Справа № 592/6472/21
Суддя: Бичков І. Г.
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№592/6472/21
Провадження №2-а/592/86/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції Федоришина Миколи Володимировича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

26.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом до інспектора поліції Федоришина Миколи Володимировича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, із змісту якого вбачається, що 16.05.2021 року інспектором роти № 1 батальйону УПП у Сумській області Федоришиним Миколою Володимировичем (далі відповідач) було винесено стосовно нього ОСОБА_1 (далі позивач) постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП України. В постанові серії ДП18 № 834370 відповідач стверджує про те, що ним було порушено п. 8.7.3. Правил дорожнього руху. Зазначена постанова була винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. 13.05.2021 року приблизно о 16 годині 40 хвилин він рухався на автомобілі Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вул. Харківська в м. Суми. При повороті на пр-т Михайла Лушпи його зупинила машина патрульної поліції. Його повідомили про те, що, на думку відповідача, ним було порушено Правила дорожнього руху в частині правильності проїзду регульованого перехрестя. На дане звинувачення ним була надана відповідь відповідачу про те, що при проїзді перехрестя вул. Харківська та пр-т Михайла Лушпи Правила дорожнього руху ним не порушувались. Натомість, відповідачем не було взято до уваги зауваження позивача та йому було пред`явлено на невідомому планшетному пристрої (схожому на телефон) відео, на якому, на думку відповідача, було зафіксовано правопорушення. Після цього співробітник розпочав процедури розгляду адміністративної справи, під час якої позивачем було заявлено клопотання про перенесення розгляду адміністративної справи. Розгляд справи було перенесено на 16.05.2021 року за місцем роботи відповідача. 16.05.2021 року, в неділю о 19 годині 30 хвилин. , відповідно до наданого повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції, позивач з`явився до кімнати прийому громадян за місцем роботи відповідача. В цій кімнаті з боку відповідача було повідомлено позивачу про те, що у нього є намір скласти постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідачем повторно було пред`явлено позивачу відео, де, на його думку, було зафіксовано адміністративне правопорушення. На думку позивача дане відео було пред`явлено на особистому телефоні відповідача, тобто на технічному пристрої, який не може використовуватись відповідачем в службових цілях. Марка телефону позивачу невідома. Окрім того, позивачем було надано письмові пояснення, в яких повідомлялося відповідачу про обставини перетину перехрестя. Зокрема, про те, що позивач в`їхав на вказане перехрестя (пересік стоп-лінію) на дозволений сигнал світлофору та, керуючись п. п. 16.8. , 16.10. , здійснив проїзд цього перехрестя. В письмових поясненнях було зазначено прізвища ім`я по-батькові свідка, який був присутній в автомобілі під час перетину перехрестя та міг повідомити відомості, які мають значення для справи. Залишилось поза увагою відповідача і дослідження дорожньої ситуації в момент перетину перехрестя автомобілем позивача. Слід зауважити, що за загальним правилом для того, щоб зупинитися після перетину перехрестя зі швидкості в 50 км/год до нуля легковому автомобілю буде потрібна відстань майже в 30 м. Відповідачем не було оцінено: - який потенційний зупинний шлях автомобіля за певної швидкості його руху в умовах даної дорожньої обстановки? - яка була найменша безпечна дистанція між автомобілем позивача та іншими автомобілями в умовах даної дорожньої обстановки? - яка відстань необхідна для зупинки автомобіля позивача в умовах даної дорожньої обстановки? - чи міг позивач в`їхати на вказане перехрестя (пересікти стоп-лінію) згідно із сигналом світлофора, визначеним в п. 8.7.3. Правил дорожнього руху, що дозволяє рух, а виїхати з нього на сигнал світлофора, що забороняє рух? - чи мав можливість позивач, не вдаючись до екстреного гальмування, проїхати без порушень умови забезпечення безпеки дорожнього руху дане перехрестя? - чи могла створитися при екстреному гальмуванні аварійна ситуація, коли автомобілі, що слідували за автомобілем, яким керував позивач повинні були також вчинити екстрене гальмування перед світлофором? - чи могла екстрена зупинка на цьому перехресті у годину пік створити небезпечну ситуацію для інших учасників дорожнього руху та привести до затору чи аварій? Всі ці обставини не були дослідженні відповідачем при прийнятті рішення щодо винесення оскаржуваної постанови, хоча вони були зазначені в поясненнях позивача. Також відповідачем не було відібрано пояснень у зазначеного свідка, які б могли підтвердити факти, на які посилався позивач для доведення своєї невинуватості. Одним із визначних принципів юридичної відповідальності взагалі, й адміністративної відповідальності зокрема, є принцип відповідальності за вину. Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення, викладеного в ст. 9 КУпАП. Без дослідження вищезазначених обставин взагалі неможливо встановити чи винний позивач у вчиненні адміністративного правопорушення та встановити форму вини. Одночасно з поданням письмових пояснень позивачем було заявлено клопотання щодо недопустимості доказів, а саме: відео, яке було пред`явлено йому на невідомому технічному пристрої. З нього неможливо встановити точний момент виїзду на перехрестя, а також точне положення автомобіля позивача в момент вимкнення зеленого сигналу світлофору. Встановити момент перетину стоп-лінії на даному перехресті в умовах дорожньої обстановки, яка склалася під час проїзду перехрестя позивачем, можливо лише під час проведення експертного дослідження, з врахуванням декількох показників: часу перетину перехрестя позивачем, швидкості руху автомобіля позивача, часу перемикання сигналів світлофору на перехресті, відстані, з якою було зроблено відео, та інших технічних характеристик засобів, на які було записано та збережено відеозапис. Порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, закріплено Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (затверджена наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року) . Ця Інструкція дає визначення поняттю відеозапис процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою відеокамери. Відеозапис проводиться на цифрових носіях інформації. Відеореєстратор пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації. Карта пам`яті або флеш-карта компактний електронний носій інформації, що використовується для зберігання цифрової інформації. Сервер для зберігання відеозаписів програмно-апаратний комплекс, призначений для зберігання цифрової відеоінформації з усіх видів технічних засобів, що використовуються органами, підрозділами поліції. В оскаржуваній постанові позивач зазначив про те, що при винесенні постанови проїзд перехрестя зафіксовано на відеореєстратор Xiaomi Yi Car DVR. У той же час, до салону патрульного автомобіля позивача ніхто не запрошував і відеозапис на відеореєстраторі Xiaomi Yi Car DVR у його присутності не відтворював. Взагалі відсутні докази того, що на патрульному автомобілі встановлений саме цей відеореєстратор і це відео з нього. Відсутні також докази щодо законності використання у роботі відеореєстратора Xiaomi Yi Car DVR та карти пам`яті, на якій зберігається інформація. Невідомо, що це за прилад, чи сертифікований він в нашій державі, чи проходив повірку, чи справний, чи має відповідний інвентарний номер. Аналогічна ситуація з картою пам`яті, на яку зберігався відеозапис. Так, розд. VIII даної Інструкції визначено загальний порядок зберігання та видачі відеозаписів з технічних приладів і технічних засобів, які використовуються підрозділами поліції. Вивантаження відеозаписів з карт пам`яті відеореєстраторів, установлених на службових транспортних засобах на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера. Дозвіл на копіювання та видачу відеозаписів надається відповідальній особі виключно за рішенням керівника цього органу, підрозділу поліції. Копіювання та видача відеозапису проводяться відповідальною особою на підставі відповідного письмового доручення керівника органу, підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки. У разі копіювання та видачі відеозапису робиться відмітка в Журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи або в Журналі обліку. П. 9 цієї Інструкції визначено, що відеозаписи працівникам органу, підрозділу поліції видаються в тому вигляді, в якому вони були збережені на док-станції, без коригування. Перегляд, аналіз відеозапису здійснюються працівником поліції, якому він виданий у встановленому цією Інструкцією порядку для виконання покладених на нього завдань в межах його повноважень. Таким чином, для проведення аналізу відеозапису зробленого із застосування відеореєстраторів, встановлених на службових транспортних засобах відповідачу необхідно було не лише завантажити відповідний відеозапис на невідомий пристрій відтворення, а отримати рішенням керівника підрозділу поліції. В свою чергу, підтвердження факту видачі збереженого відеозапису без втручання у його зміст (коригування) можливо здійснити шляхом перевірки наявності відмітки про копіювання та видачі відеозаписів в Журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації. Про це було відомо відповідачу, а позивачем було подано клопотання про пред`явлення та залучення відповідних документів до матеріалів справи, але на час винесення оскаржуваної постанови цих документів у відповідача не було. Тож, позивач вважає неправомірним застосування відеозапису, на яке посилається відповідач у адміністративний справі у якості доказу. Нормативно-правове регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, здійснюється на підставі Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року. Так, п. 2 розд. 3 цієї Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Ст. 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Позивачем було заявлено клопотання виїхати в район перехрестя вул. Харківська та пр-ту Михайла Лушпи, на місце, де, на думку відповідача, було вчинено адміністративне правопорушення, для забезпечення можливості надання додаткових пояснень, які б могли свідчити про його невинуватість та складання матеріалів адміністративної справи. Дане клопотання також було залишено без розгляду, а оскаржувана постанова була винесена з порушенням вимог ст. 258 КУпАП та відповідної Інструкції у приміщенні будівлі, де працює відповідач. Одночасно його було обмежено в наданні додаткових пояснень щодо даної справи. Ст. 285 КУпАП визначено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Відповідач оскаржувану постанову позивачу не оголошував. Лише під час підготовки позовної заяви позивачем було встановлено, що у п. 8 постанови поряд з відеозаписом з відеореєстратора міститься запис, зроблений відповідачем про додаткове відео DMT . Слід зауважити, що ніякого відео DMT під час розгляду матеріалів адміністративної справи позивачу взагалі не демонструвалось. Відповідно позивача знову було позбавлено права надати додаткові пояснення. Окрім того, згідно з Інструкцією, затвердженою наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, відеозапис проводиться на цифрових носіях інформації. Тобто відеозаписи чи копії з них, які зазначені у п. 8 постанови, можуть бути додані до неї лише на цифрових носіях інформації в порядку визначеному Інструкцією. Відомостей щодо типу цифрових носіїв інформації, їх серійні номери, відповідальних осіб за видачу та контроль достовірності інформації, на яких містяться зазначені відеозаписи в постанові відсутні. Під час складання постанови відповідні цифрові носії інформації не пред`являлись позивачу. Дані обставини дозволяють стверджувати, що жодного відеозапису до оскаржуваної постанови на дату її складання додано не було. За таких умов постанову слід визнати такою, що її винесено без достатніх доказів. Під час розгляду справи відповідачем факти, зазначені в письмових поясненнях позивача, відповідачем не досліджувалися, а всі клопотання позивача було відхилено без обґрунтування причин та посилання на нормативно-правові акти, якими відповідач керувався під час відмови від їх розгляду по суті. Конституційний Суд України у Рішенні № 23-рп/2010 від 22.12.2010 року в п. п. 4. , 4.1. , 4.2. мотивувальної частини Рішення вказав на розповсюдження ряду презумпцій та правових гарантій на усі види юридичної відповідальності, у тому числі й на адміністративну відповідальність. Зокрема, прямо вказав у цьому переліку (в п. 4. мотивувальної частини Рішення) : обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62 Конституції України) . Обвинувачення, не підтверджене належними та допустимим доказами взагалі, має бути визнано таким, що ґрунтується на припущеннях. А відтак, постанова, винесена відповідачем щодо позивача, є незаконною та не відповідає обставинам справи. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. За змістом ст. ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зі змісту зазначених норм можна зробити висновок про те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього. Враховуючи те, що з боку відповідача фактично будь-якої підготовки до розгляду справи не було проведено, не були вирішені клопотання, не були досліджені правомірні та допустимі докази, не були заслухані свідки, не було надано позивачу право подати додаткові пояснення, не з`ясовувалось наявність та форма вини позивача, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення, він вважає, що своїми діями позивач грубо порушив вимоги ст. ст. 245, 251, 258, 280, 285 КУпАП та інші норми відомчих Інструкцій, які затверджені наказами МВС України. Позивач підтверджує, що ним не було подано іншого позову до цього самого відповідача з цих же підстав. Порядок обов`язкового досудового врегулювання спору законом не встановлено, такі заходи не вживалися позивачем. Позивач повідомляє про те, що він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням УБД серії НОМЕР_2 від 27.12.2017 року та відповідно до ст. 5 Закону України Про судовий збір звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 160, 286 КАС України, він просив: 1. Відкрити провадження по справі. 2. Постанову відповідача серії ДП №834370 від 16.05.2019 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП України, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо позивача, закрити (вхідний № 20033/21 від 26.05.2021 року) (а. с. 1-4) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.05.2021 року у справі № 592/6472/21, провадження № 2-а/592/86/21 позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП у Сумській області Федоришина Миколи Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, було залишено без руху. Ухвала набрала законної сили 27.05.2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/97236209) (а. с. 7) .

31.05.2021 року позивач ОСОБА_1 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання (про виконання ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.05.2021 року та надання відповідних документів) , із змісту якого вбачається, що на виконання ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.05.2021 року у справі № 592/6472/21 щодо залишення без руху позову ОСОБА_1 до інспектора поліції Федоришина Миколи Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, він надає суду паперову копію постанови про накладання адміністративного стягнення серії ДП18 № 2834370, яка була отримана позивачем. Враховуючи це, відповідно до ст. 268 України, він просив суд долучити до матеріалів справи копію постанови про накладання адміністративного стягнення серії ДП18 N2834370 (вхідний № 20574/21 від 31.05.2021 року) (а. с. 9) .

31.05.2021 року позивач ОСОБА_1 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання (про звільнення від сплати судового збору та надання документів на виконання ухвали суди) , із змісту якого вбачається, що на виконання ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.05.2021 року у справі № 592/6472/21 щодо залишення без руху позову ОСОБА_1 до інспектора поліції Федоришина Миколи Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, він повідомляє наступне. Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням УБД серії НОМЕР_2 від 27.12.2017 року. Відповідно до ст. 5 Закону України Про судовий збір він звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Дані обставини були зазначені у позовній заяві, а до позовної заяви в електронному вигляді було надано відповідна копія посвідчення учасника бойових дій. Натомість, з метою забезпечення виконання вимог ч. 3 ст. 161 КАС України він надає суду паперову копію посвідчення учасника бойових дій засвідчену позивачем. Одночасно він просив суд, взявши до уваги положення ст. 5 Закону України Про судовий збір , та відповідно до ст. ст. 268, 286 КАС України: 1. Долучити до матеріалів справи копію посвідченням УБД серії НОМЕР_2 від 27.12.2017 року. 2. Звільнити позивача від сплати судового збору (вхідний № 20576/21 від 31.05.2021 року) (а. с. 11) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.06.2021 року у справі № 592/6472/21, провадження № 2-а/592/86/21 було відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора роти № 1 батальйону УПП у Сумській області Федоришина Миколи Володимировича (м. Суми, вул. Білопільський шлях, буд. 18/1) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Розгляд справи було ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Було ухвалено призначити судове засідання у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми (зала судових засідань № 11) на 06.07.2021 року на 13 годину 15 хвилин. Було ухвалено встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) , висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Було ухвалено роз`яснити відповідачу, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України) . Було ухвалено роз`яснити відповідачу, що відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Було ухвалено встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали, протягом якого він може подати заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Було ухвалено роз`яснити відповідачу, що якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк із поважних причин. Копію ухвали було постановлено надіслати учасникам справи. Копію позовної заяви та доданих документів було ухвалено надіслати відповідачеві. Було ухвалено роз`яснити учасникам справи, що у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/sud1806/ . Ухвала набрала законної сили 17.06.2021 року (http://10.3.5.152/Review/98034040) (а. с. 13) .

06.07.2021 року представниця відповідача начальник сектору правового забезпечення управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капітан поліції Колесник Валерія Олегівна надіслала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання про заміну відповідача, в якому вона зазначила про те, що 17.06.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області лейтенанта поліції Федоришина Миколи Володимировича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ДП18 № 834370 від 16.05.2021 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до вимог ст. 5 КАС України (далі КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Цією ж статтею визначено способи якими суд захищає порушені права, свободи чи інтереси особи, яка звернулась до суду, один з яких, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд захистити його права та інтереси саме таким шляхом. Відповідно до вимог п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. Суб`єкт владних повноважень, у свою чергу, відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Інспектор взводу № 2 роти № 1 УПП в Сумській області є службовою особою, яка відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 2 ст. 122 КУпАП, тобто наділений правом застосовувати заходи адміністративного примусу до учасників правовідносин, які порушують нормативно встановлені правила поведінки. Однак відповідно до витягу з наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України По особовому складу № 1183 о/с від 12.12.2018 інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 було звільнено зі служби в поліції з 19.12.2018 року (додаток) . У відповідності до вимог ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив. На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 47, 52, 163 КАС України, вона просила замінити відповідача інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області на правонаступника управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, адреса для направлення повістки: 40009, м. Суми, вул. Білопільський Шлях, буд. 18/1 (вхідний № Еп-8863/21 від 06.07.2021 року) (а. с. 19) .

06.07.2021 року позивач ОСОБА_1 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання, в якому він просив розглянути справу № 592/6472/21 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в Сумській області Федоришина Миколи Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення без його участі та участі відповідача, який був своєчасно (належним чином) повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Проти задоволення клопотання про заміну відповідача він заперечував та просив його відхилити. Він наполягав на задоволенні позовних вимог та просив задовольнити його адміністративний позов повністю. Під час прийняття рішення він просив врахувати те, що в прохальній частині його адміністративного позову була зазначена невірна дата від 16.05.2019 року, вірною датою слід вважати дату постанови, а саме: 16.05.2021 року (вхідний № 25470 від 06.07.2021 року) (а. с. 22) .

Відповідач інспектор взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенант поліції Федоришин Микола Володимирович, представниця відповідача начальник сектору правового забезпечення управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_3 , будь-який інший представник управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явилися. Про місце, дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Відзив на позовну ними до суду наданий не був. Їхня неявка не є перешкодою для розгляду справи, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 1 ст. 205 КАС України (а. с. 15, 16) .

Крім того, суд бере до уваги положення ч. 9 ст. 205 КАС України, згідно якій, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оголосивши стислий зміст позовної заяви, дослідивши докази справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на його заміну іншою особою, то ця особа може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про що суд повідомляє третю особу. Якщо позивач згоден на його заміну іншою особою, але така особа не згодна на участь у справі, суд залишає позовну заяву без розгляду, про що постановляється відповідна ухвала. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Відповідач, який не є суб`єктом владних повноважень, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Адміністративний суд зобов`язаний вирішити публічно-правовий спір із належними його учасниками. Супутніми правозастосовними орієнтирами постають принципи верховенства права, юридичної визначеності згідно зі ст. 3, ч. 1 ст. 8 Конституції України; п/п 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004; рішеннями Європейського суду з прав людини у справах Bellet v. France , L. та V. проти Австрії , S. L. проти Австрії , Брумареску проти Румунії (§ 61) , Голдер проти Сполученого Королівства , Мушта проти України , Пономарьов проти України (§ § 47, 52) , Функе проти Франції . При цьому неналежним позивачем потрібно вважати особу, якій не належить відповідне право вимоги, а неналежним відповідачем особу, яка не повинна відповідати за адміністративним позовом. Заміна таких осіб робиться шляхом постановлення ухвали суду. Переважно з огляду на положення п. 4 ч. 2 ст. 180 КАС України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача. Водночас заміна первісного відповідача належним відповідачем або залучення до участі в якості співвідповідача за клопотанням позивача можлива до ухвалення рішення у справі. Як правило, згідно п. 4 ч. 2 ст. 180 КАС України адміністративний суд у підготовчому засіданні вирішує питання про залучення співвідповідача. Конкретизовано процедуру заміни неналежної сторони в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України Про узагальнення практики застосування адміністративними судами першої інстанції глав 1-4 розділу III КАС України під час розгляду та вирішення адміністративних справ № 14 від 29.09.2016 року. Дана стаття встановлює активну роль суду при вирішенні питання про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача з метою забезпечення балансу між змагальним та інквізиційним (розшуковим) процесом. У даній статті закріплено імперативну вимогу про те, що розгляд адміністративної справи починається спочатку після заміни сторони, залучення другого відповідача. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 180 КАС України суд вирішує питання про заміну позивача. Разом з тим, заміна первісного відповідача належним відповідачем (або залучення до участі в якості співвідповідача за клопотанням позивача) можлива до ухвалення рішення у справі.

Таким чином, оскільки суд до ухвалення рішення у справі лише за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи, оскільки суд має право за клопотанням саме позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача, в силу ч. 3 ст. 48 КАС України, оскільки, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача, в силу ч. 4 ст. 48 КАС України, тобто залучення другого відповідача це право, а не обов`язок суд, оскільки позивач ОСОБА_1 категорично заперечував проти задоволення клопотання представниці відповідача начальника сектору правового забезпечення управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капітана поліції Колесник Валерії Олегівни про заміну відповідача та просив його відхилити, відтак суд дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання представниці відповідача начальника сектору правового забезпечення управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капітана поліції Колесник Валерії Олегівни про заміну відповідача інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області на правонаступника управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України слід відмовити.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України.

Крім того, суд вважає за можливе взяти до уваги положення ч. 3 ст. 383 КАС України, згідно якій на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Із змісту п. 4 ч. 5 ст. 44 КАС України вбачається, що учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Із змісту ст. 286 КАС України вбачається, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови) , а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови) . За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) ; 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУпАП, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Ст. 279 КУпАП встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, приписами КУпАП встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Із змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 2395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі протягом десяти днів з дати вручення такої постанови у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи міститься лише копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 834370 від 16.05.2021 року (а. с. 10) .

Вказана постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано його пояснення, надано можливість скористатися юридичною допомогою, розглянуто клопотання в разі їх наявності. Також відповідачем не доведено наявність самих матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку про те, що відповідачем, всупереч положень КУпАП, не було проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст. ст. 278, 279 КупАП.

Отже, оскільки представником відповідача, без дотримання імперативних приписів ст. 44 КАС України, не були подані суду всі наявні у них документи та матеріали, які могли бути використані як докази у справі, а саме: суб`єктом владних повноважень не були подані суду документи, зазначені в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, більш того, на думку суду, представником відповідача взагалі не було надано суду жодного переконливого, належного та допустимого доказу, крім того оскільки неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, в силу ч. 4 ст. 159 КАС України, відтак суд вважає, що вимоги позивача в частині скасування рішення суб`єкта владних повноважень постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 834370 від 16.05.2021 року, винесеної інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Федоришиним Миколою Володимировичем, і закриття справи про адміністративне правопорушення, є такими, що підлягають задоволенню, оскільки представник відповідача не довів, не доказав правомірності дій відповідача та не спростував протиправності його дій.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора поліції Федоришина Миколи Володимировича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, слід задовольнити частково, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 834370 від 16.05.2021 року, винесену інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Федоришиним Миколою Володимировичем, і закрити справу про адміністративне правопорушення, з мотивів, зазначених в даному рішенні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 243, 251 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора поліції Федоришина Миколи Володимировича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити частково.

Скасувати рішення суб`єкта владних повноважень постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 834370 від 16.05.2021 року, винесену інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Федоришиним Миколою Володимировичем, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції Другого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: І.Г. Бичков