Справа № 380/6750/21
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/6750/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії за період з липня 2019 по лютий 2021 року;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу нараховану, але невиплачену пенсію, за період з липня 2019 по лютий 2021 року, включаючи компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, що розраховується відповідно до чинного законодавства за весь період прострочення на дату фактичної виплати.

Ухвалою судді від 28.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Посилається на те, що відповідач протиправно, на думку позивача призупинив виплату їй пенсії у період з липня 2019 року по лютий 2021 року. В той же час, вказала, що зробила все для своєчасного отримання пенсії, однак кошти не надходили на її банківський рахунок саме з вини відповідача. Зазначила, що ненадходження коштів на банківський рахунок позивача через технічні причини, пов`язані з роботою відповідача, не є тим випадком, коли пенсіонер не отримав своєчасно нараховані суми пенсії з власної вини. У зв`язку із цим та з огляду на положення ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вважає, що відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів внаслідок порушення термінів виплати пенсії. Наведене і зумовило позивача звернутись до суду за судовим захистом. Просить позов задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що листом відповідача від 20.03.2019 року було повідомлено позивача про необхідність для продовження виплати пенсії особисто до 24.05.2019 року подати копію паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, оригінали цих документів та заяву. Одночасно попереджалось, що у разі ненадання таких документів, виплати пенсії буде призупинена з 01.06.2019 року до з`ясування обставин. Втім, зазначив, що позивачем не було надано документів, вказаних у листі. За таких обставин, керуючись приписами Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1596, відповідачем прийнято рішення від 27.06.2019 року про зупинення виплати пенсії з 01.07.2019 року. Лише 04.02.2021 року позивачем подано відповідну заяву про поновлення виплати пенсії, у зв`язку із чим відповідачем поновлено пенсійну виплату позивачеві. З огляду на викладене, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, відтак у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 з 10.11.2017 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Пенсія перераховується позивачу на її поточний рахунок, який відкрито у ТВБВ №110013/0276 м.Яворів, пл.Ринок, 9.

20.03.2019 року відповідач направив на адресу позивача повідомлення №2304/04.09-12, зміст якого зводиться до наступного: «згідно повідомлення АТ «Ощадний банк України» пенсію одержають по довіреності/не одержується пенсія з рахунку більше як один рік. Для продовження виплати пенсії просимо Вас особисто до 24.05.2019 року надати копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, оригінали цих документів та заяву. Одночасно повідомляємо, що у разі ненадання документів, виплата пенсії буде призупинена з 01.06.2019 року до з`ясування обставин».

27.06.2019 року відповідачем прийнято рішення про призупинення з 01.07.2019 року виплати пенсії позивачу, яка не одержується з поточного рахунку більше як один рік або одержується за довіреністю більше як один рік, до з`ясування місяця проживання пенсіонера.

04.02.2021 року позивач звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії. У зв`язку із цим, за період з 01.07.2019 року по 30.06.2020 року позивачу нараховано та виплачено позивачу недоотриману пенсію в сумі 40407,20 грн; решту суми, як ствердив відповідач, виплачуватиметься щомісяця рівними частинами, що не перевищує місячного розміру пенсії.

Предметом спору у зазначеній справі є правомірність дій відповідача щодо призупинення виплати позивачу пенсії у період з липня 2019 року по лютий 2021 року.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.3 ст.4 вказаного Закону, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих вказаним Законом, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать йому.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст.49 зазначеного Закону, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення п.2 ч.1 ст.49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 N25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Такий правовий висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року (справа №805/402/18).

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону (ч.2 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1596 (далі - Порядок №1596), визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м.Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках.

Відповідно до п.6 Порядку №1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунку.

Згідно п.10 Порядку №1596, заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

Як видно з матеріалів справи, пенсія позивачу перераховувалася на її банківський рахунок в АТ «Ощадбанк» відповідно до заяви ОСОБА_1 від 28.12.2017 року.

Відповідач не заперечує тієї обставини, що з 01.07.2019 року кошти виплата пенсії позивачу була призупинена «до з`ясування обставин».

За приписами п.16 Порядку №1596, якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку. У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Відтак, враховуючи неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд, відповідно до п.4 ч.1 ст.49 Закону №1058-VI, виплата пенсії припинена відповідачем з 01.07.2019 року «до з`ясування обставин». При цьому суд звертає увагу, що виплата пенсії позивачу припинена не на банківський рахунок, а припинена взагалі.

Разом з тим, суд не враховує твердження позивача стосовно того, що до даних правовідносин мав би застосовуватись п.17 Порядку №1596, який визначає механізм одержання пенсії з використанням платіжної картки, а не п.16 цього ж Порядку (визначає механізм одержання пенсії з поточного рахунка), адже згідно наявної в матеріалах справи заяви позивача від 28.12.2017 року остання просила перераховувати належні їй суми пенсії на поточний рахунок № НОМЕР_1 установи уповноваженого банку в ТВБВ №10013/0276 м.Яворів, пл.Ринок, 9.

Щодо аргументів позивача, що нібито лист відповідача від 20.03.2019 року №2304/04.09-12 про надання копій паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, оригіналів цих документів та заяви - позивачу не направлявся, то такі є нічим іншим, як припущенням, оскільки на підтвердження вказаного позивач не наводить жодних фактів, підтверджених відповідними доказами. Водночас суд враховує, що у Пенсійного фонду відсутній обов`язок направляти такі листи рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Інші доводи позивача, на думку суду, є безпідставними та не стосуються предмета доказування у справі.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд приходить висновку, що відповідач, прийнявши рішення про призупинення виплати пенсії від 27.06.2019 року, діяв відповідно до норм чинного законодавства України, вірно застосувавши положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку №1596, а також, дотримуючись вимог, передбачених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Після звернення позивача із заявою про виплату пенсії від 04.02.2021 року відповідачем було поновлено виплату пенсії позивачу. Між тим, судом не досліджується правильність нарахування відповідачем сум недоотриманої пенсії позивачу, адже вказане не є предметом спору у даній справі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій та рішень, чим спростував твердження позивача про порушення її прав та інтересів.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - слід відмовити.

Щодо судового збору, то такий позивачем не сплачувався, оскільки відповідно до п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір» остання звільнена від його сплати.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.