Справа № 640/21042/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 березня 2021 року адміністративну справу позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Семитрелер» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Семитрелер» (надалі за текстом - «ТОВ «Семитрелер») звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 24.02.2019 року про збільшення суми грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 1 483 849 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій з ТОВ «Медіа Продакшин» суперечать дійсним обставинам та спростовуються первинними документами.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 березня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у м. Києві, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову, з огляду на висновки акту перевірки.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 14.06.2019 р. по 21.06.2019 р. посадовцями Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Семитрелер».

Результати перевірки оформлено актом № 424/26-15-14-02-02/41483007 від 27.06.2019р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 185, 187, 188, 198 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України»), в результаті чого занижено податок на додану вартість на 1 187 079 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Відповідно до договору № 1/10-19 від 10.01.2019 р. ТОВ «Медіа Продакшин» зобов`язалось надати позивачеві послуги, а останній - прийняти та оплатити їх.

Пунктом 1.2 цього договору передбачено, що послуги включать, але не обмежуються, такими:

- послуги з розробки, реалізації та розміщення реклами замовника у мережі Інтернет;

- розміщення рекламних матеріалів на веб-сайтах;

- показ рекламних матеріалів на веб-сайтах: зйомка, монтаж відеороликів, тощо;

- розміщення рекламних матеріалів на веб-сайтах в якості реклами;

- адаптацію веб-сайту до пошукових машин у мережі Інтернет;

- послуги з розробки та підтримки програмного забезпечення;

- послуги дизайну, виготовлення банерів, тощо;

- послуги з контентного наповнення та технічної підтримки сайтів;

- послуги з оновлення структури і функціональності байтів;

- послуги з розробки промо-сторінок для розміщення на сайтах;

- послуги з досліджень, моніторингу та виявлення суспільної думки;

- інші послуги, згідно з умовами даного договору та додатків до нього.

На підставі названого договору були складені акти виконаних робіт та податкові накладні на загальну суму 7 122 474 грн., у тому числі 1 187 079 грн. ПДВ. який був включений ТОВ «Семитрелер» до податкового кредиту у лютому 2019 р. та березні 2019 р.

Згідно платіжних доручень позивач сплатив контрагенту 4 029 419 грн. 89 коп.

Відповідно до бухгалтерських регістрів дебіторська заборгованість позивача за договором про надання послуг становить 3 093 054 грн.

Разом з тим, акти виконаних робіт не містять: інформації, що ідентифікує фахівців, які мають відповідну кваліфікацію та які надавали послуги; інформацію про кількість часу, необхідного для здійснення розробки, зйомки, монтажу відеороликів; інформації стосовно отримання виконавцем технічного завдання; деталізації стосовно результатів виконаних робіт; іншої інформації, яка дає можливість ідентифікувати та підтвердити фактичний обсяг здійснених робіт.

Також, до перевірки не надано: передбачені умовами договору замовлення, на підставі яких передбачалось виконання послуг; затверджених сторонами та/або виконавцем тарифів; додатків до договору, рахунків-фактур, ліцензій, дозволів.

У листі № 1 від 23.05.2019 р. ТОВ «Медіа Продакшин» зазначило, що воно не в змозі було надати ТОВ «Семитрелер» повний спектр рекламних послуг таких як: виготовлення, монтаж, зйомка, розробка макету та дизайн рекламного логотипу, розробка макету рекламного відеоролика, виготовлення рекламних логотипів, а тому звернулось до більш досвідченої компанії ТОВ «Вінер Ком».

Водночас, проведеною у травні 2019 р. документальною перевіркою ТОВ «Медіа Продакшин» встановлено, що у період здійснення господарських операцій з позивачем це товариство формувало ПДВ за рахунок придбання у ТОВ «Вінер Ком» широкої номенклатури товарів, які знаходять в різних категоріях та сегментах ринку, у тому числі: пляшка 0,5 л, ремонтно-груповий комплект повітряного гвинта АВ-68И, трансформатор силовий, гідросистема автономна, послуги допоміжні щодо різних об`єктів, торфові субстрати, кока-кола, тощо.

При цьому, враховуючи основний вид діяльності (комплексне обслуговування об`єктів, оптова торгівля хімічними продуктами) та кількість трудових ресурсів (2 особи) ТОВ «Вінер Ком» не мало можливості самостійно надати послуги на користь ТОВ «Медіа Продакшин».

Із наведеного відповідач дійшов висновку про те, що перевіркою не встановлено реального джерела походження послуг, отриманих ТОВ «Семитрелер», а отже і про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Медіа Продакшин».

На підставі таких висновків Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № 2 від 24.02.2019 року, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 1 483 849 грн.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм податковий кредит для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладених угод позивачем було надано копії: договору про надання послуг з додатками; завдань на розробку та дизайн рекламного логотипу; видаткових накладних; довіреностей; технічних завдань; актів здачі-прийняття робіт; податкових накладних; платіжних доручень; а також договорів, актів прийому-передачі про використання отриманих послуг у власній господарський діяльності, які свідчать, що зобов`язання між позивачем та його контрагентом виконувалось у повному обсязі.

Таким чином, у ТОВ «Семитрелер» наявні всі необхідні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту по операціям з ТОВ «Медіа Продакшин».

Помилковим є посилання Головного управління ДПС у м. Києві на те, що неможливо встановити походження придбаного позивачем товару х посиланням на акт позапланової перевірки ТОВ «Медіа Продакшин».

Рішенням Окружного адміністративного суду від 15.10.2020 р. у справі № 640/19722/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 р., визнано протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві щодо проведення перевірки ТОВ «Медіа Продакшин» по взаємовідносинам з ТОВ «Семитрелер».

Відповідно ж до частини 1 статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Водночас, у цій справі відповідачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про неправомірність формування покупцем податкового кредиту з податку на додану вартість.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 20 липня 2021 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко