Справа № 440/7091/21
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. ПолтаваСправа №440/7091/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.05.2021 №63881119 Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області; зобов`язання Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вжити заходи щодо виконання військовою частиною НОМЕР_1 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі №440/3299/20 в частині виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 по 14.08.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 .
Позов обґрунтований тим, що 26.05.2021 держаний виконавець закінчив виконавче провадження, про що виніс відповідну постанову. Позивач вважає постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження протиправною та просить скасувати, зазначаючи, що підставою для закінчення виконавчого провадження є, зокрема, фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Проте, на думку позивача, рішення суду не виконане, а тому державний виконавець закінчив виконавче провадження за відсутності передбачених законом підстав.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, витребувано докази; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_2 .
05.07.2021 до суду надійшов відзив, у якому відповідач проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначав, що на виконання судового рішення у справі №440/3299/20 здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 . Згідно з розрахунком належало виплатити 46140,14 грн, які виплачено згідно з платіжним дорученням №596 від 25.02.2021. Наголошував, що у державного виконавця відсутні законні підстави для оцінювання та перевірки методики та правильності нарахування індексації грошового забезпечення.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належно повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивач та відповідач надали суду клопотання про розгляд справи без участі уповноважених представників.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, враховуючи, що немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив розглядати справу за відсутності учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі №440/3299/20 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27 лютого 2017 року по 28 лютого 2018 року з встановленням базового місяця - січень 2008 року та за період з 01 березня 2018 року по 14 серпня 2018 року з встановленням базового місяця - березень 2018 року.
18.11.2020 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №440/3299/20 про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27 лютого 2017 року по 28 лютого 2018 року з встановленням базового місяця - січень 2008 року та за період з 01 березня 2018 року по 14 серпня 2018 року з встановленням базового місяця - березень 2018 року.
15.12.2020 року старшим державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63881119 з примусового виконання виконавчого листа №440/3299/20, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 18.11.2020, в якій запропоновано боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
26.05.2021 старшим державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.
Не погодившись із постановою про закінчення виконавчого провадження №63881119 від 26.05.2021, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, викладеним у заявах по суті, суд виходить з наступного.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".
Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Таким чином, відповідач у справі - суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладений обов`язок по примусовому виконанню рішень.
Умови, за яких виконавче провадження підлягає закінченню, передбачені ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", серед яких, зокрема, відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Порядок виконання рішень, за якими боржник повинен вчинити певні дії визначений статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження", частина перша якої передбачає, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Таким чином, виходячи зі змісту судового рішення, державний виконавець в ході виконавчого провадження зобов`язаний був перевірити дві обставини, а саме: чи боржник донарахував та виплатив ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27 лютого 2017 року по 28 лютого 2018 року та за період з 01 березня 2018 року по 14 серпня 2018 року і чи донарахувана та виплачена ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення індексація грошового забезпечення за період з 27 лютого 2017 року по 28 лютого 2018 року з встановленням базового місяця - січень 2008 року та за період з 01 березня 2018 року по 14 серпня 2018 року з встановленням базового місяця - березень 2018 року.
Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, на адресу відділу надійшли документи на підтвердження виконання рішення суду, а саме: надано платіжне доручення від 25.02.2021 №596 та розрахунково-платіжна відомість.
За результатами дослідження наявного в матеріалах виконавчого провадження розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , судом встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 здійснила розрахунок та виплату індексації грошового забезпечення позивача за період з 27 лютого 2017 року по 28 лютого 2018 року з встановленням базового місяця - січень 2008 року.
Розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 14 серпня 2018 року з встановленням базового місяця - березень 2018 року боржником та виконавцем також суду не надано та матеріали виконавчого провадження такого розрахунку не містять.
Отже, розрахунок та виплата відповідачем індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 14 серпня 2018 року з встановленням базового місяця - березень 2018 року не доведені.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що, у даному випадку, донарахування та виплата ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 27 лютого 2017 року по 28 лютого 2018 року з встановленням базового місяця - січень 2008 року в сумі 45448,04 грн є недостатнім заходом для виконання вимог рішення суду.
Відповідачами та третьою особою не обґрунтовано та не надано суду доказів виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 в повному обсязі.
Суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі „Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Case of Immobiliare Saffi v. Italy Заява №22774/93§63, 66) суд нагадує, що "…право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6. Право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, виконання судового рішення не може відстрочуватися на незаконних підставах".
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Аналогічно правило встановлено КАС України, а саме відповідно до частини другої статті 14 цього Кодексу судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
З огляду на зазначене, враховуючи встановлені судом обставини справи та наведені вище норми законодавства, якими врегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку, що у старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області були відсутні підстави для прийняття оскаржуваної постанови відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки фактично виконання рішення суду не відбулось, державний виконавець передчасно та з порушенням вимог пункту 9 частини першої статі 39 та статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.05.2021 ВП №63881119, а отже оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Позовні вимоги про зобов`язання відповідача вжити заходи щодо виконання військовою частиною НОМЕР_1 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі №440/3299/20 в частині виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 по 14.08.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до положень частини першої статті 2 КАС України метою та завданням адміністративного судочинства, зокрема є захист та поновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась з відповідним позовом до суду.
Згідно статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов`язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин.
Позивачем не надано суду достатніх доказів того, що після прийняття рішення у справі, відповідачами не буде вжито заходів щодо виконання в повному обсязі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі №440/3299/20, а тому позовні вимоги в даній частині є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.
Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку наявним доказам, суд доходить висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому позов підлягає до часткового задоволення.
Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (вул. Гетьманська, буд.7, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область, 51200, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про закінчення виконавчого провадження від 26.05.2021 №63881119.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова