Справа № 520/7683/21
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2021 р. № 520/7683/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горшкової О.О., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, треті особи: Чугуївське об`єднане управління Пенсійного фонду України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- дії відповідача щодо незарахування у строк військової служби ОСОБА_1 період навчання в Донецькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою, визнати протиправними;

- зобов`язати відповідача встановити початком проходження ОСОБА_1 військової служби день зарахування до Донецького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою, а саме 16 серпня 1994 року;

- зобов`язати відповідача зарахувати строк навчання ОСОБА_1 у Донецькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою у загальний строквійськової служби, внести зміни в усі облікові документи, провести перерахунок вислуги років, враховуючи початком проходження військової служби день зарахування до Донецького ліцею з посиленою військово- фізичною підготовкою та направити третім особам відповідні документи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не зараховано до вислуги років час навчання в Донецькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 16.08.1994 по 13.06.1997, оскільки ліцей на час його навчання мав статус військового навчального закладу, а початком перебування на військовій службі вважався день прибуття на навчання до військового навчального закладу (військового ліцею). В розумінні законодавства, яке було чинним на момент його зарахування на навчання до такого ліцею, навчання в ліцеї вважалося початком військової служби.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Треті особи правом на надання поснень по справі не скористалися.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З 16.08.1994 по 13.06.1997 позивач навчався у Донецькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою, про що отримав атестат про повну загальну середню освіту. Зазначене підтверджується копією наказу начальника Донецького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою №30 від 13.06.1997.

Як встановлено судом, позивач проходив військову службу в Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 до 04.03.2020, має статус - офіцера запасу, що підтверджується тимчасовим посвідченням №127 від 02.11.2017.

24.02.2021 позивач звернувся з заявою до командира військової частини НОМЕР_1 , в якій просив зарахувати до вислуги років час навчання у Донецькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою.

Листом від 05.04.2021 №40/17/33-1241/с-26 позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви з підстав, що стаття 24 Закону України "Про військовий обов"язок та військову службу" в редакції від 31.07.1999 не пов`язує початок перебування на військовій службі із днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу. Навчання у військовому ліцеї не визнавалось проходженням військової служби.

Позивач, вважаючи, що відповідачем допущено звуження його прав як військовослужбовця, звернувся із вказаним позовом до суду.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходить з наступного.

Загальні засади проходження в Україні військової служби та правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначають Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба - є почесним обов`язком кожного громадянина України, особливим видом державної служби, пов`язаної з виконанням громадянином України загального військового обов`язку і службою на конкурсно-контрактній основі у Збройних Силах України та інших військах, створених відповідно до законодавства України.

Згідно з ст. 24 Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу" (в редакції від 25.03.1992) початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, й день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

При цьому, у ст.2 Закону № 2232-XII встановлено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів кафедр військової підготовки (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів; військова служба за контрактом офіцерського складу.

Водночас, такого виду як навчання у військових ліцеях вказаний перелік не містить.

За приписами ч.1 ст.25 Закону (в редакції на час навчання позивача) громадяни, які навчаються у військово-навчальних закладах, перебувають на військовій службі і не мають звань прапорщиків чи мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами. Навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №2232-XII громадяни України, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, можуть проходити попередню підготовку в загальноосвітніх навчальних закладах, військових ліцеях, ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, у військових оркестрах, навчальних закладах громадських організацій, на підготовчих курсах при вищих військових навчальних закладах або військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів.

Аналіз вказаної норми Закону свідчить, що навчання у військовому ліцеї є лише підготовкою до вступу у вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів.

Так, відповідно до положень Закону України "Про загальну середню освіту" від 13.05.99 № 651-XIV, ліцей - навчальний заклад III ступеня з профільним навчанням та допрофесійною підготовкою (може надавати освітні послуги II ступеня, починаючи з 8 класу).

Відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 № 490 були створені вищи військові навчальні заклади. Зокрема, визначено, що Донецький ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою створено на базі Донецького вищого військово-політичного училища інженерних військ та військ зв`язку імені генерала армії ОСОБА_2 з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей-сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

З вищевказаного слідує, що період навчання позивача з 16.08.1994 по 13.06.1997 у Донецькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою є лише підготовкою останнього до вступу на навчання у військовому навчальному закладі і не може вважатися безпосередньо військовою службою. Про вказане свідчить також виданий позивачу за результатами навчання атестат про повну загальну середню освіту. Крім того, згідно витягу з наказу начальника Донецького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою №4 віж 16.08.1994 позивач був зарахований на навчання "ліцеїстом", а не курсантом чи слухачем.

Крім того, за змістом Закону №2232-ХІІ, необхідною умовою прийняття на військову службу є, зокрема, досягнення громадянином України відповідного віку.

Так, за правилами ст. 15 ч. 1 Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу" (у редакції на час навчання) для статусу військовослужбовця необхідно досягнення 18-річного віку.

Крім того, за правилами ст. 20 цього Закону на військову службу у добровільному порядку приймаються особи, які відповідають вимогам військової служби, зокрема: громадяни віком від 17 до 21 року, в тому числі ті, котрі досягли 17-річного віку в рік зарахування на навчання, а також військовослужбовці та військовозобов`язані віком від 18 до 23 років, які не мають військових звань офіцерського складу і виявили бажання вчитися у військово-навчальних закладах, - на військову службу курсантів військово-навчальних закладів; курсанти військово-навчальних закладів і офіцери запасу - на військову службу офіцерського складу.

В той же час, як вбачається із матеріалів справи, позивачу станом на момент його зарахування до військового ліцею було лише 14 років, тобто він був неповнолітньою особою, яка в силу Закону не могла бути призваною на військову службу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ліцей, у якому навчався позивач не є військовим навчальним закладом у розумінні Закону №2232-ХІІ, а тому строк його навчання не може бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання у такому учбовому закладі не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у ст.2 цього Закону.

Аналогічну позицію підтримав і Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 у справі № 825/1086/17.

При цьому суд звертає увагу, що питання про включення до загального військового стажу терміну навчання у суворівських (нахімовському) училищах, військових ліцеях та ліцеях із посиленою військово-фізичною підготовкою, неодноразово розглядалось Верховним Судом України, який у своїх рішеннях підкреслив, що навчання у таких закладах не слід вважати проходженням військової служби (справи № 21-41а11, № 21-129а11, № 21-358а11, №21-7а12, №21-107а13, №21-330а13).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд вважає обґрунтованою відмову відповідача, щодо зарахування позивачу до загального строку військової служби навчання у Донецькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою, оскільки навчання в такому учбовому закладі не може вважатися проходженням військової служби, згідно з переліком її видів, що закріплений у ч.4 ст. 2 цього Закону.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 14, 243-246, 257, 258, 262, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, треті особи: Чугуївське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Чугуївський районний військовий комісаріат про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії- залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Горшкова