Справа № 520/8045/20
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2021 р. № 520/8045/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу № 520/8045/20 за позовом ОСОБА_1 до Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії -,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд: зобов`язати відповідача розглянути заяву щодо адміністративного правопорушення від 10.03.2020 відповідно до чинного законодавства та скласти протокол про адміністративне правопорушення, вчинене посадовими (службовими) особами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 по справі № 520/8045/2020 матеріали позову ОСОБА_1 до Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях Красноперова Сергія Георгійовича про зобов`язання вчинити певні дії у справі № 520/8045/2020 передано на розгляд до Київського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.12.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд до Красноградського районного суду Харківської області.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 19.04.2021 прийнято уточнення позовних вимог, в яких позивач просив: визнати протиправним відмову відповідача 1 в особі ОСОБА_2 , як учасника судового процесу, отримувати кореспонденцію за юридичною адресою зазначеною на офіційному бланку Представника; визнати протиправним ненадання відповіді відповідачем 2 на заяву від 29.12.2020; визнати протиправним ненадання відповіді відповідачем 3 на заяву від 29.12.2020; визнати протиправним неприбуття відповідача 1, в особах обох Представників, як учасників судового процесу, в судові засідання, неповідомлення про це суд, фактами що свідчить про систематичне умисне порушення Закону; зобов`язати відповідача 3 зробити перерахунок пенсії позивача відповідно до вимог чинного законодавства, тобто з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, у розмірі 80 % грошового забезпечення; зобов`язати відповідача 3 сплатити позивачу заборгованість по перерахованій пенсії (сплатити суму боргу) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми; визначити відповідачам розумний строк виконання рішення суду.

Також, ухвалою суду Красноградського районного суду Харківської області від 19.04.2021 матеріали позову ОСОБА_1 до Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії у справі № 520/8045/20 передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

13.05.2021 вказана справа надійшла на адресу Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 18.05.2021 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 19.07.2021 залучено в адміністративній справі № 520/8045/2020 в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що Уповноважений Верховної Ради України з прав людини та начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно не надали відповіді на його заяви. Також, просив суд зобов`язати начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зробити перерахунок пенсії у розмірі 80 % грошового забезпечення; зобов`язати відповідача 3 сплатити позивачу заборгованість по перерахованій пенсії (сплатити суму боргу) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

14.07.2021 від заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшли пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позову, оскільки в спірних правовідносинах управління діяло правомірно. Також, вказав, що ОСОБА_1 з 01.10.2020 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років. Станом на 01.12.2017 основний розмір пенсії позивача становив 80 % грошового забезпечення. При цьому, з 01.01.2018 пенсію ОСОБА_1 перераховано відповідно до постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 в розмірі 70 % грошового забезпечення.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

29.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою, в якій зазначив, що заявник мав листування з Представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях з приводу вирішення питання, пов`язаного з виконанням покладеного на нього обов`язків. Листи у відповідь надходили на офіційних бланках Представника із зазначенням різних юридичних адрес. Однак, з певного часу отримувати кореспонденцію за однією з адрес Представник відмовився. У зв`язку з чим, позивач просив підтвердити, аргументуючи свою позицію посиланням на чинне законодавство, правомірність використання Представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях офіційних бланків із зазначенням різних юридичних адрес; підтвердити, аргументуючи свою позицію посиланням на чинне законодавство, правомірність відмови Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях отримувати кореспонденцію за одним із адресів.

Листом № 5399.4/К-887.3/21/30.2 від 22.02.2021 Представник Уповноваженого з дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України у відповідь на електронні звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 17.01.2021, 19.01.2021, 29.12.2020 повідомив ОСОБА_1 про те, що межі повноважень і спосіб, у який має право діяти Уповноважений визначені, зокрема, Конституцією України та Законом України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", відповідно до статті 17 якого Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України відповідно до Закону України "Про звернення громадян" (далі - Закон). Так, згідно з частиною 2 статті 14, частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 16 вказаного Закону пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги АДРЕСА_1 , осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто. Водночас, у зверненнях ОСОБА_1 до Уповноваженого відсутня інформація про його належність до будь-якої з перелічених вище категорій громадян, тому, підстави для розгляду звернень безпосередньо Уповноваженим та надання відповідей за підписом Уповноваженого, відсутні. Також, вказано, що відповідно до статті 11 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" Уповноважений має право призначати своїх представників, організація діяльності та межі повноважень яких регулюються Положенням про представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженим наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 26.07.2012 № 7/8-12 (далі - Положення). Згідно з Положенням, Представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Представник) є посадовими особами, яким з метою здійснення парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина делегуються визначені повноваження повноваженого та на яких розповсюджуються гарантії забезпечення діяльності повноваженого. З огляду на викладене, підстави для вжиття заходів реагування за зверненнями відсутні. У разі незгоди з наданою відповіддю, роз`яснено право оскаржити її у порядку, визначеному статтею 16 Закону України "Про звернення громадян".

Також, в листі № 1082.4/К-18.3/21/29.3 від 15.01.2021 Керівник Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини повідомив позивача про те, що на звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений) щодо використання Представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях (далі - Представник у східних областях) бланків встановленого зразка Представник у східних областях з метою забезпечення документування управлінської інформації та організації роботи з документами керується Інструкцією з діловодства в Секретаріаті Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини затвердженою наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 08.07.2019 № 64.15/19 (далі - Інструкція). Відповідно до пункту 4.1.2 Інструкції усі документи складаються на бланках, затверджених Уповноваженим. Юридична адреса Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини: вул. Інститутська, 21/8, м. Київ, 01008. Також інформовано, що фактична адреса Представника у східних областях: вулиця Академіка Проскури, 1, м. Харків, 61070 згідно з договором оренди приміщення, яка зазначається на бланку. Представник у східних областях є посадовою особою, якому з метою здійснення парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина делегуються визначені повноваження Уповноваженого та на якого розповсюджуються гарантії забезпечення діяльності Уповноваженого. Повідомлено, що наказом Уповноваженого від 05.10.2020 № 650/к Представника у східних областях ОСОБА_2 звільнено з займаної посади. Одночасно інформовано, що Представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях є ОСОБА_3 .

Також, в листі № 7541 4/К-3686.3/21/51 від 17.03.2021 Уповноважений Верховної Ради України з прав людини повідомив позивача про те, що у відповідь на заяву, що надійшла до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Секретаріат) 01.03.2021 щодо незгоди із відповіддю, викладеною у листі від 15.01.2021 № 1082.4/К-18.3/21/29.3 на заяву, що зареєстрована в Секретаріаті 04.01.2021, відповідно до статті 10 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» для забезпечення діяльності Уповноваженого утворюється Секретаріат, який є юридичною особою, має свій рахунок у банку та печатку встановленого зразка. Структура Секретаріату, розподіл обов`язків та інші питання щодо організації його роботи регулюються Положенням про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Положення), затвердженим наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 20.06.2012 № 4/8-12. Відповідно пункту 8 Положення Секретаріат очолює Керівник, який серед іншого, організовує роботу Секретаріату, здійснює загальне керівництво його діяльністю та забезпечує виконання функцій Секретаріату. Пунктом 36 Порядку роботи зі зверненнями у Секретаріаті Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 17.05.2019 № 46.15/19, визначено, що за результатами розгляду звернення виконавець (головний виконавець) у справі готує проект письмової відповіді, яку підписує Уповноважений або в межах своїх функціональних обов`язків представник Уповноваженого, Керівник Секретаріату, керівник структурного підрозділу чи інша посадова особа. Крім того, статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін, не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Враховуючи вказане, відповідь на заяву, що викладена у листі від 15.01.2021 № 1082.4/К-18.3/21/29.3, надана у відповідності із вимогами Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" в порядку та строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян".

29.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою, в якій зазначив, що на розгляді в Київському районному суді міста Харкова знаходиться адміністративна справа № 520/8045/20 за позовом ОСОБА_1 до Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії. За підписом заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області матеріали справи містять пояснення третьої особи. З документу, на думку заступника начальника, вбачається, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими що задоволенню не підлягають. Стверджується, що перерахунок і виплата пенсій на підставі та в порядку постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 здійснювалися правомірно, перегляду не підлягають, зменшення основного розміру пенсії з 80 % до 70 % грошового забезпечення є законним. У зв`язку з чим, позивач звернувся з проханням підтвердити наведені в поясненні обґрунтування та висновок.

Листом № 2000-0203-8/12705 від 28.01.2021 заступник начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомив ОСОБА_1 про те, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ та деяких інших осіб, врегульовано Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон). Відповідно до статті 13 Закону максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. На час перерахунку пенсії, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - постанова № 103) діяла саме така норма Закону. Отже, перерахунок пенсії з 01.01.2016 відповідно до постанови № 103 здійснено у відповідності до норм та вимог чинного законодавства. У разі незгоди, роз`яснено право на оскарження у порядку, передбаченому законодавством.

06.02.2021 позивач звернувся із заявою до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій вказав, що заявою від 29.12.2020 за наявних до того підстав він звернувся до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з відповідним проханням. Звернув увагу на вимоги статті 15 Закону України "Про звернення громадян" (надалі Закон), з приводу чого висловив також прохання розглянути заяву в порядку встановленому Законом. Листом від 28.01.2021 № 2000-0203-8/12705 за підписом заступника начальника повідомлено про відмову в задоволенні висловлених прохань. Статтею 15 Закону, окрім іншого, встановлено: "Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з постанням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення". Викладене свідчить, що заява відповідно до вимог Закону не розглянута, оскільки лист підписано неповноважною особою. Беручи до уваги викладене, позивач звертається до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з вимогою розглянути заяву від 29.12.2020 відповідно до вимог чинного законодавства, результати розгляду повідомити листом за адресою мешкання заявника.

В листі № 1391-1236/К-02/8-2000/21 від 12.02.2021 заступник начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - начальник управління обслуговування громадян зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області на звернення позивача від 21.01.2021 надсилає повторно відповідь на лист № 17805/К-2000 від 30.12.2020, яка надавалася листом Головного управління № 2000-0203-8/12705 від 28.01.2021.

25.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою, в якій просив розглянути заяви від 29.12.2020 та 06.02.2021 відповідно до вимог чинного законодавства, результати розгляду повідомити листом за адресою мешкання заявника.

Листом № 2297-2791/К-02/8-2000/21 від 04.03.2021 заступник начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - начальник управління обслуговування громадян повідомив позивача про те, що з питань, які зазначені у зверненні від 29.12.2020 надавалась вичерпна відповідь. ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби". За матеріалами пенсійної справи нараховані пенсійні виплати здійснювались і здійснюються своєчасно, у відповідності до норм та вимог чинного законодавства.

Щодо вирішення справи по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено право громадян України звертатися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно ст. 4 Закону України "Про звернення громадян", до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян).

Статтею 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно ст. 18 Закону України "Про звернення громадян", громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Стаття 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з положеннями статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Суд звертає увагу на те, що листом № 5399.4/К-887.3/21/30.2 від 22.02.2021 Представник Уповноваженого з дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України надав відповідь позивачу на його заяву від 29.12.2021, а листом № 2000-0203-8/12705 від 28.01.2021 заступник начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відповів на заяву ОСОБА_1 від 29.12.2020.

Враховуючи те, що відповідачами надано відповіді на заяви позивача від 29.12.2020, суд приходить до висновку, що в спірних правовідносинах Уповноважений Верховної Ради України з прав людини та начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області діяли з дотримання норм чинного законодавства України, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправним ненадання відповіді Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на заяву від 29.12.2020; визнати протиправним ненадання відповіді начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на заяву від 29.12.2020 не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною відмову Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях в особі Красноперова С.Г., як учасника судового процесу, отримувати кореспонденцію за юридичною адресою зазначеною на офіційному бланку Представника та про визнання протиправним неприбуттяПредставника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях, в особах обох Представників, як учасників судового процесу, в судові засідання, неповідомлення про це суд, фактами що свідчить про систематичне умисне порушення Закону, суд зазначає, що зазначені вимоги стосуються процесуальних прав та обов`язків сторони по справі, факт належного виконання яких, суд розцінює в окремих випадках під час судового процесу. Такі сформульовані позивачем вимоги не є вимогами в адміністративному процесі, оскільки не направлені на захист прав позивача у публічно-правовому спорі, як і в будь-якому іншому спорі, а отже не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зробити перерахунок пенсії позивача відповідно до вимог чинного законодавства, тобто з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, у розмірі 80 % грошового забезпечення, суд вказує, що за цією вимогою повинне відповідати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області, оскільки воно є тим самим державним органом, на який Законом покладено обов`язок щодо призначення, перерахунку та виплати пенсії.

Щодо вирішення зазначеної вимоги по суті, суд вказує наступне.

Відповідно до протоколу по пенсійній справі № від 17.11.2014 ОСОБА_1 призначено пенсію з 2010 року в розмірі 80 % грошового забезпечення.

З 01.01.2018 управлінням проведено перерахунок пенсії позивач з 01.01.2018 в розмірі 70 % грошового забезпечення.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до положень статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; тим же особам, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому, частиною другою цієї статті визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Перерахунок призначених відповідно до цього Закону пенсій визначений статтею 63, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (редакція, чинна на час проведення перерахунку пенсії).

Відповідно до частини другої статті 63 цього Закону у разі, якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно з пунктами 2 та 3 якого Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України (редакція, чинна на момент перерахунку пенсії позивача).

Відповідно до пункту 4 цього Порядку перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 5 згаданого Порядку визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" встановлено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2 постанови). Також цією постановою установлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.

У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", пунктом 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Таким чином, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із наведених норм, такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Позивачу пенсія була призначена в 2010 році, її розмір складав 80 % від грошового забезпечення.

В подальшому стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, застосування цього показника до перерахунку пенсії позивача є протиправним, оскільки стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, а також, законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка змін не зазнавала, а також нормами постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 та від 21 лютого 2018 року № 103, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом в рішенні від 04.02.2019 у зразковій справі № 240/5401/18 предметом спору якої є зменшення відсоткового розміру основної пенсії, призначеної за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" відповідно до статті 63 указаного Закону на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії з 80 % грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення при проведенні перерахунку позивачу з 01.01.2018 є протиправними, а отже, враховуючи викладене, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 80 % грошового забезпечення з 01.01.2018.

Поряд з цим, стосовно позовних вимог про зобов`язання сплатити позивачу заборгованість по перерахованій пенсії (сплатити суму боргу) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, суд вказує наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Враховуючи те, що на час винесення рішення в даній справі перерахунок пенсії управлінням з 01.01.2918 в розмірі 80 % грошового забезпечення не проведено, вимога про зобов`язання сплатити заборгованість по перерахованій пенсії (сплатити суму боргу) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання виплатити заборгованість по перерахованій пенсії (сплатити суму боргу) з урахуванням 3 % річних від простроченої суми, суд вказує наступне.

Згідно ч. 5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Суб`єктом права вимоги (потерпілим) у зазначеному зобов`язанні може бути будь-яка особа, якій заподіяно шкоду. Носієм обов`язку відшкодувати шкоду, в свою чергу, можуть виступати: безпосередній заподіювач шкоди та інші особи (незавдавачі шкоди), на яких законом покладено обов`язок із відшкодування шкоди.

Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому, важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Суд зазначає, що позивачем не надано суду жодних доказів наявності збитків, спричинених протиправною поведінкою відповідача.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині, що стосується виплати 3 % річних від простроченої суми.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі, суд зазначає, що згідно приписів ч.1 ст. 382 КАС України, встановлення такого контролю є правом, а не обов`язком суду, відповідно до фактичних обставин справи.

В даній справі суд не вбачає підстав для застосування судового контролю.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) до Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях (місцезнаходження: вул. Інституцька, 21/8, Київ, 01008), Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (місцезнаходження: вул. Інституцька, 21/8, Київ, 01008), начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ідентифікаційний код - 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 80 % грошового забезпечення з 01.01.2018, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справа розглядалась в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.С. Мороко