено Постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, (надалі також - Порядок №3-1) відповідно до пункту 4 якого заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган пенсійного фонду.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, висловленим у постановах від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а, від 15 липня 2020 року у справі №520/3360/19.

Відмова пенсійного органу у проведенні позивачу перерахунку пенсії порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право позивача мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Отже, право позивача на перерахунок пенсії з 05.03.2019 є беззаперечним, а передумовою для проведення перерахунку є оформлення відповідної довідки.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відмова ГУ ПФУ в Закарпатській області, оформлена листом від 05 березня 2021 року № 849-750/П-02/8-0700/21, всупереч приписам частини другої статті 2 КАС України, мотивована лише посиланням на відсутність нормативної бази для здійснення перерахунку пенсії позивачу, тому твердження відповідача про відсутність рішення про відмову у перерахунку пенсії позивачу є необґрунтованим.

Оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії не містить жодних посилань на невідповідність форми чи змісту довідки або на відсутність необхідних для перерахунку документів.

Так, довідка Закарпатського ОТЦК та СП про грошове забезпечення для перерахунку пенсії за нормами чинними на 05 березня 2019 року № ХР13901 видана відповідно до положень Постанови № 704. Зазначену довідку складено на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі № 260/3613/20 щодо надання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, статті 9 Закону № 2011-XII, положень Постанови № 704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що органи, які призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі (частина перша статті 101 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення»).

Наведене спростовує доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі щодо невжиття судом першої інстанції заходів щодо офіційного з`ясування обставин справи, оскільки в матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_1 до відповідача від 22.02.2021 про здійснення перерахунку пенсії, де у додатку зазначена довідка Закарпатського ОТЦК та СП № ХР13901, копія листа відповіді ГУ ПФУ в Закарпатській області від 05.03.2021 № 849-750/П-02/8-0700/21, яким відмовлено у здійснення перерахунку пенсії та зазначена довідка залишена без виконання.

Відтак, у відповідача у зв`язку з отриманням зазначеної довідки виник обов`язок перерахувати пенсію позивача з 01.04.2019 року.

З огляду на вищевикладене, доводи апелянта про те, що довідка, видана Закарпатським ОТЦК та СП та подана до ГУ ПФУ в Закарпатській області, самостійно не породжує право позивача на перерахунок його пенсії, апеляційний суд вважає такими, що зводяться до переоцінки доказів та перекручування фактів, свідчать про незгоду скаржників із правовою оцінкою, наданою судом першої інстанції щодо обставин цієї справи.

Також, ГУ ПФУ у Закарпатській області зазначає, що підставою для здійснення перерахунку пенсії є нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України. Колегія суддів погоджується з наведеним твердженням відповідача, і конкретизує, що таким є Постанова № 704.

Стосовно доводів відповідача про те, що суд першої інстанції фактично перебрав на себе дискреційні повноваження органу пенсійного фонду шляхом зобов`язання останнього без перевірки коректності вказаних в довідці складових грошового забезпечення здійснити перерахунок пенсії позивача, колегія суддів зазначає, що в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції перевірено правильність застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, та з`ясовано наступне.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Недоцільними також є твердження апелянта про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду з огляду на положення частини третьої статті 51 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до якого перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Таким чином, посилання ГУ ПФУ в Закарпатській області на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах є недоречним, оскільки такі стосуються інших нормативних положень, викладених в законодавчих актах, що регулюють відмінні правовідносин від тих, які виникли у цій справі.

У розрізі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити обчислення і перерахунок з 01.04.2019 основного розміру пенсії на підставі довідки №ХР13901, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, статті 9 Закону №2011-ХІІ, положень Постанови №704, а також здійснити виплату перерахованої пенсії із врахуванням раніше виплачених сум.

Суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні, свідчать про довільне і неправильне трактування ним норм законодавства.

Апеляційний суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі також ЄСПЛ).

У пункті 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Також, згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позову.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі № 260/984/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець