Справа № 480/3398/21
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2021 року Справа №480/3398/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3398/21 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області (далі по тексту - відповідач), і просить суд:
- визнати протиправними дії Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 , площею 1,3194 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої в межах населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області.
- зобов`язати Миколаївську селищну раду Білопільського району Сумської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 , площею 1,3194 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої в межах населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Позивач вважає, що відповідач безпідставно не затверджує проект землеустрою, при цьому він зобов`язаний затвердити такий проект, враховуючи наявний позитивний висновок ГУ Держгеокадастру у Житомирській області.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 19.07.2021 змінено в адміністративній справі № 480/3398/21 назву відповідача з "Миколаївська селищна рада Білопільського району Сумської області" на "Миколаївська селищна рада Сумського району Сумської області".
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області від 18.09.2020 "Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки" позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 , площею 1,3194 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої в межах населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області (а.с.16).
На підставі вказаного рішення, ДП "Центр державного земельного кадастру" було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 , площею 1,3194 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої в межах населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області. (а.с.44-67).
У п. 8 вказаного висновку зазначено: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності (сіножаті), розташованої за межами населених пунктів на території Супрунівського старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам (а.с.66).
Також у п. 10 вказаного висновку зазначено: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності (сіножаті), розташованої за межами населених пунктів на території Супрунівського старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області погоджується.
Для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивач звернулася до відповідача із відповідною заявою, документацією із землеустрою та позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації.
Рішенням від 26.03.2021 відповідач відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку з невідповідністю вимогам законів та технічно-економічного обґрунтування використання та охорони земель (а.с.29).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частина 9 ст. 118 Земельного кодексу України передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до ч. 6 ст. 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що після отримання погодженого у встановленому порядку проекту землеустрою, відповідний орган зобов`язаний прийняти рішення про його затвердження.

Іншого варіанту поведінки суб`єкта владних повноважень в даному випадку не передбачено, оскільки для затвердження подається уже погоджений проект землеустрою.

Відповідно до ч. 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Як встановлено судом, наданий разом із проектом землеустрою висновок про його погодження не містить жодних зауважень до проекту. У відзиві на адміністративний позов, представником була зазначена підстава відмови у затвердженні проекту: земельна ділянка :03:001:0079 розташована в межах с. Супрунівка, отже місце розташування земельної ділянки, на розроблення проекту землеустрою щодо якої надано дозвіл та щодо якої складено проект не відповідає фактичному розташуванню земельної ділянки.

Щодо зазначеної у відзиві підстави відмови у затвердження проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частиною шостою цієї статті підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Отже, перевірка проекту землеустрою на відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації здійснюється на етапі його погодження.

У постановах від 24.01.2020 у справі №316/979/18 та від 30.08.2018 у справі №817/586/17 Верховний Суд зазначив, що перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів здійснюється саме на етапі погодження такого проекту. Відповідач не має повноважень на здійснення перевірки документації із землеустрою на відповідність нормам чинного законодавства, оскільки такі повноваження надані лише державному кадастровому реєстратору.

За приписами частин дев`ятої - десятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

З аналізу положень частини дев`ятої статті 118 ЗК України слідує, що підставами для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише відсутність погодження такого проекту у порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, та у визначених законом випадках обов`язкової державної експертизи. Інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження та проведення експертизи (у разі необхідності), наведена норма статті 118 ЗК України не містить.

Оскільки на затвердження до відповідача позивачем подано погоджений висновком №16128/82-20 від 05.10.2020 проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, то висунення відповідачем зауважень до такого проекту землеустрою та зазначення в якості підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою обставини про невідповідністю вимогам законів та технічно-економічного обґрунтування використання та охорони земель, не відповідає правильному застосуванню положень статті 118 ЗК України.

Отже, відповідачем не доведено, що саме не було здійснено позивачем на час подання заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином рішення відповідача від 26.03.2021, яким відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, не відповідає приписам ст. 2 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаних норм слідує висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві. Таким чином, суд вважає, що вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому це повинно бути пов`язано із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

З урахуванням вказаних норм, а також враховуючи те, що у затвердженні проекту землеустрою відповідач відмовив саме рішенням від 26.03.2021, для повного захисту прав позивача суд, керуючись ч.2 ст.9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської селищної ради від 26.03.2021.

Разом із тим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, враховуючи те, що за приписами п. є-1 ч. 1 ст. 15-1 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

У даному випадку, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог у відповідності до ст. 9 КАС України та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 , площею 1,3194 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої в межах населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області.

Зобов`язуючи відповідача повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою, суд також зазначає наступне.

27 травня 2021 року набрав чинності Закон України від 28 квітня 2021 року № 1423-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" (далі - Закон № 1423-ІХ), згідно з яким землі державної власності за межами населених пунктів (крім земель, які потрібні державі для виконання її функцій) передані до комунальної власності сільських, селищних, міських рад.

Так, розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 24 такого змісту:

"З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

г) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.".

Тобто, з дня набрання чинності Законом № 1423-ІХ до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад відповідач, як орган виконавчої влади, який здійснював розпорядження земельними ділянками державної власності, втратив права щодо розпорядження такими земельними ділянками.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 КАС України, задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області від 26.03.2021 "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Миколаївську селищну раду Сумського району Сумської області (Бульвар Свободи, буд.2, Білопільський район, Сумська область, 41854, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 , площею 1,3194 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої в межах населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області та прийняти рішення по даній заяві, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області (Бульвар Свободи, буд.2, Білопільський район, Сумська область, 41854, ) суму судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька