Справа № 663/2022/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року

м. Київ

справа № 663/2022/16-а

адміністративне провадження № К/9901/21104/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Стародуба О.П.,

суддів Єзерова А.А., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 01.02.2017 (суддя Шульга К.М.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 (судді Стас Л.В., Турецька І.О., Косцова І.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог (а.с. 36; 56), просила:

визнати неправомірними та протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні їй одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що смерть її чоловіка настала від хвороби, отриманої під час виконання обов`язків військової служби;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй одноразову грошову допомогу в сумі 500-кратних прожиткових мінімумів, встановлених законодавством відповідно до п.п. 1 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 26.06.1976 по 06.03.2004 (по день смерті чоловіка). (а.с. 12)

ОСОБА_2 працював у ПМК-156 «Каховсільбуд» слюсарем 5-гозряду та у 1986 році був призваний на військові збори по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.10.1986 №0161 ОСОБА_2 у складі військової частини НОМЕР_1 у період з 27.09.1986 по 11.10.1986 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (зона 30 км), про що видано відповідну довідку та зроблено запис у військовому квитку. (а.с. 21 22, 26, 31)

ОСОБА_2 мав посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Херсонською ОДА 01.02.1998, як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. (а.с. 28)

З 22.12.1998 ОСОБА_2 призначено пенсію, як інваліду ІІІ групи, від захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС згідно статті 11 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ». (а.с. 29)

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого УПСЗН Херсонської області 20.07.1999, позивач є інвалідом ІІ групи. (а.с. 28)

Відповідно до висновку Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного звязку захворювань з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру від 08.10.1998 №6013 захворювання ОСОБА_2 пов`язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. (а.с. 16)

16.12.1998 військово-лікарською комісією при Скадовському РВК проведено освідування ОСОБА_2 та зроблено висновок, що захворювання останнього отримано при виконанні обов`язків військової служби, пов`язаної з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, про що видано відповідне свідоцтво про хворобу. (а.с. 24)

Відповідно до довідки МСЕК від 27.09.2002 ОСОБА_2 встановлено І групу інвалідності безстроково у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. (а.с. 32)

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. (а.с.13)

Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть від 06.03.2004 №69, причиною смерті стала хронічна печінкова недостатність та цироз печінки. (а.с. 14, 45)

На підставі посвідчення від 09.04.2004 серії НОМЕР_5 позивач користується пільгами, встановленими законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни. (а.с. 11)

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного звязку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 25.09.2015 №4206 захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. (а.с. 15)

13.11.2015 позивачу видано посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою. (а.с. 11)

У грудні 2015 року позивач звернулась до Міністерства оборони України із заявою щодо виплати їй одноразової грошової допомоги у розмірі 500 прожиткових мінімумів, встановлених законодавством, відповідно до пункту 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 19.01.2016 №248/3/6/187 позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки згідно п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається військовозобов`язаному, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, у разі встановлення інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві. Враховуючи перебіг тримісячного строку після закінчення зборів до часу встановлення інвалідності, підстав для призначення одноразової грошової допомоги немає. (а.с. 19)

Вважаючи вказані дії відповідачів протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є дружиною загиблого військовозобов`язаного, смерть якого настала внаслідок виконання ним обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідачем протиправно відмовлено у призначенні та виплаті їй одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як вдові померлого із числа ліквідаторів аварії на ЧАЕС, смерть якого настала внаслідок хвороби, отриманої при виконанні обов`язків військової служби.

Постановою Скадовського районного суду Херсонської області від 01.02.2017, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовозобов`язаного, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори призначається та виплачується лише у випадку, коли така смерть (загибель) настали під час виконання обов`язків військової служби (тобто під час проходження військових зборів), а не внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. При цьому суди виходили з того, що оскільки чоловік позивача проходив військові збори у 1986 році (в період з 27.09.1986 по 11.10.1986), хворіє з 1999 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому підстави для призначення та виплати позивачу грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовозобов`язаного відповідно до положень статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутні.

Додатково суд апеляційної інстанції виходив з безпідставності посилань позивача на постанову Верховного Суду України від 01.03.2016, оскільки правовий висновок, викладений у зазначеному рішенні, не стосується спірних правовідносин, в ньому розглядалося питання пенсійного забезпечення, а саме можливість ототожнення понять «військовослужбовець» та «військовозобов`язаний, який перебував на військових зборах» та відповідно поширення пільг для військовослужбовців, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на військовозобов`язаних, які перебували на військових зборах.

З ухваленими у справі рішеннями не погодилась позивач, звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове про задоволення позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не розглядали справу із визначенням статусу її чоловіка, як військовослужбовця, а протиправно віднесли його до військовозобов`язаного, призваного на військові збори, проте вважає, що її чоловік під поняття призваного на військові збори щодо ліквідації аварії на ЧАЕС не підпадає. Посилається на те, що її чоловік у період з 26.09.1986 по 11.10.1986 перебував у лавах Радянської армії, а тому на час проходження служби відповідно до статті 6 Закону України «Про загальний військовий обов`язок» був військовослужбовцем в розумінні статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС». Вважає, що судами попередніх інстанцій порушено її права в частині невизнання статусу її покійного чоловіка, як військовослужбовця, смерть якого настала від хвороби, отриманої під час виконання обов`язків військової служби.

Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній станом на час звернення позивача до відповідача, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до частини 9 статті 163 цього Закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, чинне станом на час смерті чоловіка позивачки.

Станом на час смерті чоловіка позивачки у 2004 році діяла редакція Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка передбачала, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою від 19.08.1992 №488 затверджено Умови державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум.

Пунктом 1 цих Умов було передбачено, що Державне обов`язкове особисте страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, проводиться Національною акціонерною страховою компанією «ОРАНТА» за рахунок коштів державного бюджету, що виділяються Міністерству оборони, Національній гвардії, Адміністрації Державної прикордонної служби, Міністерству внутрішніх справ, Службі безпеки та іншим військовим формуванням, що створені Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 7 цих Умов вимоги щодо виплати страхової суми застрахований або його спадкоємці можуть пред`явити Національній акціонерній страховій компанії «ОРАНТА» протягом трьох років з дня настання страхової події.

Таким чином, станом на час виникнення спірних правовідносин позивач не мала права на виплату одноразової грошової допомоги, у спірних правовідносинах відповідач не наділений повноваженнями щодо її виплати, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, проте з мотивів, викладених у цій постанові.

За правилами частини 1, 4 статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані рішення підлягають зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог, а в решті - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 345, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 01.02.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 змінити в частині мотивів, з яких відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, зобов`язання вчинити дії.

В решті постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 01.02.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук