Справа № 440/4432/20
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Удовіченко С.О.

19 липня 2021 р. Справа № 440/4432/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

17.08.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФУ в Полтавській області, пенсійний орган) від 16.06.2020 року № 86 про відмову йому в перерахунку пенсійного забезпечення згідно поданої 15.06.2020 року заяви;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області повторно розглянути його заяву від 15.06.2020 року із зарахуванням періоду роботи з 15.01.1992 року по 31.12.1996 року та з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з квітня 2020 року йому було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), яка була обчислена без урахування стажу роботи на Шахтоуправлінні «Холодна Балка» виробничого об`єднання «Советськвугілля» у період з 15.01.1992 року по 31.12.1996 рік, що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , з яких убачається та підтверджується стаж роботи, а саме: на посаді гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті (період з 15.01.1992 року по 24.12.1993 року), стаж роботи на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем в шахті (період з 25.12.1993 року по 21.03.1994 року), а також стаж на посаді підземного гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті (період з 22.03.1994 року по 14.05.2003 року).

З метою перерахунку розміру призначеної пенсії та включення означених періодів роботи, 15.06.2020 року він звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за 60 місяців до 01.07.2000 року на підставі додатково наданої довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 26.05.2020 року № 273, виданої Шахтою «Холодна балка» ДП «Макеєввугілля», за формою, визначеною додатком 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), однак в подальшому ним було з`ясовано, що у здійсненні перерахунку пенсійного забезпечення йому було відмовлено без роз`яснення причин такої відмови.

Крім того, позивач зазначив, що він 21.06.2020 року звернувся до відповідача із скаргою, у відповідь на яку 03.07.2020 року була надана відповідь за вих. № 3706-3492/-03/8-1600/20, а також рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 16.06.2020 року № 86, відповідно до якого йому було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю правових норм щодо проведення перерахунку. Дане рішення обґрунтовано тим, що «Аналіз наданих документів показав, що довідка про заробітну плату від 26.05.2020 року № 273 видана підприємством, розташованим на непідконтрольній українській владі території, на якій органи влади тимчасово не здійснюють свої повноваження».

У відзиві на адміністративний позов відповідач ГУ ПФУ в Полтавській області, не погоджуючись з вимогами позивача, зазначив, що 15.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за 60 місяців до 01.07.2000 року на підставі довідки від 26.05.2020 року № 273, виданої Шахтою «Холодна балка» ДП «Макеєввугілля» за період роботи з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року.

Відповідач зауважив, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - Перелік № 1085-р). У відповідності до Закону України від 15.04.2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII), будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а будь-які акти (рішення, документи), видані такими органами є недійсними і не створюють правових наслідків. За таких обставин, видана довідка від 26.05.2020 року № 273 видана підприємством, розташованим на тимчасово непідконтрольній українській владі території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у зв`язку із чим, ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії позивачу згідно поданої 15.06.2020 року заяви, з підстав відсутності правових норм щодо проведення такого перерахунку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивоване тим, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. При цьому, розмір отриманої заробітної плати зазначається у довідці, яка видається на підставі первинних документів, а орган Пенсійного фонду України, обов`язково перевіряє обґрунтованість її видачі.

Відомості, означені у поданій позивачем до пенсійного органу довідки від 26.05.2020 року № 273, виданої Шахтою «Холодна балка» ДП «Макеєввугілля», не можуть бути перевірені відповідачем, оскільки місцем знаходження Шахти «Холодна балка» ДП «Макеєввугілля» є м. Макіївка Донецької області, яке включено до Переліку № 1085-р.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення вимог його адміністративного позову.

Аргументи, наведені позивачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, аналогічні наведеним у позовній заяві.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Полтавській області не скористалось.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України скасуванню, з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах з Списком № 1 відповідно до Закону № 1058-IV, що не заперечується сторонами.

15.06.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за 60 місяців до 01.07.2000 року на підставі довідки від 26.05.2020 року № 273, виданої Шахтою «Холодна балка» Державного підприємства «Макеєввугілля» за період роботи з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року.

Згідно із довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 26.05.2020 року № 273, виданої Шахтою «Холодна балка» ДП «Макеєввугілля», заробітна плата ОСОБА_1 , яка включається при обчисленні пенсії склала 8.885,59 грн. (а.с. 19)

За результатами розгляду звернення, ГУ ПФУ в Полтавській області рішенням від 16.06.2020 року № 86 відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю правових норм, щодо проведення перерахунку, оскільки довідка про заробітну плату від 26.05.2020 року № 273 видана підприємством, яке розташоване на непідконтрольній українській владі території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.12-13).

Відповідно до відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (а.с.14-15), встановлено, що позивач протягом своєї трудової діяльності працював на наступних посадах вугільної промисловості України:

- з 23.05.1988 року по 04.07.1988 року на посаді учня гірника підземного по ремонту чорних виробок з повним робочим днем в шахті виробничого об`єднання «Советськвугілля» Шахтоуправління «Холодна Балка»;

- з 26.12.1988 року по 05.04.1989 року на посаді підземного гірничого по ремонту гірничих виробок 3 розряду з повним робочим днем в шахті виробничого об`єднання «Советськвугілля» Шахтоуправління «Холодна Балка»;

- з 05.04.1989 року по 18.04.1989 року переведений дублером гірничого майстра виробничого об`єднання «Советськвугілля» Шахтоуправління «Холодна Балка»;

- з 20.06.1989 року по 22.06.1989 року на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем виробничого об`єднання «Советськвугілля» Шахтоуправління «Холодна Балка»:

- з 23.06.1989 року по 22.05.1991 року проходження служби в Радянській армії;

- з 05.08.1991 року по 31.10.1991 року на посаді учня гірника підземного очисного забою з повним робочим днем в шахті виробничого об`єднання «Советськвугілля» Шахтоуправління «Холодна Балка»;

- з 31.10.1991 року по 15.01.1992 року на посаді підземного гірника очисного забою 4 розряду з повним робочим днем в шахті виробничого об`єднання «Советськвугілля» Шахтоуправління «Холодна Балка»;

- з 15.01.1992 року по 25.12.1993 року на посаді підземного гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті виробничого об`єднання «Советськвугілля» Шахтоуправління «Холодна Балка»;

- з 25.12.1993 року по 22.03.1994 року на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем в шахті виробничого об`єднання «Советськвугілля» Шахтоуправління «Холодна Балка»;

- з 22.03.1994 року по 14.05.2003 року на посаді підземного гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті виробничого об`єднання «Советськвугілля» Шахтоуправління «Холодна Балка».

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Підпунктом 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до Закону України від 02.09.2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI), дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

За приписами ст. 8 до Закону № 345-VI, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно із Списком № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року за № 1173, і який був діючим до 26.01.1991 року, розділ 1 «Гірничі роботи» підрозділ 1 «Підземні роботи» передбачав, що право на пенсію на пільгових умовах мають усі робітники, інженерно-технічні працівники та службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних здоровпунктів, працівники підземного телефонного зв`язку і т. д.).

Крім того, Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, що діяв до 11.03.1994 року, Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, що діяв до 16.01.2003 року, Список № 1 затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, що діяв до 24.06.2016 року та Список № 1, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2016 року за № 461, містить в собі розділ 1 підрозділ 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» у яких передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах. Таким чином, професії та посади позивача, за якими він працював, - віднесені до Списку № 1.

З приводу доводів відповідача про те, що зарахувати період роботи з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року до страхового стажу немає можливості, оскільки підприємство знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території та у зв`язку з відсутністю правових норм стосовно проведення перерахунку пенсії з урахуванням Закону № 1207-VII, колегія суддів зазначає наступне.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно із ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року № 1451/11731 (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1788-ХІІ, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що посилання відповідача на неможливість включення до страхового стажу спірного періоду праці позивача в зв`язку з невідповідністю уточнюючої довідки є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача повний робочий день на підземних роботах, підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24.04.2018 року у справі № 164/1993/14-а, від 19.06.2018 року у справі № 592/5846/17 та від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Що стосується доводів відповідача, викладених у запереченні на позов про те, що довідка, видана на тимчасово окупованій території не може бути взята до уваги, колегія суддів виходить з того, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.10.2018 року у справі № 235/2357/17.

Відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на не підконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Оскільки означені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів задовольняючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасовує рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року та приймає нове судове рішення про задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .

Інші доводи та заперечення сторін означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 2, ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині <>є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить, нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції про задоволення вимог ОСОБА_1 , колегія суддів, здійснюючи розподіл судових витрат у справі, приймає рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у загальній сумі 2102 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16 червня 2020 року № 86 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсійного забезпечення згідно поданої 15 червня 2020 року заяви.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 червня 2020 року із зарахуванням періоду роботи з 15 січня 1992 року по 31 грудня 1996 року та з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області (, адреса: 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 2.102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц