Справа № 520/5900/21
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 липня 2021 року № 520/5900/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюкова Ю.В.,

при секретарі судового засідання- Андрущенко Д.В.,

за участі представника відповідача - Садієва Н.А.о,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом

Торгівельно-комерційного Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірма «Харків-Москва» (село Шарівка, Валківський р-н, Харківська область, 63030, )

до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Торгівельно-комерційне Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірма «ХАРКІВ-МОСКВА» (далі по тексту - позивач, ТК ТОВ з іноземними інвестиціями «ХАРКІВ-МОСКВА», товариство) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Харківській області, контролюючий орган), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 29.12.2020 р. №2, яким ТК ТОВ з іноземними інвестиціями фірмі «ХАРКІВ-МОСКВА» збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 2 747 280,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати частково на суму 2 151 877, 00 грн. податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 29.12.2020 р. №2, яким ТК ТОВ з іноземними інвестиціями фірмі «ХАРКІВ-МОСКВА» зменшено суму від'ємного значення з ПДВ на суму 2 261 866,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати частково на суму 14 478,00 грн. податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 29.12.2020 р. №2, яким до ТК ТОВ з іноземними інвестиціями фірми «ХАРКІВ-МОСКВА» застосовано штрафні санкції з ПДВ на суму - 22119 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що твердження контролюючого органу про заниження податкового зобов'язання з ПДВ за вересень 2020 року на суму 4 004 334, 28 грн. по будівництву, яке обліковується на балансовому рахунку позивача 151 «Капітальне будівництво», є необґрунтованим та таким, що спростовується фактичними обставинами фінансово-господарської діяльності підприємства, оскільки формування складу як податкового зобов'язання, так і податкового кредиту з 2014 року відбувалось без впливу на них операцій по вказаному будівництву, контролюючим органом зроблено нічим не підтверджений висновок про те, що всі операції, вартість витрат яких відображена на балансовому рахунку 151 є такими, що оподатковуються ПДВ. Позивач зазначає, що податковим органом неправомірно встановлено подію, яка є підставою для нарахування податкового зобов'язання, натомість, позивачем своєчасно та відповідно до чинного на той час законодавства відкоригований податковий кредит по відповідним операціям.

Щодо твердження контролюючого органу про заниження податкового зобов'язання з ПДВ на суму 345 372,35 грн., яке відбулось через ненарахування податкового зобов'язання з ПДВ за ТМЦ, по яким закінчився термін придатності, позивач зазначив, що до компетенції позивача не входить перевірка якості харчових продуктів та жодна норма ПК України не ставить обов'язок по нарахуванню податкових зобов'язань з ПДВ в залежність від термінів придатності товару. Оскільки податкове повідомлення-рішення про застосування штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних безпосередньо пов'язано з вищенаведеним порушенням, з яким не погоджується позивач, останній просить скасувати таке податкове повідомлення-рішення у відповідній частині.

Ухвалою від 26 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

Представник відповідача подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки прийняті податкові повідомлення рішення правомірними, прийнятими у відповідності до вимог законодавства. При цьому, посилався на постанову Верховного Суду від 11.02.2020 р. у справі №1570/1427/12 в частині ненарахування позивачем податкового зобов'язання з ПДВ по облікованому за даними бухгалтерського обліку капітального будівництва та приписи Закону України «Про захист прав споживачів» в частині ненарахування позивачем податкових зобов'язань з ПДВ за товарами, по яким закінчився термін придатності.

У судовому засіданні представник позивача не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача прибув до судового засідання та підтримав свою позиції з посиланням на доводи викладені у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

У період з 17.11.2020р. по 25.11.2020р. посадовими особами контролюючого органу була проведена виїзна документальна перевірка ТК ТОВ з іноземними інвестиціями фірма «ХАРКІВ-МОСКВА», результати якої оформлені актом від 02.12.2020 р. №5586/20-40-07-02-08/14344275 «Про результати проведення документальної виїзної перевірки ТК ТОВ ФІРМА «ХАРКІВ-МОСКВА» (код за ) з питань правомірності визначення суми від'ємного значення податку на додану вартість, задекларованої по податковій декларації з ПДВ за вересень 2020 року (від 16.10.2020 р. №) у розмірі 2 261 866 гривень)» (далі по тексту - акт перевірки).

Перевірка вказаного від'ємного значення була проведена за період з 01.12.2014 р. по 30.09.2020р.

Відповідно до висновків акту перевірки, перевіркою встановлено порушення ТК ТОВ з іноземними інвестиціями фірма «ХАРКІВ-МОСКВА»:

1) п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.10 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму, що підлягає сплаті до державного бюджету в сумі 2 197 824 грн., у тому числі за вересень 2020 р. в сумі 2197824 грн., та завищено від'ємне значення, що зараховується д складу податкового кредиту наступного звітного періоду за вересень 2020 р. на суму 2 261 866 гривень;

2) п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платником податку не складено податкові накладні в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та не зареєстровано їх в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом термін на загальну суму 4391404 грн.

Не погодившись із висновками проведеної перевірки, платник надав заперечення на акт № 35/20 від 17.12.2020 р., які, листом ГУ ДПС у Харківській області № 1009/20-40-07-02 від 234.12.2020 р., були визнано правомірними та не спростованими в ході розгляду заперечень товариства та не підлягають перегляду.

За результатами вказаної перевірки відповідачем винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

1) ППР №2 від « 29» грудня 2020 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 2197824 грн. - податкове зобов'язання та на 549456 грн за штрафними санкціями.

2) ППР №2 від « 29» грудня 2020 року, яким зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на суму 2261866 грн.

3) ППР №2 від « 29» грудня 2020 року, яким до підприємства застосовано штрафні санкції на суму - 22119 грн.

Платник частково не погодився із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та звернувся до ДПС України із скаргою в порядку ст.56 ПК України.

ДПС України, розглянула скаргу ТОВ ТК з ІІ фірма «Харків-Москва» (вх. № 2313/6 від 25.01.2020) і була залишена без задоволення рішенням ДПС України №6115/6/99-00-06-01-03-06 від 17.03.2021р.

Не погодившись із результатами адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся з даним адміністративним позовом.

Судом встановлено, що висновок відповідача про порушення податкового законодавства про заниження податкового законодавства по ПДВ на загальну суму ПДВ 4004334, 28 грн., з яким не погодився позивач, ґрунтується на наступних обставинах.

В ході проведення перевірки позивачу вручено лист від 17.11.2020 р. №296/10/20-40-07-02-15 про проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, основних засобів, коштів у присутності посадових осіб контролюючого органу.

Позивачем наказом №8 від 18.11.2020 року призначено проведення інвентаризації ТМЦ, основних засобів, коштів підприємства у присутності посадових осіб контролюючого органу. В ході проведення інвентаризації встановлено, що на балансовому рахунку 151 «Капітальне будівництво» обліковується залишок в сумі 20021671,39 грн.

Згідно картки рахунку 151 та оборотно-сальдової відомості по рахунку 151 на даному рахунку обліковуються витрати по організації, підготовці та частково здійсненому будівництву багатофункціонального громадсько-торгівельного центру «Світ квітів» та житлового будинку з багатоповерховою автостоянкою за адресою: вул. Пушкінська, 2 у м. Харків, в тому числі: будівельні матеріали, підрядні роботи, проектна та робоча документація, земляні роботи, улаштування свайного поля.

Використовуючи відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, контролюючий орган встановив, що позивач не має права власності або іншого права користування земельною ділянкою за адресою: вул. Пушкінська, 2, м. Харків. Також, на підставі відомостей з вказаних реєстрів відповідач зазначає, що незавершене будівництво та право користування земельною ділянкою на основі договору оренди за вказаною адресою належить ТОВ «ТРЦ Нікольський».

Як встановив відповідач в акті перевірки та зазначив у відзиві, рішенням Господарського суду Харківської області 15.09.2011 року у справі №5023/6629/11, залишеним без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 08.12.2011 р.; Вищого господарського суду України від 13.03.2012 р. позов про розірвання договору оренди земельної ділянки від 21.07.2003 р., зареєстрований у Харківському регіональному центрі державного земельного кадастру в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга 4) від 11.09.2003 р. за №6679/03 кадастровий номер :01005:0003 по вул. Пушкінській 2, у м. Харкові, укладений між позивачем та ТК ТОВ з іноземними інвестиціями фірма «ХАРКІВ-МОСКВА», зобов'язання останнього привести зазначену земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом: засипання котловану, поновлення проїзної частини і тротуарів, що межують з вулицями Пушкінською, Короленко, Громадянською, відновлення інженерних мереж, демонтажу огорожі, зобов'язати першого відповідача (ТК ТОВ з іноземними інвестиціями фірма «ХАРКІВ-МОСКВА») повернути позивачу (Харківська міська рада) земельну ділянку, розташовану за адресою: м.Харків, вул.Пушкінська,2, площею 1,4650 га, передану за договором оренди від 21.07.2003р. та земельні ділянки площею 0,0188 га та 0,0098 га, передані за додатковою угодою від 21.02.2006р. за №27 задоволено повністю.

З посиланням на пункти 198.3 та 198.5 статті 198 ПК України, контролюючий орган зробив висновок, що платником ПДВ здійснюється операції, що починають використовуватись в операціях, що не є господарською діяльністю такого платника податку, а так як під час придбання товарно-матеріальних цінностей суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту, то платник податку повинен здійснити нарахування податкових зобов'язань з ПДВ за основною ставкою виходячи з вартості придбання таких товарно-матеріальних цінностей.

За висновком відповідача, на порушення п.198.5 ст.198 ПК України підприємство ТК ТОВ ФІРМА «ХАРКІВ-МОСКВА» не визначено податкові зобов'язання з ПДВ по операції з встановленої нестачі товарів/послуг, які обліковувались на рахунку 151 «Капітальні інвестиції» на загальну суму 20021671, 39 грн., в тому числі за вересень 2020 року ПДВ в сумі 4004334,28 грн.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів стосовно твердження контролюючого органу щодо заниження позивачем ПДВ за вересень 2020 року сумі 4004334, 28 грн.

Відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідач стверджує про те, що позивач повинен був здійснити нарахування податкового зобов'язання з ПДВ за вересень 2020 року на підставі вищевказаних приписів п.198.5 ст.198 ПК України.

Суд не погоджується з твердженням відповідача з огляду таке. Посилаючись на положення п.198.5 ст.198 ПК України, відповідач у розділі 3.1 акту перевірки стверджує, що оскільки на балансовому рахунку 151 «Капітальне будівництво» обліковуються витрати на будівництво, по яким суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту, то платник податку повинен здійснити нарахування податкових зобов'язань з ПДВ.

Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну № 727 від 20.08.2015 р. Результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки, а у разі відсутності порушень - довідка документальної перевірки.

За приписами п.п. 3-5 розділу ІІ Порядку № 727 акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно абз. 4 п.п. 2 пункту 4 розділу ІІІ у редакції Порядку № 727 описова частина акта (довідки) документальної перевірки складається таким чином: у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно, зокрема, зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Дослідивши акт перевірки та матеріали справи суд відзначає, що акт перевірки не містить посилання на перелік досліджених в ході перевірки первинних документів згідно яких було зроблено висновок контролюючим органом про виявлену нестачу придбаних таким платником товарів, яких саме товарів та за якими операціями такі товари придбавались, і за яких обставин були втрачені, у зв'язку зі знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили чи інших обставин тощо.

В ході судового розгляду відповідачем не було надано, а судом добуто належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст.. 73-76 КАСУ доказів стосовно тверджень про те, що на вказаному рахунку обліковується сума, по операціям, які були об'єктом оподаткування ПДВ та по ним нараховано податковий кредит. В акті перевірки відсутня інформація, з яких саме операцій, у яких періодах, на які суми відповідачем суми були віднесені до податкового кредиту. Таким чином, наведене твердження контролюючого органу носить характер припущення та не доведено належними та допустимими доказами.

Натомість, обов'язок нарахування податкових зобов'язань з ПДВ виникає у платника податку виключно за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Суд зазначає, що відповідач, визнаючи залишки, що обліковувались на балансовому рахунку 151 «Капітальне будівництво» позивача товарами, по яким виявлено нестачу в акті вибіркової інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу контролюючого органу, та які на думку контролюючого органу є використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (абз.10 п.198.5 ст.198 ПК України) не встановив наявність обов'язкових обставин, передбачених зазначеною правовою нормою. Так, акт перевірки не містить інформації, які конкретно товари визнано такими, що використані платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, дату такого використання, операції з їх використання.

Також, в акті перевірки відсутня інформація щодо конкретної події, з якою чинне законодавство (абз.7-абз.9 п.198.5 ст.198 ПК України) пов'язує обов'язок платника податку визначити податкове зобов'язання з ПДВ.

Натомість, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано дотримання платником податків вимог податкового законодавства при оподаткуванні спірних операцій.

Матеріалами справи підтверджується, що на балансовому рахунку 151 «Капітальне будівництво» обліковуються витрати підприємства, пов'язані з вищевказаним будівництвом на загальну суму 20021671,39 грн., з яких оподатковувані ПДВ на 13839509,99 грн. Операції, які не були об'єктом оподаткування ПДВ та по яким податковий кредит не нараховувався складають 6182161,40 грн. Розмір ПДВ, який у відповідні періоди був включений до складу податкового кредиту складає 2 767 902,0 грн.

Позивачем по сумам ПДВ, які були включені до складу податкового кредиту попередніх періодів та пов'язаним з вищенаведеним будівництвом, були нараховані податкові зобов'язання з позначкою «умовний продаж», видані відповідні податкові накладні та такі податкові зобов'язання відображені у податкових деклараціях за відповідні періоди. Так, 30.11.2012 року позивачем нараховано ПДВ на суму 1 516 883,00 грн., що підтверджується податковою накладною №435 від 30.11.2012 р. та відображено у реєстрі та податковій декларації з ПДВ за листопад 2012 р. та розшифровано у Додатку 5 до неї.

30.11.2013 року підприємством було нараховано 1 251 019,00 грн. ПДВ, що підтверджується податковою накладною №506 від 30.11.2013 року, яка відображена в реєстрі, а сума нарахованого податкового зобов'язання включена до складу податкового зобов'язання листопада 2013 року та відображена у податковій декларації та Додатку 5 до неї.

Таким чином, контролюючим органом в ході проведення перевірки не було встановлено подію, базу оподаткування, необхідну дату нарахування податкового зобов'язання з ПДВ, а також наявність фактичних підстав, з якими п.198.5 ст.198 ПК України пов'язує необхідність нарахування платником податку податкового зобов'язання з ПДВ у випадку, якщо товари/послуги придбані для використання в оподатковуваних операціях, починають використовуватися в неоподатковуваних операціях.

Натомість позивачем належними та допустимими доказами доведено дотримання вимог податкового законодавства при оподаткуванні спірної операції.

Посилання відповідача при цьому на постанову Верховного Суду від 11.02.2020 р. у справі №1570/1427/12 суд не приймає до уваги, оскільки у зазначеній справі предметом судового дослідження була правомірність віднесення платником податку до складу податкового кредиту з ПДВ послуг щодо виготовлення і розповсюдження рекламних і рекламно-інформаційних матеріалів та належне відображення таких послуг у первинних документах. Інші посилання носять характер дублювання змісту акту перевірки та встановлених в ході розгляду даної справи обставин не спростовують.

Враховуючи викладене, твердження контролюючого органу щодо заниження платником податку податкових зобов'язань з ПДВ на суму 4004334,28 грн. за вересень 2020 року не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Судом встановлено, що в результаті виявлення контролюючим органом вказаного порушення позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 2197824 грн. - податкове зобов'язання та на 549456 грн. за штрафними санкціями (ППР №2 від 29.12.2020 р.) та зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на суму 1806505,00 грн. (ППР №2 від 29.12.2020 р.). Через встановлені в ході розгляду судової справи обставини, вказані податкові повідомлення-рішення у наведеній частині є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо висновків контролюючого органу про заниження податкового зобов'язання з ПДВ на суму 345372 грн., у зв'язку з ненарахування позивачем податкових зобов'язань з ПДВ за залишками ТМЦ - харчові продукти, по яким сплив строк терміну придатності, суд зазначає наступне.

Перевіркою встановлено, що позивачем на підставі договору купівлі-продажу №20180809/1 від 09.08.2018 р. у ТОВ «Крмпанія-Інтегра» (код 39922693) відповідно до видаткових накладних від 31.08.2018р., від 10.01.2019 р., від 13.08.2019 р., від 24.09.2019 р. придбано альгінат натрію (Е401) (АлмаТекс S18) на загальну суму 657909,00 грн., в тому числі ПДВ - 109651,50 грн. На момент проведення перевірки термін придатності вказаної сировини, виходячи з наданого на перевірку паспорту якості, закінчився.

Також позивачем на підставі договору купівлі-продажу №401 від 06.08.2018 р. у ТОВ «Інтер-Синтез» (код 25548331) відповідно до видаткових накладних від 07.08.2018р., від 01.11.2018р., від 25.09.2019 р. придбано карагінан йота (Китай) на загальну суму 157762,80 грн., в тому числі ПДВ - 26293,80 грн. На момент проведення перевірки термін придатності вказаної сировини, виходячи з наданого на перевірку сертифікату, закінчився.

ТК ТОВ з іноземними інвестиціями «Харків-Москва» на підставі договору купівлі-продажу №67/1/8-ЛС від 26.07.2018 р. у ТОВ «Леко Стайл» (код 37639233) відповідно до видаткових накладних від 30.07.2018р., від 09.08.2018р., від 15.08.2018 р., від 19.10.2018р., від 02.11.2018 р., від 17.12.2018 р. придбано «риб'ячий жир» (Німеччина) на загальну суму 1146361,48 грн., в тому числі ПДВ - 191060,25 грн. На момент проведення перевірки термін придатності вказаної сировини, виходячи з наданого на перевірку паспорту якості, закінчився.

ТК ТОВ з іноземними інвестиціями «Харків-Москва» на підставі договору купівлі-продажу №67/1/8-ЛС від 26.07.2018 р. у ТОВ «Руна Інтер» (код 38244687) відповідно до видаткової накладної від 30.07.2018р. придбано «карбоксіметилцелюлоза (FH2000)» (Німеччина) на загальну суму 110200,8 грн., в тому числі ПДВ - 18366,8 грн. На момент проведення перевірки термін придатності вказаної сировини, виходячи з наданого на перевірку паспорту якості, закінчився.

З посиланням на пункти 198.3 та 198.5 статті 198 ПК України, контролюючий орган зробив висновок, що оскільки придбана сировина і товари зіпсувались, вони більше не можуть бути використані в ПДВ-оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності. Відповідач зазначає, що у ПДВ-періоді, коли сировину і товари потрібно було списати, підприємство зобов'язане було не пізніше останнього дня періоду, в якому ТМЦ зіпсувалися, скласти зведену податкову накладну з типом причини « 13» і умовним ІПН « 00» (п.п.8, 11 Порядку №1307). При цьому база оподаткування для нарахування компенсаційних податкових зобов'язань визначається виходячи з вартості придбання продуктів (сировини і закупних товарів)

Суд, надаючи оцінку вказаним твердженням контролюючого органу виходить з наступних правових норм та доказів, що містяться у матеріалах справи.

Відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України, платник ПДВ зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПКУ, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в ЄРПН зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з ПДВ (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених п. 189.9 ст. 189 ПКУ).

Податкові зобов'язання з ПДВ визначаються по товарах/послугах, необоротних активах, придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про захист прав споживачів» продаж товарів, строк придатності яких минув, забороняється. Такі товари слід вилучати з обігу в порядку, передбаченому Законом України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції», оскільки в розумінні статті 1 вказаного Закону продукція, строк придатності якої до споживання або використання закінчився, відноситься до неякісної та небезпечної продукції.

Контролюючим органом в ході проведення перевірки встановлено, що на обліку у позивача рахується сировина та харчові продукти, термін придатності яких закінчився, що підтверджується відповідними паспортами якості. Також, в ході перевірки встановлено, що ПДВ з придбання вказаних ТМЦ був включений до складу податкового кредиту у відповідні періоди, що підтверджується податковими накладними.

Наведені обставини позивачем в ході розгляду справи не спростовані.

Отже, оскільки платник ПДВ не має можливості в силу приписів чинного законодавства здійснювати реалізацію сировини та харчових продуктів, по яким закінчився термін придатності, такі товари не можуть використовуватись у господарській діяльності платника податків та підлягають списанню.

Оскільки, як було встановлено в ході перевірки, під час придбання товарно-матеріальних цінностей суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту, то платник податку повинен не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, в якому закінчились/сплили строки придатності до споживання або використання, здійснити нарахування податкових зобов'язань з ПДВ за ставкою 20% виходячи з вартості придбання таких товарно-матеріальних цінностей.

Враховуючи викладене, твердження позивача про неправомірність висновків контролюючого органу про заниження податкового зобов'язання з ПДВ на суму 345372,00 грн. через ненарахування по зіпсованим товарам не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Отже, вимога про скасування податкового повідомлення-рішення №2 від 29.12.2020 р. про зменшення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, в частині зменшення від'ємного значення з ПДВ на суму 345372,00 грн. не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про часткове скасування податкового повідомлення-рішення №2 від 29.12.2020 р. суд зазначає наступне.

Як вбачається із змісту акту перевірки та вказаного податкового повідомлення-рішення, воно винесено за порушення позивачем п.201.1 ст.201 ПК України на підставі п.1201.2. ст. 1201 ПК України за не реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 4391404 грн. (п.2 розділу ІV акту перевірки).

Відповідно до п.201.1. ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з абз.4 п.1201.2. ст. 1201 ПК України за відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної / розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.

Як вже зазначалось вище, контролюючим органом було неправомірно зроблено висновок про заниження суми податкового зобов'язання з ПДВ по операціям, які обліковуються на балансовому рахунку 151 «Капітальне будівництво», на суму 4004334,28 грн. у вересні 2020 року, а відповідно безпідставним є твердження відповідача про необхідність зареєструвати податкову накладну на вказану суму у вересні 2020 року. З огляду на розмір штрафу, передбаченого абз.4 п.1201.2. ст. 1201 ПК України - 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень, необґрунтованим є застосування до платника податку штрафу за порушення за нереєстрацію податкової накладної на суму 3400, 00 грн.

Також, судом встановлено, що висновки контролюючого органу про необхідність нарахування компенсаційного податкового зобов'язання з ПДВ по операціям із зіпсованими товарами та, відповідно, складання та реєстрацію зведених податкових накладних за відповідні періоди, по яким сплив термін придатності до споживання вищенаведених сировини та харчових продуктів, відповідають вимогам чинного законодавства.

Враховуючи те, що позивач вимагає частково - на суму 14 478,00 грн., скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 29.12.2020 р., яким до позивача застосовано штрафні санкції на суму - 22119,00 грн., підстав для його скасування судом не встановлено.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст.); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 90); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90).

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Торгівельно-комерційного Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірма «Харків-Москва» (село Шарівка, Валківський р-н, Харківська область, 63030, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №2 від 29.12.2020 р. про збільшення Торгівельно-комерційному Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірмі «Харків-Москва» суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 2747280, 00 грн. (два мільйони сімсот сорок сім тисяч двісті вісімдесят гривень), в тому числі за податковим зобов'язанням у розмірі 2197824,00 грн. (два мільйони сто дев'яносто сім тисяч вісімсот двадцять чотири гривні) та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 549456, 00 грн. (п'ятсот сорок дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят шість гривень).

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 2 від 29.12.2020 р., яким Торгівельно-комерційному Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірмі «Харків-Москва» зменшено суму від'ємного значення з ПДВ у розмірі 2 261 866,00 грн., в частині зменшення суми від'ємного значення з ПДВ на суму 1806505, 00 грн. (один мільйон вісімсот шість тисяч п'ятсот п'ять гривень).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Торгівельно-комерційного Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірма «Харків-Москва» (село Шарівка, Валківський р-н, Харківська область, 63030, ) сплачену суму судового збору в розмірі 21037, 56 грн. (двадцять одна тисяча тридцять сім гривень 56 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 19.07.2021 року.

Суддя Бадюков Ю.В.