Справа № 500/2183/21
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2183/21

13 липня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В. за участю:

секретаря судового засідання Паряк Т.Д.

представників позивача Микитович П.М., Голик Л.Р.

представника відповідача Микитюк І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення №171 від 09.04.2021, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (надалі, відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення восьмої сесії восьмого скликання Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 09.04.2021 №171 «Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» в частині відмови позивачу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,6150 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Почапинської сільської ради Тернопільського району (за межами населеного пункту), кадастровий номер :01:001:0032, зобов`язати Підгороднянську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області прийняти рішення про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,6150 для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності, сільськогосподарського призначення на території Почапинської сільської ради Тернопільського району (за межами населеного пункту) кадастровий номер :01:001:0032 та передачу її у власність позивачу.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає дії відповідача щодо відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою такими, що суперечать нормам чинного законодавства, а оскаржуване рішення протиправним та таким що підлягає скасуванню. На думку позивача, ним було дотримано вимоги ст.ст.116,118,121,186-1 Земельного кодексу, норми Закону України «Про землеустрій». Позивач вважає, що необґрунтованість та протиправність прийняття відповідачем оскаржуваного рішення підтверджується також тим, що на час прийняття рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою, інформація щодо прийнятого в установленому порядку органом місцевого самоврядування та оприлюдненого рішення про включення земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0032 в Перелік земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону була відсутня, відповідне рішення органом місцевого самоврядування до 09.04.2021 не приймалось. Крім цього, вказав, що станом на 09.04.2021 не оприлюднювався та був відсутній відповідний проект рішення органу місцевого самоврядування про включення земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0032 в Перелік земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону. Також, просить врахувати, що в оскаржуваному рішенні не зазначено недоліки до проекту землеустрою та не встановлено час на їх усунення. Позивач вважає, що відмова відповідача у затвердженні проекту землеустрою не містить жодних посилань на порушення вимог законів України, будь-яких відомостей про те, в чому саме встановлено невідповідність змісту складу проекту, в оскаржуваному рішенні не наведено.

Ухвалою суду від 22.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 19.05.2021 о 10:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

19.05.2021 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 26.05.2021 о 09:15 год.

Представник відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що статус спірної земельної ділянки визначався як така, що не надана у власність чи користування. Просить врахувати, що відповідач, як законний власник спірної земельної ділянки із правовим статусом на наданої у власність чи користування та не обтяженої правами інших осіб, та як повноважний орган по розпорядженню землями комунальної власності прийняв рішення від №161 від 09.04.2021 «Про визначення переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок шляхом продажу на земельних торгах права оренди на них на території Підгороднянської сільської ради». Звернув увагу суду на тому, що позивачем для повноти дослідження обставин справи не повідомлено суд та не надано Накази Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області щодо відмови у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки, відсутності в матеріалах документації із землеустрою погодження суміжного землевласника (землекористувача), не відображення на матеріалах землевпорядного проектування ширини проектної (існуючої) дороги, яку будуть використовувати для під`їзду до суміжних земельних ділянок, відсутності в Проекті землеустрою матеріалів, що обґрунтовують зміну угідь із сіножатей в ріллю. Отже, вважає, що з огляду на рішення восьмої сесії восьмого скликання Підгороднянської сільської ради №161 від 09.04.2021, відповідачем правомірно прийнято оскаржуване в даній справі рішення, у зв`язку із цим просив відмовити в задоволенні даного позову.

26.05.2021 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 08.06.2021 о 09:15 год.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що наведені у відзиві твердження позивача стосовно попередніх наказів Головного управління Держеокадастру у Тернопільській області від 21.08.2021 та від 07.10.2021 про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,6150 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Почапинської сільської ради Тернопільського району (за межами населеного пункту), кадастровий номер :01:001:0032 є не доречними і такими, що не відповідають вимогам законодавства та суті заявлених вимог, так як стороною - відповідачем у справі є орган місцевого самоврядування - Підгороднянська сільська рада, а не державний орган виконавчої влади - Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, а предметом доказування - рішення восьмої сесії восьмого скликання Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 09.04.2021 №171, а не накази Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. Вважає, що про відсутність зауважень до проекту землеустрою свідчить і зміст прийнятого рішення від 09.04.2021 №171, яке оскаржується, так як у ньому відсутні будь - які зауваження до проекту землеустрою із посиланням на норми Законів України, натомість єдиною причиною відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність позивачу, у оскаржуваному рішенні зазначено, що у відповідності до ст.ст.134-138 Земельного кодексу України дана земельна ділянка включена в перелік земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону. Тому, на думку позивача, сама по собі наявність попередніх відмов іншого органу виконавчої влади, у разі відсутності обґрунтованих зауважень у самого суб`єкта владних повноважень, не може бути підставою для відмови у затверджені проекту землеустрою у відведенні земельної ділянки в контексті норм ст. 116, 118, 121, 186-1 Земельного кодексу України. Просить врахувати, що у кожній відмові щодо затвердження проекту землеустрою відповідач зазначає інші підстави, відмінні від попередніх, створюючи штучні перешкоди для реалізації права позивача на земельну ділянку.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що за відсутності жодної із відмов у затвердженні у затвердженні Проекту землеустрою та протиправності дій Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області чи Підгороднянської сільської ради, безпідставними є доводи позивача про створення штучних перешкод по реалізації права позивача на спірну земельну ділянку, надуманості чи зловживання відповідачем своїми повноваженнями. Звернув увагу суду на тому, що вимога про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою за фактичних обставин справи не може бути задоволена, оскільки окрім приписів Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" щодо сесійного вирішення земельних питань, вона суперечить також і судовій практиці Верховного Суду.

08.06.2021 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 05.07.2021 о 09:15 год. 05.07.2021 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 13.07.2021 о 09:30 год. 13.07.2021 у відкритому судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити повністю з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, наведених у відзиві, письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 09.03.2021 позивач повторно звернувся до Підгороднянської сільської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,6150 га (кадастровий номер :01:001:0032), розташованої на території Почапинської сільської ради Підгороднянської ОТГ (за межами населеного пункту) для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням сесії Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 09.04.2021 №171 "Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність" ОСОБА_2 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,6150 га гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Почапинської сільської ради (за межами населеного пункту) Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :01:001:0032 у зв`язку із тим, що у відповідності до ст.ст.134-138 Земельного кодексу України дана земельна ділянка включена в перелік земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 116 Земельного кодексу України (надалі, ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з частинами шостою - восьмою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини першої статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою 134 Земельного кодексу України визначено випадки, коли земельні ділянки державної або комунальної власності не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Частиною першою статті 136 Земельного кодексу України визначено, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Відповідно до частини другої вказаної статті добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

У відповідності до частини третьої статті 136 Земельного кодексу України, земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Відповідно до частини третьої статті 135 Земельного кодексу України, організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відповідач як розпорядник земель комунальної власності відповідно до вимог чинного законодавства наділений повноваженнями визначати перелік земельних ділянок комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги. При цьому, положеннями частини третьої статті 136 Земельного кодексу України встановлено імперативну та безальтернативну заборону відчуження в будь-який спосіб земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги.

Отже, включення у передбаченому законодавством порядку спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди на які буде продано на земельних торгах (аукціоні), виключає можливість відчуження цих земельних ділянок її розпорядником (відповідачем) до завершення торгів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 815/3059/17, від17.10.2019 у справі № 823/1120/16, від08.11.2019 у справі №420/914/19.

У справі № 620/1058/19 Верховний Суд вказав, що приписи статті 136 Земельного кодексу України, якою визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах, свідчать про те, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є також самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частиною шостою цієї статті підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Отже, перевірка проекту землеустрою на відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації здійснюється на етапі його погодження.

У постановах від 24 січня 2020 року у справі № 316/979/18 та від 30 серпня 2018 року у справі № 817/586/17 Верховний Суд зазначив, що перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів здійснюється саме на етапі погодження такого проекту. ГУ Держгеокадастру в області не має повноважень на здійснення перевірки документації із землеустрою на відповідність нормам чинного законодавства, оскільки такі повноваження надані лише державному кадастровому реєстратору.

За приписами частин дев`ятої - десятої статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

З аналізу положень частини дев`ятої статті 118 ЗК України слідує, що підставами для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише відсутність погодження такого проекту у порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, та у визначених законом випадках обов`язкової державної експертизи. Інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження та проведення експертизи (у разі необхідності), наведена норма статті 118 ЗК України не містить.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 24.01.2020 у справі № 316/979/18 дійшов висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Також Верховний Суд зазначив, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Отже, визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого земельного питання.

Після розроблення проекту землеустрою на підставі отриманого громадянином від відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або за принципом мовчазної згоди такий проект підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який за результатом дослідження обов`язкових до подання документів надає вмотивований висновок про його погодження або про відмову в такому погодженні.

Як слідує з оскаржуваного рішення відповідача, воно мотивоване тим, що у відповідності до ст.ст.134-138 Земельного кодексу України спірна земельна ділянка включена в перелік земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону.

Однак, суд зазначає, що на час прийняття рішення про відмову у затверджені проекту землеустрою, інформація щодо прийнятого в установленому порядку органом місцевого самоврядування та оприлюдненого рішення про включення земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0032 в Перелік земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону була відсутня, відповідне рішення органом місцевого самоврядування до 09.04.2021 року не приймалось.

Так, вирішуючи даний спір по суті, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 10 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення про скликання сесії ради відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Відповідно до вимог частин 5, 11, 12 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Суд вважає, що обґрунтування відповідачем спірного рішення про відмову включенням спірної земельної ділянки в перелік земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону свідчить про відсутність порушення нормативно - правових актів.

Водночас, на переконання суду, заявлені пропозиції у Наказах Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 28.12.2019 та від 23.01.2020 розробником враховано у повному обсязі, про що свідчить Висновок про погодження проекту землеустрою від 25.02.2020 №3638/88- 20 наданий без зауважень та Відомість контролю та коректури матеріалів від 15.05.2020, що були наявні у складі оригіналу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що надавався на затвердження до відповідача.

На думку суду, сама по собі наявність попередніх відмов іншого органу виконавчої влади, у разі відсутності обґрунтованих зауважень у самого суб`єкта владних повноважень, не може бути підставою для відмови у затверджені проекту землеустрою у відведенні земельної ділянки в контексті норм ст. 116, 118, 121, 186-1 Земельного кодексу України.

Також, проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на підставі якого сформовано як об`єкт цивільних прав земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:0032 передбачалась зміна угідь в межах категорії земель сільськогосподарського призначення з метою використання земельної ділянки відповідно до проектного її цільового призначення згідно КВЦПЗ - 01.03. Для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Як вбачається із наведеного, земельні угіддя «сіножаті» та «рілля» належать до однієї категорії земель за основним цільовим призначенням - а) землі сільськогосподарського призначення (ст. 19, 22 Земельного кодексу України).

Відповідно до вимог частини 4 стаття 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, у тому числі у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

З наведених мотивів, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача стосовно невідповідності земельних угідь, а також таке твердження не було зазначене у оскаржуваному рішенні.

В той же час, вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги той факт, що відповідач неодноразово протягом 2021 року за зверненням позивача, відмовляв у затвердженні проекту землеустрою, та у кожній відмові щодо затвердження проекту землеустрою відповідач зазначає інші підстави відмінні від попередніх, що, на думку суду, не відповідає нормам Земельного кодексу України та порушує права позивача.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.05.2011: згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення відповідача та зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,6150 га для ведення особистого селянського господарства на території Почапинської сільської ради (за межами населеного пункту) Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :01:001:0032.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до задоволення повністю. Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Частиною першою статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, вказаною статтею встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі, оскільки судове рішення є обов`язковим до виконання, у тому числі, в примусовому порядку, а за невиконання рішення суду передбачена відповідальність.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення восьмої сесії восьмого скликання Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 09.04.2021 №171 "Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність" щодо відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою.

3.Зобов`язати Підгороднянську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,6150 га для ведення особистого селянського господарства на території Почапинської сільської ради (за межами населеного пункту) Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :01:001:0032.

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп., сплачений у відповідності до квитанції № 0.0..1 від 19.04.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 19 липня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Підгороднянська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області (місцезнаходження:вул. Зелена, 2, с. Підгородне, Тернопільський район, Тернопільська область,47737 )

Головуюча суддя Дерех Н.В.