Справа № 200/8784/21
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 липня 2021 р. Справа №200/8784/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про визнання протиправним та скасування рішення № 5/VI/V/1 від 19.12.2017 та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про визнання протиправним та скасування рішення № 5/VI/V/1 від 19.12.2017 та зобов`язання вчинити певні дії.

Також одночасно із позовною заявою позивач заявив до суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду. В обґрунтування вказаного клопотання ОСОБА_1 зазначає, що у лютому 2018 року ним отримано повідомлення від 12.02.2018 № 22/7-638, згідно з яким відповідачем ухвалено рішення про відмову у наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю документів. Для отримання вказаного рішення комісії позивачу було рекомендовано звернутись з відповідною заявою на адресу Міністерства внутрішніх справ України.

В подальшому, для оскарження рішення про відмову у наданні позивачу статусу учасника бойових дій, учасниками війни, ним до МВС України неодноразово направлялись запити щодо отримання зазначеного рішення поштою. Вказані звернення неодноразово представниками комісії ігнорувались.

Так, остання відповідь на звернення позивача про отримання спірного рішення була у грудні 2020 року, якою запропоновано позивачу отримати рішення особисто у МВС, або через уповноважену особу.

Оскільки рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань надання статусу учасника бойових дій, учасниками війни від 19 грудня 2017 року № 5/VI/V/1 позивач отримав лише 06.05.2021 у відділенні поштової служби «Нова Пошта», то вважає, що ним дотримано строк звернення з адміністративним позовом до суду, передбачений частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України).

Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Так, частинами 1 та 2 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 4 цієї статті якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом 6 місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

На переконання суду, у контексті наведеної хронології обставин подання позову, часових меж з моменту, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про прийняте відносно нього рішення до моменту його оскарження, невчинення вольових дій, спрямованих на отримання спірного рішення та своєчасне його оскарження, свідчить про відсутність причин, які б свідчили про поважність пропуску строку звернення до суду.

Відтак, отримання копії спірного рішення не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі, якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про надання йому статусу учасника бойових дій.

Враховуючи той факт, що позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення № 5/VI/V/1 від 19.12.2017, суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду.

На переконання суду, інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин.

Разом з тим, наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення до суду з поважних причин.

Європейський суд з прав людини у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії» визначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Суд зауважує, що відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру.

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення суд враховує: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінку заявника; 3) поведінку державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

На переконання суду, клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованим.

Крім того, суд зауважує, що позивач у тексті позовної заяви звертає увагу на направлення ним звернень до Міністерства внутрішніх справ України, які були проігноровані відповідачем. Однак, жодного доказу на підтвердження вказаного ним не надано. Спірне рішення винесено відповідачем ще 19.12.2017, проте активні дії щодо отримання вказаного рішення позивач почав вчиняти у грудні 2020 року, тобто після спливу трьох років.

З огляду на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом, суд доходить висновку, що даний позов підлягає залишенню без руху, як то визначено ч. 1 ст. 123 КАС України, а також вимогами ст. 161 КАС України та ст. 169 КАС України.

Згідно зі статтею 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2, 4, 160-161, 169, 171 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду - залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про визнання протиправним та скасування рішення № 5/VI/V/1 від 19.12.2017 та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання суду обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду та визнання причин його пропуску поважними.

У разі не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, вона повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.А. Голуб