Справа № 380/10050/20
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року справа №380/10050/20

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Баранська М.Р.,

за участю:

представник позивача Капустинська Н.П.,

пердставник відповідача Палій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Агро Л В Лімітед до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

товариство з обмеженою відповідальністю Агро Л В Лімітед звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків ДПС, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 04.06.2020 № на суму 422 257,09 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 04.06.2020 № на суму 844 514,17 грн.

Ухвалою від 13.11.2020 суд прийняв позовну заяву до рогляду та відкрив загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою від 16.12.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 03.02.2021 суд у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову товариства з обмеженою відповідальністю Агро ЛВ Лімітед до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень без розгляду відмовив. Визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновив такий.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що підставами для нарахування податкових зобов`язань слугували посилання контролюючого органу на неправомірне включення до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених як витрати за простій вагонів згідно Договору з транспортно-експедиційного обслуговування вантажів від 19.06.2019. Проте, висновок контролюючого органу про те, що здійснене відшкодування позивачем вартості простою, за період коли вагони не використовувалися є витратами, які не відносяться до господарської діяльності є безпідставним та передчасним. Простій вагонів неминуче виникає в процесі залізничних перевезень товару, а такий товар товариством транспортувався з метою реалізації та отримання доходу, то витрати за такий простій вагонів були складовою витрат на транспортування та були безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю товариства. Окрім того, щодо висновків про заниження товариством податкових зобов`язання та не складання і не реєстрації в ЄРПН зведеної податкової накладної на суму, вказує, що системний аналіз положень ПК України визначає, що база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайної ціни, якою є договірна ціна, визначена сторонами договору. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» здійснювало реалізацію сільськогосподарської продукції власного виробництва за договірними цінами, які відповідали рівню ринкових цін та не були нижчими рівня звичайних цін, що в свою чергу свідчить про дотримання товариством приписів ПК України.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву. Вказує, що перевіркою встановлено заниження ТОВ «Агро Л В Лімітед» податкових зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 551925 грн та не складено і не зареєстровано зведену податкову накладну на суму ПДВ 551925 грн. Понесені товариством витрати за простій вагонів (понаднормативне прямування) не були визначені умовами договору від 19.06.2019, що підтверджує не понесення їх в межах господарської діяльності. Вказує, що справедлива вартість визначається за ринковою оцінкою та відповідає ціні, за якою відбувалася б звичайна операція продажу активу. Із врахуванням наведеного просить відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача подав відповідь на відзив та додаткові пояснення, згідно яких вказує, що понесені товариством витрати за простій вагонів (понаднормативне прямування) були чітко визначені умовами Договору від 19.06.2019, понесені з метою належного виконання експортних контрактів, що підтверджує понесення їх в межах господарської діяльності. Беручи до уваги усі обставини в сукупності, а саме: договірні (контрактні) ціни на картоплю та середні ціни на картоплю по Львівському регіоні, що склалися на ринку товарів у січні 2020 року вбачається, що ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» здійснювало продаж картоплі та кукурудзи не нижче ринкових цін, а навпаки, зі значним збільшенням, що повністю спростовує висновки податкового органу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши вступне слово представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Офісом Великих платників податків Державної податкової служби України проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Агро ЛВ Лімітед» з питань відповідності формування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. за січень 2020 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 08.05.2020 року № 52/28-10-52-09/34943719, відповідно до якого встановлено порушення:

- підп. 14.1.36 п.14.1 ст.14, п.188.1, п.198.3, п. 198.5 ст. 198, п. 201.1., п. 201.4 Податкового кодексу України, пунктів 11 та 15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 31.12.2015 № 1307 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», в результаті чого ТОВ "Агро ЛВ Лімітед" занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість за січень 2020 року у сумі 844514 грн. що призвело до завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 844514 грн;

- пп. 14.1.36 п.14.1 ст. 14, п. 188.1, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198. п. 201.1, п. 201.4 Податковою кодексу України, пунктів 11 та 15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 31.12.2015 № 1307 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» в результаті чого ТОВ "Агро ЛВ Лімітед" не складено та не зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ 844514,17 грн.

На підставі висновків акта перевірки контролюючий орган прийняв:

- податкове повідомлення-рішення від 04.06.2020 № , відповідно до якого зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 844514 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 04.06.2020 № , відповідно до якого застосовано до ТОВ "Агро ЛВ Лімітед" штраф згідно ст. 120-1 ПК України в сумі 422057,09 грн за .

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями від 04.06.2020 року № , № , ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» подано скаргу до Державної податкової служби України, за наслідками розгляду якої винесено рішення від 21.08.2020 року №26101/6/99-00-06-02-02-06, яким податкові повідомлення-рішення від 04.06.2020 року № та від 04.06.2020 року № залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Відтак , позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами абзацу 1 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Тобто, у податковому обліку понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. І тільки за повної відсутності таких документів, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції), витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування та податковий кредит можуть вважатися не підтвердженими.

За умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (робіт, послуг), яка призвела до об`єктивної зміни складу активів такого платника, придбання такого товару (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, наявності первинних документів, які підтверджують понесені витрати, платник податку має право на віднесення таких витрат до витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, а податку на додану вартість - до складу податкового кредиту.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду в справі № №803/236/15-а.

Як встановлено судом, згідно акту перевірки, контролюючим органом зроблено висновок про те, що ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» отримало послуги з транспортно-експедиційного обслуговування вантажів, на підставі Договору від 19.06.2019 року №312-1 КАИ (з врахуванням Додаткової угоди №1 від 01.10.2019 року). В рамках даного Договору перевезення вантажів, ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» здійснило компенсацію витрат ТОВ «Компанія-Агроінвест» за простій орендованих вагонів на підставі Акту надання послуг №269 від 26.12.2019 року на загальну суму 3 111 550,00 грн., в т.ч. ПДВ 551 925,00 грн. Однак умовами договору передбачено відшкодування витрат лише в тому випадку, коли витрати були понесені з вини замовника.

Таким чином, підставами для нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 551 925,00 грн. слугували посилання контролюючого органу на неправомірне включення до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених як витрати за простій вагонів згідно Договору з транспортно-експедиційного обслуговування вантажів від 19.06.2019 року №312-1 КАИ.

Проте, суд вказує, що сумнівів щодо неналежного оформлення податкової накладної чи щодо факту оплати вартості транспортно-експедиційних послуг та витрат за простій залізничних вагонів, у податкового органу під час перевірки не виникало.

Єдиним аргументом, на який посилаються у акті перевірки контролюючий орган в обґрунтування безпідставності формування товариством податкового кредиту це понесення ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» витрат - компенсація простою залізничних вагонів, що не відносяться до господарської діяльності.

Господарською діяльністю згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Отже, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Тобто, господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку.

З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.

Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості.

При цьому варто виходити з того, якою в тій чи іншій ситуації має бути поведінка добросовісного суб`єкта господарювання, що за звичайних умов ведення господарської діяльності зацікавлений у найбільшому скороченні своїх витрат.

19 червня 2019 року між ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» (Замовник) та ТОВ «Компанія-Агроінвест» (Виконавець) було укладено Договір з транспортно-експедиційного обслуговування №312-1 КАИ (далі по тексту Договір від 19.06.2019 року №312-1 КАИ), на умовах якого Виконавець зобов`язувався надати Замовнику транспортно-експедиторські послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, а також їх завантаженням, розвантаженням та здачею вантажоодержувачу, сертифікацією, митним оформленням і відправкою (отриманням) зернових, олійних та інших вантажів, надалі «Вантаж», з усіх станцій (на всі станції) Укрзалізниці, зазначених Замовником, а також надавати послуги з перевірки кількості і стану вантажів, зважуванню вантажів, визначення якості вантажу (із залученням спеціалізованих лабораторій), відбору зразків, оплаті мит, зборів та інших витрат, пов`язаних з виконанням митних формальностей, отримання сертифікатів, свідоцтв та інших необхідних документів.

Положеннями розділу 3 Договору від 19.06.2019 року № 312-1 КАИ сторонами погоджено договірну ціну за надані/отримані послуги, порядок розрахунків вартості наданих транспортно-експедиційних послуг, а також проведення оплати за такі послуги.

Факт отримання товариством транспортно-експедиційних послуг від ТОВ «Компанія-Агроінвест» щодо перевезення сільськогосподарської продукції впродовж жовтня-листопада 2019 року підтверджується належним чином складеними в двосторонньому порядку актами надання послуг, зокрема: №226 від 02.10.2019 року, №229 від 07.10.2019 року, №232 від 10.10.2019 року, №238 від 31.10.2019 року, №239 від 31.10.2019 року, №240 від 31.10.2019 року, №241 від 31.10.2019 року, №№248 від 27.11.2019 року, №249 від 27.11.2019 року, №250 від 27.11.2019 року, №251 від 27.11.2019 року.

Розрахунки проведені в повному обсязі, що підтверджується виписками по рахунку ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» від 30.08.2019 року, від 30.09.2019 року, 03.10.2019 року, від 25.10.2019 року, від 01.10.2019 року, 31.10.2019 року.

За наслідками наданих послуг, ТОВ «Компанія-Агроінвест» (Виконавцем) складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні (за правилами першої події), зокрема: №1 від 01.10.2019 року, №1 від 05.11.2019 року, №2 від 03.10.2019 року, №3 від 07.11 2019 року, №4 від 12.11.2019 року, №6 від 08.10.2019 року, №9 від 10.10.2019 року, №13 від 15.10.2019 року, №14 від 17.10.2019 року, №15 від 22.10.2019 року, №17 від 25.10.2019 року, №20 від 31.10.2019 року, №33 від 24.09.2019 року, №36 від 26.09.2019 року; розрахунки коригувань до ПН, зокрема: №22 від 27.11.2019 року, №23 від 27.11.2019 року, №33 від 27.11.2019 року, №34 від 27.11.2019 року, №35 від 27.11.2019 року, №36 від 27.11.2019 року.

Таким чином, факт надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажу підтверджується вищенаведеними обставинами в сукупності з належним чином складеними первинними документами (долученими до позовної заяви), що також не ставиться під сумнів та не заперечується податковим органом.

Проте, контролюючий орган зробив висновки проте, що позивач неправомірно включив до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених як витрати за простій вагонів згідно Договору з транспортно-експедиційного обслуговування вантажів від 19.06.2019 року № 312 -1 КАИ.

Так, відповідно до положень п. 5.12 Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 01.10.2019 року до Договору від 19.06.2019 року №312-1 КАИ) «У разі простою залізничних вагонів в Пункті відвантаження (п.4) або Пункті розвантаження, згідно заявці Замовника та залізничній накладній, більше 24 годин з вини Замовника або Пункту розвантаження відповідно, Експедитор має право на відшкодування документально підтверджених збитків понесених починаючи з 25-ї години простою. В разі затримки слідування вагонів на шляху прямування до Пункту розвантаження, який був вказаний Замовником в заявці, з причин неготовності вивантаження вагонів, обмеження переробної спроможності станції примикання Пункту призначення з боку Укрзалізниці, зміна маршруту прямування вагонів, залишення вагонів на підходах до станції призначення, внаслідок зайнятості приймальних колій станції, Експедитор має право на відшкодування наднормативного простою вагонів, в розмірі фактичної кількості вагоноднів, яка перевищує розрахункову. Оплата таких витрат здійснюється Замовником на підставі окремого рахунку, підтвердженого даними дислокації вагонів за звітний період».

В грудні 2019 року на адресу ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» був скерований лист ТОВ «Компанія-Агроінвест» (вих.№1012/01 від 10.12.2019 року) щодо причин затримки в доставці вагонів зі станції Борщів до станції Чорноморськ-порт «експорт». Так, як повідомило ТОВ «Компанія-Агроінвест», в зв`язку із введенням Укрзалізницею тимчасових конвенційних обмежень на відправку зерна на адресу операторів Миколаївського порту, а також Одеського припортового заводу, загалом, обмеження були введені по припортових станціях: Миколаїв-Вантажний (експ.); Жовтнева (експ); Чорноморська (експ. для ОПЗ), доставка та вивантаження вагонів у визначені у заявці Товариства строки виявилася неможливою. Дані обмеження фактично призвели до збільшення кількості днів на шляху прямування до пункту призначення з причин, що не залежали ні від волі Виконавця, ні Замовника. Згідно проведеного розрахунку, вартість компенсаційний витрат за простій вагонів становила 3 311 550,00 грн., в т.ч. ПДВ на суму 551 925,00 грн.

Факт простою вагонів (понад договірного / нормативного використання) підтверджується також наданими позивачем реєстрами, копіями залізничних накладних, та актами приймання-передачі товару згідно вищенаведених експортних контрактів, з яких вбачається дата навантаження та дата розвантаження товару на складі/портовому терміналі покупця, листами-довідками портових терміналів, якими також підтверджено факт надходження та прийняття товару на станції розвантаження в порту, з яких прослідковується дата завантаження та дата розвантаження товару, номер транспортної залізничної накладної та номер залізничного вагону, зокрема: лист-довідка ТОВ «ТІС-Зерно» від 22.07.2020 року №2207/08, довідка ТОВ «М.В. КАРГО» від 23.07.2020 року №2307/03, довідки ТОВ «Спільне підприємство «Рисоіл Термінал» по прийому кукурудзи, довідка ТОВ «Одемара Інтер» по контракту №JGP233300 від 11.10.2019 року.

Системний аналіз даних первинних документів дає підстави стверджувати, що кількість днів прямування вагонів до станції розвантаження перевищує кількість визначену умовами Договору від 19.06.2019 року №312-1 КАИ, що є підставою для компенсації, відповідно до узгоджених сторонами умов п.5.12 Договору. Збільшення кількості днів прямування вагонів до станцій розвантаження було зумовлено зміною плану формування напрямів по Львівській залізниці та введеними АТ «Укрзалізниця» обмеженнями руху залізничного транспорту в напрямку Чорномовського регіону та затримкою вагонів на підходах до припортових станцій Одеського регіону, зокрема по ст. Чорноморська, з підстав введених обмежень по перевезенню вантажним залізничним транспортом з причин «накопичення вагонів».

Факт затримки вагонів на підходах до припортових станцій Одеського регіону підтверджується також наданими ДП «Укрзалізниця» копіями наказів від Департаменту управління рухом вих. №ЦЦО/141 від 26.09.2019 року, №ЦД/128 від 28.10.2019 року, №ЦДЗ-1/64 від 12.11.2019 року вбачається, що по напрямку ст. Чорноморська були введені обмеження перевезень вантажним залізничним транспортом з причин «накопичення вагонів».

Факт зміни плану формування напрямів по Львівській залізниці підтверджується також листом Регіональної філії АТ «Укрзалізниця» від 30.10.2019 року, наданого на запит ТОВ «Компанія-Агроінвест» від 24.10.2019 року №2410-1Н. Згідно листа Регіональної філії АТ «Укрзалізниця»: «Зернові маршрути, завантажені на станціях виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» призначенням на портові станції Регіональної філії «Одеська залізниця», в жовтні 2019 року частково прямували зі відмінним від плану формування маршрутом, а саме: Тернопіль-Красне-Здолбунів-Козятин-Жмеринка і далі на регіональну філію «Одеська залізниця».

На адвокатський запит представника ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» (від 09.09.2020 року №2) ТОВ «Компанія-Агроінвест» підтвердило вищезазначені зміни напрямку руху залізничних вагонів, що призвело до збільшення кількості днів прямування залізничних вагонів, що вплинуло до збільшення терміну оборотності вагонів при навантаження по ст. Борщів Львівської залізниці.

Оцінюючи вищенаведені обставини вбачається, що в результаті незалежних ні від перевізника (ТОВ «Компанія-Агроінвест»), ні від замовника (ТОВ «Агро ЛВ Лімітед») обставин, мало місце збільшення (понад визначених умовами Договору від 19.06.2019 року №312-1 КАИ) кількості днів використання/простою вагонів, витрати за які, за умовами договору, покладено на Замовника.

26 грудня 2019 року ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» та ТОВ «Компанія-Агроінвест» було узгоджено та підписано в двосторонньому порядку Акт надання послуг № 269 на загальну суму 3 311 550,00 грн., в т.ч. ПДВ на суму 551 925,00 грн., що підтверджує факт компенсації товариством вартості простою орендованих вагонів зі станції Борщів до станції Чорноморськ-порт «експорт», що повністю узгоджується з положеннями п.5.12 Договору від 19.06.2019 року №312-1 КАИ.

За наслідками укладення акту надання послуг № 269 від 26.12.2019 року, ТОВ «Компанія-Агроінвест» складено та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну №23 від 26.12.2019 року.

Сума сплаченого податку на додану вартість в розмірі 551 925,00 грн. була включена ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» до складу податкового кредиту за січень 2020 року.

Враховуючи вищезазначене, суд вказує, оскільки простій вагонів неминуче виникає в процесі залізничних перевезень товару, а такий товар Товариством транспортувався з метою реалізації та отримання доходу, то витрати за такий простій вагонів були складовою витрат на транспортування та були безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю товариства, що здійснені за наявності розумної економічної причини (ділової мети).

Відтак, ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» правомірно, у відповідності до приписів пп.«а» п.198.1 ст.198, п.198.3 ст.198 ПКУ, включено до складу податкового кредиту суму сплаченого податку на додану вартість в розмірі 551 925,00 грн, а висновки контролюючого органу щодо заниження податкового зобов`язання є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо висновків про заниження товариством податкових зобов`язання з ПДВ на суму 292 589,17 грн. та не складання і не реєстрації в ЄРПН зведеної податкової накладної на суму ПДВ 292 589,17 грн, суд вказує наступне.

Згідно з висновками акту перевірки, контролюючим органом зроблені висновки про те, що перевіркою встановлено реалізацію продукції нижче справедливої вартості. Відповідно до МСБО саме справедлива вартість відповідає рівню ринкових цін. А відповідно до Податкового кодексу України, ціна, яка відповідає рівню ринкових цін є звичайною ціною. Тобто, справедлива вартість відповідає звичайній ціні. Перелік операцій по яких встановлено заниження наведено у додатку 1 до акту перевірки. Сума заниження бази оподаткування склала 1462945,80 грн, що призвело до заниження податкових зобов`язань у сумі 292 589,17 грн.

База оподаткування, відповідно до п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України, має бути не нижче звичайних цін.

Відповідно до пп.14.1.71 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено ПКУ. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Як визначено приписами пп.14.1.219 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Таким чином, системний аналіз положень Податкового кодексу України визначає, що база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайної ціни, якою є договірна ціна, визначена сторонами договору, а не нижче справедливої, як зазначає податковий орган.

Стверджуючи про продаж товару нижче справедливої вартості, податковий орган мав би довести належними і допустимими доказами той факт, що на момент відвантаження ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» товару (картоплі, кукурудзи) ринкова ціна становила ту ціну, на яку вказує Офіс великих платників податку: картопля продовольча Арізона 6 441 грн; картопля продовольча Воларе 6441 грн; картопля продовольча Мелоді 6 441 грн; картопля чіпсова Арсенал 4 697,035 грн; картопля чіпсова Кібіц 4 721 грн; картопля чіпсова Леді Клер 4 721 грн; картопля некондиційна 3852,8 грн; кукурудза 3 кл. 3 162 грн.

Проте, жодного документального підтвердження податковим органом не надано.

Відповідно до приписів ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, на адвокатський запит представника позивача, Головним управлінням статистики у Львівській області надано інформацію (лист від 16.12.2020 року вих.№13-06/3307/10-20) про середні ціни на картоплю, які склалися від реалізації підприємствами Львівської області за січень 2020 року. Так, середня ціна картоплі на роздрібному ринку Львівського регіону склала 5 004,4 грн. (без ПДВ), кукурудзи 3 631,2 грн. (без ПДВ), при цьому ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» здійснювало постачання картоплі та кукурудзи оптовими партіями, ціни на які, в порівнянні з роздрібними поставками, мали б відрізнятися в сторону зменшення. Крім того, необхідно враховувати сорт та вид картоплі (продовольча/чіпсова/насіннєва), а також клас кукурудзи (перший найвищий, другий клас- середній, третій клас- найнижча якість), що суттєво впливає на ціну товару.

Беручи до уваги усі обставини в сукупності, а саме: договірні (контрактні) ціни на картоплю,кукурудзу та середні ціни на картоплю, кукурудзу по Львівському регіоні, що склалися на ринку товарів у січні 2020 року вбачається, що ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» здійснювало продаж картоплі та кукурудзи не нижче ринкових цін, а навпаки, зі значним збільшенням, що повністю спростовує висновки податкового органу.

Підсумовуючи викладене, в системному аналізі із приписами чинного податкового законодавства, суд вказує, що контролюючим органом безпідставно зроблено висновок щодо заниження товариством податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 844 514,00 грн. та не проведено реєстрації податкових накладних на суму 844 514,00 грн., що є підставою для визнання протиправними та скасування прийнятих податкових повідомлень-рішень від 04.06.2020 року № та №.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем не дотримані. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними таобґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 242 - 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю Агро Л В Лімітед (вул. Січових Стрільців, 43, с. Забужжя, Камянка-Бузький район, Львівська область) до Офісу великих платників податків ДПС (вул. Дегтярівська, 11 Г, м. Київ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 04.06.2020 № на суму 422 257,09 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 04.06.2020 № на суму 844 514,17 грн.

4. Судовий збір в розмірі 19001, 57 грн стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю Агро Л В Лімітед за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 16.07.2021.

Суддя Костецький Н.В.