Справа № 806/1217/18
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 липня 2021 року м. Житомир справа № 806/1217/18

категорія 6765

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Шевчук Т.А.,

за участю: представника позивача Кашапової В.О.,

представника відповідача Єфремової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про встановлення судового контролю в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

встановив:

В провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №806/1217/18 за позовом ОСОБА_2 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

Рішенням суду від 31 травня 2018 року позов ОСОБА_2 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області було задоволено: визнано протиправною бездіяльність Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка виразилась в ухиленні від перерахунку в належному розмірі та виплати заборгованих коштів по щомісячному довічному грошовому утриманні ОСОБА_2 за лютий - червень 2007 року, а також зобов`язано Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового ОСОБА_2 за період з лютого по червень 2007 року без застосування обмеження максимального розміру, на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області від 01.07.2008 року № 3-149 та виплатити ОСОБА_2 заборговані кошти по щомісячному довічному грошовому утриманню за лютий-червень 2007 року.

Зазначене рішення набрало законної сили 03 вересня 2018 року.

27 вересня 2018 року Житомирським окружним адміністративним судом видано ОСОБА_2 виконавчий лист №2935 2018р. по справі №806/1217/18.

Старшим державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Федорець А.Є. 11 травня 2019 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59052312 з примусового виконання виконавчого листа від 27.09.2018 №2935 2018р. по справі №806/1217/18 (а.с.188).

Ухвалою від 03 жовтня 2019 року замінено боржника у виконавчому провадженні Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області .

Ухвалою від 02 березня 2020 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_2 на його правонаступника - ОСОБА_1 .

08 лютого 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 в порядку статтей 282 та 283 КАС України, в якій він просив:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надати звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року у справі №806/1217/18, яким зобов`язано Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 за період з лютого по червень 2007 року без застосування обмеження максимального розміру, на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області від 01.07.2008 року № 3-149 та виплатити ОСОБА_2 заборговані кошти по щомісячному довічному грошовому утриманню за лютий-червень 2007 року;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка виразилась в ухиленні від нарахування та виплати заборгованості в загальній сумі 21729,33 гривень по щомісячному довічному грошовому утриманню судді у відставці ОСОБА_2 за період з лютого по червень 2007 року згідно рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року у справі №806/1217/18.

Крім того, до поданої заяви ОСОБА_1 долучив клопотання про накладення на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ОСОБА_3 штрафу в розмірі від 20 до 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року у справі №806/1217/18.

В обґрунтування поданої заяви та необхідності встановлення судового контролю за виконанням рішення суду ОСОБА_1 зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ухиляється від виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року у справі №806/1217/18. Зокрема зазначив, що після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №59052312 йому стало відомо, що нарахована Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на виконання рішення суду заборгованість по щомісячному довічному грошовому утримання судді у відставці за лютий-червень 2007 року в розмірі 16432,60 гривень досі залишається невиплаченою. При цьому, обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо невиплати заборгованості по судовому рішенню відповідач посилається на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 та зазначає що така виплата буде здійснена після виділення коштів за окремою бюджетною програмою в порядку черговості. Однак, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 у справі №640/5248/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020, визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, якими затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. Також ОСОБА_1 зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області невірно було визначено суму заборгованості по щомісячному довічному грошовому утриманні судді у відставці за лютий-червень 2007 року, яка підлягає виплаті на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року у справі №806/1217/18, оскільки, з урахуванням виплачених ОСОБА_2 у вказаний період сум щомісячного довічного грошового утримання, розмір такої заборгованості має становити 21729,33 гривень, а не 16432,60 гривень. Вказує, що при розрахунку суми заборгованості по щомісячному довічному грошовому утриманні за лютий-червень 2007 року, яка підлягає виплаті на виконання рішення суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області врахувало, що розмір виплаченого ОСОБА_2 в лютому 2007 року щомісячного довічного грошового утримання становив 10000,00 гривень, однак фактично ОСОБА_2 за вказаний місяць було виплачено утримання в розмірі 40703,27 гривень. На переконання ОСОБА_1 вказані обставини свідчать про явне, невиконання відповідачем рішення суду, а тому він звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю його за виконанням рішення.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 від 08.02.2021 (вх. №6105/21) повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено: ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі №806/1217/18 скасовано, а справу направлено до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Після повернення адміністративної справи №806/1217/18, розгляд заяви ОСОБА_1 від 08.02.2021 (вх. №6105/21) про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду був призначений в судовому засіданні з викликом сторін.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

За приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі "Сорінг проти Об`єднаного Королівства" від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Відтак, відповідач зобов`язаний виконати судове рішення, яке набрало законної сили, в межах покладених на нього цим рішенням зобов`язань.

Таким чином право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульоване статтею 382 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України (ч. 2, 3 ст. 382 КАС України).

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, суд дійшов висновку, що зазначені ним обставини свідчать про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року у справі №806/1217/18 шляхом зобов`язання відповідача подати до суду протягом 30 календарних днів з дня отримання повного тексту зазначеної ухвали звіт про виконання рішення суду

Враховуючи зазначене, заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року у справі №806/1217/18 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 від 08 лютого 2021 року (вх.№6105/21) про встановлення судового контролю за виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 у справі №806/1217/18 - задовольнити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 у справі №806/1217/18.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України протягом 30 календарних днів з дня отримання повного тексту зазначеної ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 у справі №806/1217/18.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 16 липня 2021 року.

Суддя І.Е.Черняхович