Справа № 120/5370/21-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 липня 2021 р. Справа № 120/5370/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Тетяни Михайлівни, розглянувши в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про:

- визнання протиправною відмову відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.11.2020 № ХЛ61077 в повному обсязі у розмірі 86% від відповідних сум грошового забезпечення та без обмеження її десятьма прожитковими мінімумами;

- зобов`язання відповідача з 01.04.2019 перерахувати та виплачувати позивачу пенсію на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.11.2020 № ХЛ61077 про розмір грошового забезпечення, у розмірі 86% від відповідних сум грошового забезпечення та без обмеження її десятьма прожитовими мінімумами, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на виконання постанов Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 та № 704 від 30.08.2017 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача починаючи з 01.01.2018. Однак при цьому неправомірно, на думку позивача, обчислив розмір пенсії виходячи з 70%, а не 86% сум грошового забезпечення, як це передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у редакції, що була чинною на момент призначення пенсії позивачу. Не погодившись з такими діями пенсійного органу, 07.09.2020 позивач звернувся до суду. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.10.2018 у справі № 120/4248/18-а визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення позивачу основного розміру пенсії з 86% від відповідних сум грошового забезпечення до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1 03 від 21.02.2018. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з 86% від відповідних сум грошового забезпечення.

На виконання вказаного рішення відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, виходячи з 86% відповідних сум грошового забезпечення.

У зв`язку з набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, у червні 2020 року позивач звернувся з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив видати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії станом на 05.03.2019. ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовив позивачу у видачі нової довідки. Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з позовом. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 у справі № 120/3772/20-а визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

На виконання судового рішення Вінницький обласний військовий комісаріат видав позивачу нову довідку від 06.11.2020 № ХЛ61077, оригінал якої було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. В оновленій довідці зазначено основні та додаткові види грошового забезпечення позивача для обчислення та перерахунку пенсії.

04.12.2020 позивач звернуся до відповідача з листом, в якому просив перерахувати та виплачувати йому пенсію з 01.04.2019 на підставі довідки Вінницький обласний військовий комісаріат видав позивачу нову довідку від 06.11.2020 № ХЛ61077, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення. Однак пенсійний орган відмовив у цьому, посилаючись на відсутність правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача, оскільки Кабінет Міністрів України не прийняв іншого порядку після скасування судом пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Позивач з вказаною відмовою не погодився та знову звернувся з позовом до суду. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.03.2021 у справі № 120/7939/20-а визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у перерахунку з 01.04.2019 та виплаті ОСОБА_1 пенсії відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення № ХЛ61077, виданої Вінницьким обласним військовим комісаріатом 06.11.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок з 01.04.2019 та виплату пенсії відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення № ХЛ61077 від 06.11.2020, що видана ІНФОРМАЦІЯ_3 , із врахуванням раніше виплачених сум пенсії. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Виконуючи зазначене судове рішення, пенсійний орган з 01.04.2019 здійснив перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, однак виходячи з 70% відповідних сум грошового забезпечення, а не 86% як зазначено в рішенні суду від 26.12.2018 у справі № 120/4248/18-а.

У зв`язку з цим 15.04.2021 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив перерахувати та виплачувати йому пенсію з 01.04.2019 на підставі довідки Вінницький обласний військовий комісаріат видав позивачу нову довідку від 06.11.2020 № ХЛ61077. Однак листом від 17.05.2021 пенсійний орган повідомив, що пенсія буде виплачуватися в сумі 17690 грн.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Ухвалою суду від 01.06.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23.06.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні.

Як зазначає відповідач, відповідно до ст. 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться на умовах, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог статті 63 Закону № 2262-ХІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2018 № 103, у зв`язку з чим позивачу здійснено перерахунок пенсії. Стаття 13 Закону № 2262-ХІІ визначає, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Тому перерахунок пенсії позивача здійснено за чинною на час перерахунку редакцією Закону № 2262-ХІІ, тобто у розмірі 70% грошового забезпечення.

Також відповідач зауважує, що позивачу застосовано обмеження, передбачене статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, яка встановлює, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність

Свої дії відповідач вважає правомірними та вказує на відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача, виходячи з 86% грошового забезпечення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що з 2008 року позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ, як військовослужбовець, та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Розмір пенсії позивача на час її призначення і до 01.01.2018 становив 86% грошового забезпечення.

У зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018, виходячи з 70% сум грошового забезпечення.

При цьому відповідач застосував положення ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії під час її перерахунку, позивач звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2018 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії позивачу, виходячи з 86% від відповідних сум грошового забезпечення.

На виконання вказаного рішення відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, виходячи з 86% відповідних сум грошового забезпечення.

У зв`язку з набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45,позивач звернувся з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив видати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії станом на 05.03.2019.

ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовив позивачу у видачі нової довідки. Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.10.2021 у справі № 120/3772/20-а визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XI та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру його пенсії.

На виконання судового рішення Вінницький обласний військовий комісаріат видав позивачу нову довідку від 06.11.2020 № ХЛ61077, оригінал якої було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. В оновленій довідці зазначено основні та додаткові види грошового забезпечення позивача для обчислення та перерахунку пенсії.

Позивач звернуся до відповідача з листом, в якому просив перерахувати та виплачувати йому пенсію з 01.04.2019 на підставі довідки Вінницький обласний військовий комісаріат видав позивачу нову довідку від 06.11.2020 № ХЛ61077, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення.

Пенсійний орган відмовив у цьому, посилаючись на відсутність правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача, оскільки Кабінет Міністрів України не прийняв іншого порядку після скасування судом пунктів 1, 2 постанови від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Позивач з вказаною відмовою не погодився та знову звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.03.2021 у справі № 120/7939/20-а визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у перерахунку з 01.04.2019 та виплаті пенсії відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №ХЛ61077, виданої Вінницьким обласним військовим комісаріатом 06.11.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок з 01.04.2019 та виплату пенсії позивачу відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №ХЛ61077 від 06.11.2020, що видана ІНФОРМАЦІЯ_3 , із врахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Виконуючи зазначене судове рішення, пенсійний орган з 01.04.2019 здійснив перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, однак виходячи з 70% сум грошового забезпечення, а не 86% як зазначено в рішенні суду від 26.12.2018 у справі № 120/4248/18-а.

15.04.2021 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив перерахувати та виплачувати йому пенсію з 01.04.2019 на підставі довідки Вінницький обласний військовий комісаріат видав позивачу нову довідку від 06.11.2020 № ХЛ61077.

Листом від 17.05.2021 пенсійний орган повідомив, що пенсія буде виплачуватися в сумі 17690 грн.

Вважаючи протиправними дії пенсійного органу щодо зменшення розміру пенсії під час її перерахунку на підставі оновленої довідки з 86% до 70% відповідних сум грошового забезпечення та щодо обмеження її максимальним розміром, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Частиною першою статті 46 Конституції України закріплено право громадяни на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон № 2262-ХІІ.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 цього Закону всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Так, згідно з пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008 року (далі Порядок № 45), пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, пенсії за вислугу років призначаються, зокрема, в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, 100 процентів, до категорії 2, 95 процентів.

Законом України № 3668-VI від 08 липня 2011 року "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності 01.10.2011, внесено зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, 100 процентів, до категорії 2, 95 процентів.

27 березня 2014 року прийнято Закон № 1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав чинності з 01.04.2014, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри "80" замінено цифрами "70". Ці зміни набрали чинності з 01.05.2014.

Таким чином, положення статті 13 Закону № 2262-ХІІ, якими максимальний розмір пенсії обмежено 70 відсотками грошового забезпечення, можуть застосовуватись лише до правовідносин, що виникли після набрання чинності Законом № 1166-VII.

Суд погоджується з доводами відповідача, що на момент виникнення спірних правовідносин, відповідно до Закону № 1166-VІІ, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону № 2262-XII, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Проте, суд зазначає, що відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону № 2262-XII, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.02.2021 у справі № 0940/2217/18.

Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону № 3668-VІ та Закону № 1166-VII не зазнала.

Аналогічні правові висновки викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.02.2019 за результатами розгляду зразкової адміністративної справи № 240/5401/18, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019

Тому застосування відповідачем статті 13 Закону № 2262-XII, яка регулює призначення пенсій, до правовідносин із перерахунку пенсії позивачу, є протиправним.

Крім того, суд зазначає, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2018 у справі № 120/4248/18-а Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зобов`язано здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії за вислугу років, виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 86% відповідних сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Вказаним рішенням увагу відповідача звернуто на неправомірність зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача під час її перерахунку. Однак відповідач не врахував висновків суду та під час перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки повторно, всупереч вимог закону зменшив відсоткове значення розміру пенсії позивача.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача в цій частині підлягають задоволенню. Як наслідок, належить задовольнити й похідні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити позивачу з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії, виходячи із 86% сум грошового забезпечення, вказаних у довідці Вінницького обласного військового комісаріату від 06.11.2020 № ХЛ61077, та враховуючи вже виплачені суми пенсії.

Крім того, позивач просить суд перерахувати та виплачувати йому пенсію у розмірі 86% від відповідних сум грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром.

Оцінюючи вимоги позивача в цій частині, суд зазначає таке.

Згідно з Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі Закон № 3668-VI), внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ, на підставі Закону України від 24.12.2015 № 911-VIІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", а саме ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, яку викладено в наступній редакції "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність" та доповнено реченням такого змісту "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зі змінами, а саме: частини 7 статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абзац 6 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України у Справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).

Як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 2000 року (вказана вище справа № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України), рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади.

Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України Рішення від 20.12.2016 у справі № 7-рп/2016, є втрата чинності з 20.12.2016 норм частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ. Це, в свою чергу, виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, така норма вважається "відсутньою" у тексті Закону.

Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі Закон № 1774-VIІІ) передбачено, що відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, він набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Як видно з відзиву на позовну заяву, відповідач посилається на те, що на позивача поширюється дія статті 43 Закону № 2262-ХІІ в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, яка в установленому законодавством порядку неконституційним не визнавались.

Разом з тим суд зазначає, що частина сьома статті 43 Закону № 2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, втратила чинність з дня проголошення Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774-VIІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що в Законі № 2262-ХІІ була відсутньою норма ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Тобто починаючи з 2017 року стаття 43 Закону № 2262-ХІІ не передбачала положення про обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами. Отже, внесені Законом № 1774-VIІІ до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року"), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Наведений висновок узгоджується з позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 31.01.2019 у справі № 638/6363/17 та від 12.03.2019 у справі № 522/3049/17.

Відтак доводи відповідача про існування законних підстав для обмеження максимального розміру пенсії позивача є безпідставними та не узгоджуються з нормативним регулюванням спірних правовідносин.

Крім того, суд звертає увагу на те, що принцип обов`язковості рішень Конституційного Суду України та їх властивість "негативної нормотворчості" проявляється у недопустимості запровадження правового регулювання з тими самими недоліками.

Зокрема, Конституційний Суд України в пункті 7 Рішення від 08.06.2016 № 4-рп/2016 висловлював правову позицію, якою зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені". Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Наведені висновки теж спростовують твердження відповідача про те, що стаття 43 Закону № 2262-ХІІ на момент перерахунку пенсії носила імперативний характер та в установленому законодавством порядку неконституційною не визнавалася.

Також Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004).

Конституційний Суд України зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац 2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, абзац 4 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17.03.2004 № 7-рп/2004).

Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Крім того, в Основному Законі України передбачено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою (стаття 1); права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3).

Отже, право на соціальний захист є комплексним гарантованим Конституцією України невідчужуваним основоположним правом, яке, за загальним правилом, має абсолютний характер (не залежить від внесення змін до законів або фінансових можливостей держави) та за жодних умов не може бути скасоване, а його обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (див. постанову Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 640/9677/20).

З огляду на викладене суд доходить до висновку, що обмеження розміру пенсії позивача до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, не ґрунтуються на положеннях Закону № 1774-VIII, оскільки аналогічні за суттю та змістом обмеження, передбачені ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині також належить задовольнити.

За приписами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов по суті належить задовольнити, водночас обравши при цьому правильний і найбільш ефективний спосіб захисту прав позивача, незалежно від того формулювання позовних вимог, що наведене у позовній заяві.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення під час перерахунку основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.11.2020 № ХЛ61077, а саме з 86% до 70% від відповідних сум грошового забезпечення, та щодо обмеження її максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.04.2019 перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років без обмеження її максимальним розміром, виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 86% від відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в оновленій довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.11.2020 № ХЛ61077, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Рішення суду складено 20.07.2021.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна