Справа № 160/11341/21
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 липня 2021 року Справа № 160/11341/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Криворізької північної ДПС Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Криворізької північної ДПС Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати не законними дії відповідачів, що полягали в описі належного позивачу на праві особистої приватної власності майна у податкову заставу зазначивши, що станом на 27.04.2021р. згідно даних ІС «Податковий блок» сума податкового боргу складає 60 442,00грн.;

- визнати не законними рішення начальника Криворізького північного ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 02 вересня 2015 року № 5803/10/17-03 та Акт опису майна №/33/87 від 27.04.2021 р. податкового керуючого, головного державного ревізора-інспектора Криворізького північного відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області Ревега Н.М., що призначений наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від « 14» квітня 2021 року № 42 Г про опис майна у податкову заставу платника податків: ОСОБА_1 , керуючись нормами Податкового кодексу України, провів опис належного позивачу на праві особистої приватної власності майна у податкову заставу зазначивши, що станом на 27.04.2021р. згідно даних ІС «Податковий блок» сума податкового боргу складає 60 442,00грн.;

- зобов`язати відповідачів по справі вчинити певні дії - прийняти рішення про звільнення з податкової застави транспортного засобу - марка: TOYOTA; модель -VENZA; державний номер НОМЕР_1 ; рік випуску 15 липня 2014 року, що належить ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності;

- зобов`язати відповідачів по справі вчинити певні дії - прийняти рішення про звільнення з податкової застави нерухомого майна - нежитлова будівля, а саме: блок допоміжних цехів по підготовці переробці продукції сільського господарського призначення та харчової промисловості, загальною площею 1 733,3 м/кв, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/1 з 19.03.2012р., що належить ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником).

Згідно з ч.2 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини 3 статті 131-2 Конституції України, виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відповідно до пункту 19 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

У відповідності до частини 1 статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Згідно з частиною 2 статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 4 статті 59 КАС України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI (надалі - Закон № 5076-VI) адвокатом може бути фізична особа, яка отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Отже, з 01.01.2019 року представництво інтересів позивача (в тому числі з правом подання позову до суду) має здійснюватись адвокатом або законним представником.

Судом встановлено, що позовна заява від імені ОСОБА_1 подана та підписана представником за довіреністю Перкіним В.П.

Згідно ч.2 ст. 57 КАС України, у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до ч.2.ст. 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Відповідно до абз. 20 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно ч. 6 ст. 12 КАС України, справами незначної складності є:

1) прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище;

2) оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію;

3) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

4) припинення за зверненням суб`єкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, визначених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців;

5) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо в`їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію;

6) оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

7) стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження;

8) типові справи;

9) оскарження нормативно-правових актів, які відтворюють зміст або прийняті на виконання нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним і нечинним повністю або в окремій його частині;

10) інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження;

11) перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Суд зазначає, що віднесення справи до категорії справ незначної складності відбувається ухвалою суду, в якій визначається порядок провадження (загального або спрощеного), за яким буде відбуватись розгляд справи.

З аналізу наведеної норми, обставин справи та предмету заявленого позову, судом не встановлено наявність підстав для віднесення предмету заявленого позову до справ незначної складності.

На підставі викладеного суд вважає, що дана справа не може бути справою незначної складності, оскільки потребує ретельного дослідження в судовому засіданні із заслуховуванням позицій представників сторін.

Оскільки доказів на підтвердження своїх повноважень, як адвоката, представником позивача не надано, суд приходить висновку, що позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати.

Пунктом 3 частини 4 статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Суд звертає увагу, що представником позивача - Перкіним В.П. вже подавався аналогічний позов до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 05.07.2021 року у справі №160/10642/21 позовну заяву було повернуто позивачу.

На підставі викладеного, керуючись приписами ст.ст. 5-11, 42, 43, 55-59,169, 171, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Криворізької північної ДПС Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими матеріалами надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судчинства України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар