Справа № 240/914/21
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/914/21

Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

14 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року (ухвалене в м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, стягнення середнього розміру грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И В :
в січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення 06.07.2018 остаточного розрахунку при звільненні з військової служби.

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.07.2018 по 20.11.2020 в сумі 421201,41 грн.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року адміністративний позов залишено без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду визначеного ст.122 КАС України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

12 липня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2021 року розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на посаді командира мінометної батареї 1 десантно - штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 десантно штурмових військ Збройних Сил України.

Наказом командувача Високомобільних десантних військ Збройних сил України від 12 травня 2018 року за № 39 позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом "а"( у зв`язку з закінченням контракту).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06 липня 2018 року № 179 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 06 липня 2018 року.

Судом встановлено, що 19.03.2015 року позивачу був встановлений статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.11).

Оскільки, позивачу за період 2015-2018 року додаткові відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік не надавалися і, відповідно при звільненні компенсація за їх невикористання не виплачувалася позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2015-2018 роки.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

На виконання вказаного рішення військовою частиною НОМЕР_1 позивачу 20.11.2020 року виплачено компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2015-2018 роки в розмірі 26852.81 грн. (а.с.12).

Оскільки, повний розрахунок при звільненні був проведений з позивачем лише 20.11.2020 року, ОСОБА_1 01 грудня 2020 року звернувся до відповідача з заявою, в якій просив нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Листом від 16 грудня 2020 року військова частина НОМЕР_1 відмовила позивачу у задоволенні його заяви.

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Інститут строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою спонукання учасників адміністративного судочинства до своєчасного вчинення ними процесуальних дій. Регламентування строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Крім цього, строки звернення до суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

Нормами ст. 122 КАС України передбачено диференційований підхід до регулювання тривалості строків звернення до адміністративного суду в залежності від статусу позивача та від категорії публічно - правового спору.

Тому, передумовою вирішення питання про дотримання позивачем строків звернення до суду є оцінка характеру спірних правовідносин з метою визначення категорії спору.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви предметом позову є вимога про стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.07.2018 по 20.11.2020 в сумі 421201,41 грн.

Суд зазначає, що військова служба є різновидом публічної служби.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У цій категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Верховний Суд у постанові від 22.01.2020 по справі № 620/1982/19 дійшов висновку що у спірних правовідносинах пов`язаних зі звільненням з публічної служби при обчисленні строку звернення до суду, підлягають застосуванню положення КАС України, яким передбачено місячний строк звернення до суду. При цьому для обрахування строку звернення до суду, Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 по справі № 620/1982/19 береться до уваги як момент початку його перебігу саме день остаточного розрахунку.

Обґрунтовуючи підстави для пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає, що 20.11.2020 року відповідачем на картковий рахунок було здійснено нарахування грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2015-2018 роки.

Вважаючи, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, ОСОБА_2 звернувся до відповідача з відповідною заявою.

Листом від 16 грудня 2020 року за №5493 відмовлено у такій виплаті.

Тобто, оскільки позивач очікував на виплату відповідачем в добровільному порядку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, однак отримав відмову, тому в даній конкретній справі перебіг строку звернення позивача до суду з позовом слід обраховувати з 16 грудня 2020 року, тобто з моменту коли особа дізналась про порушення своїх прав.

При цьому, варто зазначити, що позивач з метою досудового врегулювання спору вчиняв дії в найкоротші терміни, що свідчить про активну поведінку ОСОБА_1 з метою дотримання процесуальних строків визначених КАС України у даній категорії справ.

Оскільки позивач до суду з даним адміністративним позовом звернувся 16 січня 2021, а перебіг строку звернення до суду слід обраховувати з 16 грудня 2020, відтак місячний строк звернення до суду, встановлений ст. 122 КАС України, не є пропущеним, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду.

При цьому апеляційний суд вказує і на правову позицію Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав що строк звернення до суду закріплений в нормах національного законодавства не є абсолютним.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, зважаючи на викладене, з метою недопущення ситуації позбавлення особи права допуску до правосуддя, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що дану справу необхідно направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За таких обставин, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому є всі підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про залишення адміністративного позову без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню, а матеріали адміністративного позову направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, стягнення середнього розміру грошового забезпечення скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.