Справа № 496/2644/21
Суддя: Галич О. П.
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/2644/21
Провадження № 2-а/496/21/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря - Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Біляївка Одеської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення і закриття провадження, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом Департаменту патрульної поліції (далі- відповідач), в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення Серії ЕАН 18 № 4311769 від 06 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП і закрити провадження у справі.

2. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 червня 2021 року сержантом роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Ізовітою В.Л. винесено постанову серія ЕАН №4311769 про порушення ОСОБА_1 , вимог Постанови КМУ №1388 та вимог п. 2.9. ПДР України, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 850,00 грн. Матеріали справи не містять належних доказів вчинення зазначеного адміністративного правопорушення та підтвердження вини позивача, так як окрім постанови, жодних інших доказів, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 126 КУпАП, не додано. Графа постанови: «до постанови додаються ...» не містить жодного документу, фото чи відеозаписів, що свідчить про відсутність будь-яких доказів, отриманих в порядку, визначеному чинним законодавством України, щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення. У постанові про накладення адміністративного стягнення не зафіксовано на підставі яких документів працівником поліції було встановлено, що позивач є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення. Постанова сама по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським на місці його вчинення, позивачем оспорювався факт вчинення правопорушення та накладення стягнення. Поліцейським протокол складено не було, що свідчить про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. В постанові вказані ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП - керування транспортним засобом, який був не перереєстрований протягом десяти діб з моменту переобладнання (при встановленні ГБО) при обов`язковому його перереєстрації. У разі застосування спеціальних пристроїв (приладів) за результатами контролю за відповідністю технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, поліцейський складає Акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання у двох примірниках, один з яких вручається водієві транспортного засобу. В порушення вищевказаного, Акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання складено не було, фото та відеозаписи технічного огляду транспортного засобу з доказами вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП до постанови не додані. Будь-яких інших належних та достатніх доказів на підтвердження зазначених в постанові обставин про момент встановлення ГБО, відсутність перереєстрації транспортного засобу в постанові взагалі не міститься. Таким чином, працівником поліції застосовано заходи адміністративної відповідальності без дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395. На підставі вищевикладеного, можна зробити висновок, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів його вини не надано. Свою вину у вчиненні даного правопорушення позивач не визнає, вважає постанову серія ЕАН №4311769 від 06 червня 2021 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також норм матеріально та процесуального права.

3. Представник Департаменту патрульної поліції - Скляренко М.О. надала до суду відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначила, що 06 червня 2021 року близько 12 години 32 хвилин поліцейський взводу патрульної поліції в м. Умань батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП Ізовіта В.Л. (далі - поліцейський) ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку в м. Умань на автомобільній дорозі М-05 «Київ-Одеса» та виконував службові обов`язки відповідно повноважень передбачених Законом України «Про Національну поліцію». В цей час, перебуваючи на стаціонарному посту поліції в м. Умань, автомобільна дорога М-05 (Київ-Одеса), поліцейським було встановлено, що водій автомобіля Renault 5GTS д.н.з. НОМЕР_1 , керував транспортним засобом, який не був перереєстрований протягом 10 діб з моменту переобладнання (при встановленні ГБО), чим порушив п. 2.9 в) «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі-ПДР), відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП. Керуючись п. 2.1. ПДР, поліцейський повідомив водія про підстави зупинки та про необхідність пред`явити посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб та полісу загальнообов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Після встановлення особи водія, яким виявився Позивач, поліцейський, в порядку передбаченому ст.ст. 278,279 КУпАП розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому, роз`яснив йому права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. Розглянувши справу у відповідності до ст. 280 КУпАП на підставі ст. ст. 258,283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ч. 2 ст. 36 КУпАП, ст. 252 КУпАП було винесено постанову ЕАН №4311769 від 06 червня 2021 року за ч. 6 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. Позивач зазначає, що правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові він не вчиняв, а в бланку оскаржуваної постанови, в порушення вимог ст. 283 КУпАП, відсутні постання на докази факту вчинення ним правопорушення. Такі твердження позивача не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наданим суду відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, яким зафіксовано факт вчинення правопорушення позивачем та процедуру розгляду справи відносно нього. Позивач після встановлення на транспортному засобі системи ГБО, мав перереєструвати його у встановленому законодавством порядку. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським в діях позивача було встановлено склад адміністративного правопорушення за ч. 6 ст. 121 КУпАП. Під час розгляду справи поліцейський роз`яснив позивачу права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП, після чого жодних клопотань від позивача, щодо ознайомлення з матеріалами справи, перенесення дати розгляду тощо, не надходило. Відповідно до копії оскаржуваної постанови, в пункті 7 якої поліцейським зазначено серію та номер технічного засобу, яким зафіксовано факт вчинення правопорушення позивачем. Із зазначеного відеозапису вбачається, що позивач поліцейському надав пояснення щодо переобладнання транспортного засобу, на якому він рухався ГБО. Позивач зазначив, що встановлення на транспортному засобі ГБО, на його думку, не є переобладнанням, тому даний транспортний засіб не підлягає перереєстрації, як переобладнаний. Також, позивач у позовній заяві вказує на те, що інспектором не було надано йому на його вимогу доказів, які б підтверджували факт вчинення ним правопорушення. На час виникнення спірних відносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою Управління патрульної поліції справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо. Позивачу було роз`яснено його права та обов`язки, суть вчиненого ним порушення, оголошено та направлено примірник оскаржуваної постанови за місцем проживання. При цьому жодних клопотань від позивача, в тому числі щодо ознайомлення із доказами, не надходило. Хибною, також, є позиція позивача відносно того, що поліцейським неправомірно не було складено протокол про адміністративне правопорушення. Позивач, апелюючи до положень ст.258 КУпАП в частині обов`язку скласти протокол в разі оспорення допущеного правопорушення, посилається лише на фрагмент вказаної норми, зазначаючи, що виключенням є лише випадки притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП. Проте, позивачем не враховано, що п. 38 ст. 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 р. статтю 258 КУпАП після частини першої доповнено новою частиною такого змісту «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». У зв`язку з цим частини другу - шосту слід вважати відповідно частинами третьою - сьомою. Також у частині четвертій слова «частиною першою» замінено словами «частинами першою та другою», а перше речення частини п`ятої доповнено словами «та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі». Таким чином, позивач, обґрунтовуючи позовні в цій частині, цитує лише фрагмент зазначених положень та не враховує змін, які набрали чинності ще у 2015 році. Позивач не врахувавши даних норм законодавства, невірно здійснивши тлумачення норм права хибно дійшов до висновку про те, що при розгляді справи Відповідач, у відповідності до ст. 254 КУпАП, мав скласти протокол про адміністративне правопорушення. (а.с. 39-43)

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

4. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 червня 2021 року, адміністративну справу № 496/2644/21, передано судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П.

5. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 16 червня 2021 року було відкрито провадження у справі та встановлено розгляд справи проводити за правилами ст. 286 КАС України.

6. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до положень статті 268 КАС України.

7. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання у зв`язку з неявкою всіх учасників справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

IІІ. Обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

8. Судом встановлено, що 06 червня 2021 року сержантом роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Ізовітою В.Л. винесено постанову серія ЕАН №4311769 про порушення ОСОБА_1 , вимог Постанови КМУ №1388 та вимог п. 2.9. ПДР України, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 850,00 грн. (а.с. 5,44)

9. З копії довідки з бази НАІС вбачається, що у автомобілі Renault 5GTS використовується вид палива - бензин. (а.с. 45)

10. З відеозапису на диску з нагрудної камери інспектора, наданим представником Департаменту патрульної поліції вбачається, що поліцейським був зупинений автомобіль Renault 5GTS, під керуванням якого знаходився ОСОБА_1 . Поліцейський пояснив позивачу причину зупинки транспортного засобі та роз`яснив його права та обов`язки, згідно ст. 63 Конституції України та 268 КУпАП. ОСОБА_1 підтвердив, що на вказаному автомобілі відбулося переобладнання типу палива з бензина на газобалонне обладнання. Позивач зазначив, що встановлення на транспортному засобі ГБО, на його думку, не є переобладнанням, тому даний транспортний засіб не підлягає перереєстрації, як переобладнаний. Будь-яких клопотань від позивача, під час розгляду справи поліцейським, в тому числі про ознайомлення з матеріалами справи, не надходило. (а.с. 46)

ІV. Оцінка Суду.

11. Виходячи із змісту частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

12. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

13. Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

14. Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

15. У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

16. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

17. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

18. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

19. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

20. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

21. Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

22. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

23. За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

24. Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих правил.

25. Положеннями п. 2.9 в) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення.

26. Нормами ч. 6 ст. 121 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом, який був не перереєстрований протягом десяти діб з моменту переобладнання (при встановленні ГБО) при обов`язковій його перереєстрації.

27. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати встановленим правилам і нормативам.

28. Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

29. Згідно пункту 33 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 за№ 1388 (далі - порядок), перереєстрація транспортних засобів проводиться в разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або непридатного для користування, зміни їх власників, місця реєстрації або найменування власників - юридичних осіб (крім зміни найменування юридичної особи у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство), місця проживання або прізвища, власного імені, по батькові (за наявності) фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі заміни номерних знаків, отримання чи перезакріплення індивідуальних номерних знаків, зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

30. Відповідно до абзацу 6 пункту 37 порядку власникам переобладнаних транспортних засобів видаються нові свідоцтва про реєстрацію із зазначенням нових ідентифікаційних номерів складових частин або особливостей конструкції, що виникли в результаті змін в ній.

31. Враховуючи викладене, автомобіль позивача підлягає обов`язковій перереєстрації у зв`язку з переобладнанням транспортного засобу з бензину на газобалонне обладнання.

32. Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю пройшов такий контроль.

33. Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані у підрозділах Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

34. Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

35. Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

36. В той же час, в частині другій статті 35 цього Закону визначено, що легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років не підлягають обов`язковому технічному контролю.

37. Відповідно до положень цієї статті обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

38. Буквальний аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

39. На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

40. Виходячи з чого, автомобіль позивача не призначений для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку (відповідних доказів не надано суду), а тому посилання позивача на ту обставину, що поліцейським акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання складено не було, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки складення такого акту не передбачено законодавством України відносно легкових автомобілів.

41. У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

42. Також Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому скороченому провадженні. При цьому Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

43. Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень розгляду у скороченому провадженні не підлягають та навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обов`язковою і має передувати такому розгляду справи.

44. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в Постанові від 19 лютого 2020 року ( № 496/4315/16-а) дійшов висновку, що обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або невчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.

45. Суд наголошує, що зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим статтями 280, 283 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

46. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

47. Так, відповідно до позиції висловленої колегією Верховного Суду України у постанові від 19 лютого 2020 року, винесеній за результатами розгляду справи №524/1284/17, у разі якщо постанова про притягнення до відповідальності за порушення ПДР не містить даних про технічний засіб, яким таке адміністративне правопорушення зафіксоване, то такий відеозапис, не може бути визнано належним доказом у справі.

48. Виходячи з того, судом встановлено, що оскаржувана постанова містить ідентифікаційні дані технічного засобу, яким адміністративне правопорушення зафіксоване та посилання про відеофіксацію.

49. Суд критично ставиться до посилань позивача на ту обставину, що оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення, оскільки зазначено, що до постанови додається відеозапис № Са00069.

50. Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.6 ст.121 КУпАП, інспектор патрульної поліції при винесенні постанови діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень.

51. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

52. Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

53. Положення ст. 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

54. При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

55. Враховуючи вищевикладене відповідачем доведено, що постанова сержанта роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Ізовітою В.Л. серії ЕАН № 4311769, складена 06 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 126 КУпАП є законною, обґрунтованою та належною.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 90, 162, 242-246, 286, 293 КАС України, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух», суд -

У Х В А Л И В:

1.Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення і закриття провадження.

2. Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання його копії.

3. Повний текст рішення складено 16 липня 2021 року.

Суддя О.П. Галич