Справа № 160/5782/21
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2021 року Справа № 160/5782/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В обґрунтування позову посилався на те, що звертався до відповідача із відповідною заявою про поновлення договору оренди землі від 12.03.2001 року, проте відповідач після закінчення строку договору письмові заперечення проти його поновлення не надсилав, при цьому, що також порушив місячний строк щодо розгляду цього клопотання. З підстав викладеного просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачеві надати відзив на позовну заяву.
Відповідач з порушенням установлених строків надав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити. Зазначає, що ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено надання проекту договору до листа-повідомлення про укладення договору оренди землі та позивачем вимоги наведено норми виконано не було, відповідний проект договору надано не було. Тако указує, що підготовка проекту рішення міської ради щодо поновлення договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 буде можливою після приведення у відповідність цільового призначення земельної ділянки до вимог чинного законодавства та внесення змін у Державний земельний кадастр.
Також прохав подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Утім, судом підстав для цього не встановлено, адже відповідач лише обмежився цитуванням норм Кодексу адміністративного судочинства України та не навів жодних підстав й відповідних доказів неможливості розгляду цієї справи за відсутністю сторін. При цьому, відповідач також не зазначив, які саме обставини та які докази можливо встановити у судовому засіданні з повідомленням сторін, а також того у чому саме полягає суспільно важливий інтерес для нього.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та із матеріалів справи слідує, що 12.03.2001 року між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) та позивачем (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне володіння і користування на умовах оренди земельну ділянку площею 0,2343 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
Розпорядженням Дніпровської міської ради від 03.10.2006 року № 827р присвоєно автостоянці по АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ).
15.12.2010 року між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) та позивачем (орендар) укладено додатковий договір оренди землі, яким вирішено продовжити до 21.12.2020 року термін дії договору оренди земельної ділянки від 12.03.2001 року.
10.09.2020 року позивач звернувся до Дніпровської міської ради з клопотанням про поновлення договору оренди землі від 15.12.2010 року №2029, орієнтовною площею 0,2342 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У місячний строк з дня подання клопотання про поновлення договору оренди землі, відповідач клопотання не розглянув, не узгоджував з орендарем істотні умови договору та не надав заперечень щодо укладання договору оренди землі на новий строк орендарю й не направив лист повідомлення про прийняте орендарем рішення, що і стало підставою для звернення до суду із цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що спірні відносини регулюються нормами Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та іншого законодавства, яке регулює земельні відносини в Україні.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Статтею 13 цього ж закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.
Як встановлено судом, 15.12.2010 року між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) та позивачем (орендар) укладено додатковий договір оренди землі, яким вирішено продовжити до 21.12.2020 року термін дії договору оренди земельної ділянки від 12.03.2001 року.
Згідно з п. 2.3 договору від 12.03.2001 року для продовження дії цього договору, орендар зобов`язаний у місячний термін до закінчення строку оренди звернутись до орендодавця з відповідним клопотанням.
Судом встановлено, що у відповідності до п. 2.3 договору від 12.03.2001 року позивач 10.09.2020 року звернувся до відповідача з клопотанням про поновлення договору оренди землі, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції на копії клопотання.
На час реалізації переважного права позивача на поновлення договору оренди землі, підстави для чого обумовлюються настанням закінчення строку дії договору, є чинною ст. 33 Закону України «Про оренду землі», що підлягає застосуванню при вирішенні спірного питання (поновлення договору), адже регулює ці відносини на час їх виникнення.
Так, згідно зі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.
Відповідно до частини 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Всупереч наведеним вимогам чинного законодавства орендодавець у місячний строк подане орендарем клопотання про поновлення строку договору оренди землі не розглянув, а також не направив орендарю лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Отже, відповідачем не надано у місячний строк ані відповіді на клопотання позивача, ані заперечень щодо поновлення договору, ані іншого рішення, прийнятого за результатами розгляду клопотання позивача.
Пунктом «в» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України встановлено, що надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.
Відповідно до ч. 13 ст. 123 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Судом встановлено, що на адресу позивача не було складено жодного листа-відповіді на клопотання про поновлення договору оренди землі, позивача не повідомлено про наслідки розгляду його клопотання. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.
Отже, у місячний строк з дати реєстрації клопотання про поновлення договору оренди землі відповідачем рішення про відмову у задоволенні клопотання не прийнято, чим порушено вимоги статті 33 Закону України «Про оренду землі».
Враховуючи наведені обставинами, суд робить висновок, що відсутність належним чином оформленого рішення Дніпровської міської ради про розгляд клопотання позивача про поновлення договору оренди землі, після спливу встановленого законом місячного строку розгляду такого клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він має ухвалити за законом, що свідчить про протиправну бездіяльність.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Частиною 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
З аналізу наведених норм встановлено, що клопотання позивача про поновлення договору оренди землі має бути розглянуто належним чином у відповідності до встановленої Законом України «Про місцеве самоврядування» процедури, з огляду на те, що іншої процедури щодо розгляду відповідних питань чинним законодавством України не визначено.
Стосовно доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає, що у рамках розгляду цього спору надавалася оцінка діям відповідача щодо розгляду звернення позивача про поновлення договору оренди землі, а не правомірністі відмови у задоволенні цього клопотання, при цьому, що така відмова фактично не приймалася відповідачем. Доказів зворотнього до суду ним надано не було.
У відповідності до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на задоволення позовної заяви, сплачений позивачем судовий збір у сумі 908 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна