Справа № 200/6634/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 р. Справа№200/6634/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому порядку) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Донецькій області щодо припинення виплати щомісячних страхових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку з 1 січня 2016 року;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Донецькій області відновити нарахування та виплатити щомісячні грошові суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, 1, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку з 1 січня 2016 року.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що є потерпілим на виробництві та має право на страхові виплати; перебував на обліку в відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Єнакієве Донецької області.

У зв`язку із набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595, якою затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, у населеному пункті, де мешкав позивач, було припинено здійснення повноважень відповідним фондом соціального страхування, а також зупинені до моменту повернення окупованої території під контроль органів державної влади видатки з державного бюджету та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, внаслідок чого був змушений був звернутися із заявою про взяття на облік та виплату страхових виплат до іншого територіального Фонду соціального страхування України.

З грудня 2014 року по січень 2016 року позивач перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати в Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, однак з 1 січня 2016 року виплата належних йому страхових виплат була припинена.

На переконання ОСОБА_1 припинення страхових виплат є порушенням гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності (а.с. 1-3).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 7 червня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також цією ухвалою визначено, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом (а.с. 15-16).

2 липня 2021 року судом отримано від відповідача відзив на позов, в якому управління зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

ОСОБА_1 перебував на постійному обліку в Єнакієвському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, яке з 1 січня 2018 року припинило свою діяльність у зв`язку з реорганізацією робочих органів Фонду.

З 1 грудня 2014 року по 31 грудня 2015 року перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у м. Артемівську як внутрішньо переміщена особа.

Згідно листа УПСЗН Бахмутської міської ради від 2 вересня 2016 року позивачу припинені щомісячні страхові виплати з 1 січня 2016 року у зв`язку із закінченням довідки внутрішньо переміщеної особи.

Зауважено, що у період з 1 січня 2016 року ОСОБА_1 не звертався до органів Управління виконавчої дирекції Фонду за продовженням страхових виплат, тому страхові виплати за зазначений період йому не нараховувались, отже відсутня будь-яка заборгованість за даний період перед позивачем.

Відповідач вважає, що діяв в порядку та у спосіб, встановлений діючим законодавством.

Ухвалою суду від 12 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування у позивача додаткових доказів по справі.

У зв`язку зі знаходженням судді Волгіної Н.П. у відпустці з 23 червня 2021 року по 9 липня 2021 року, суд розглядає справу після виходу судді з відпустки.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , має інвалідність ІІІ групи у зв`язку із випадком профзахворювання, є внутрішньо переміщеною особою (а.с. 4-9).

Відповідач, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, , місце знаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи буд. 5, у спірних правовідносинах здійснює публічно-владні управлінські функції, є належним відповідачем у справі (а.с. 12, 20).

Як встановлено судом, позивачеві встановлена стійка втрата професійної працездатності 40% та 3 група інвалідності безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10 ААА№ 042649 від 19 січня 2012 року (а.с. 11).

До червня 2014 року позивач перебував на постійному обліку в Єнакієвському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, яке юридично з 1 січня 2018 року припинило свою діяльність у зв`язку з реорганізацією робочих органів Фонду (а.с. 12).

Відповідно до довідки № від 8 грудня 2014 року позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу, із фактичним місцем проживання: АДРЕСА_3 (а.с. 29).

У грудні 2014 року позивач звернувся із заявою про продовження страхових виплат до відділення дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у м. Артемівську (м. Бахмут), яким був взятий на облік.

З 1 грудня 2014 року по 31 грудня 2015 року перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у м. Артемівську (Бахмутському міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області) як внутрішньо переміщена особа. Крім поточних виплат позивачу була сплачена заборгованість за період з травня 2014 року по листопад 2014 року (а.с. 22-23, 25).

Листом Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 2 вересня 2016 року за № 12/2591 відповідачу направлено список осіб із зазначенням дії їхніх довідок про статус внутрішньо переміщених осіб, серед яких містяться відомості і про ОСОБА_1 «довідка скасована» (а.с. 27-28).

Суд зазначає, що доказів на підтвердження скасування довідки № від 8 грудня 2014 року про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщену особу суду не надано.

Але як вбачається зі змісту цієї довідки строк її дії до 8 грудня 2015 року (а.с. 29).

Постановою Відділення ВД ФССНВВП у м. Артемівську від 5 вересня 2016 року № 0503/19758/19758/17 позивачу припинено виплату щомісячної страхової суми з 1 січня 2016 року, підстава припинення: лист УПСЗН Бахмутської міської ради від 2 вересня 2016 року № 12/2591 (а.с. 26).

З 1 січня 2016 року страхові виплати позивачу не нараховуються та не сплачуються (а.с. 25).

Згідно довідки № від 27 листопада 2017 року позивач взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за місцем проживання у м. Дружківка Донецької області (а.с. 8).

Як встановлено судом, у період з 1 січня 2016 року позивач до структурних підрозділів Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України із заявою про поновлення виплат не звертався.

У травні 2021 року позивач звернувся на гарячу лінію Фонду соціального страхування України Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з питань щодо заборгованості та поновлення виплат, і відповідь на яке отримав відповідь, де відповідачем зазначено, що припинення виплат відбулось у зв`язку із припиненням дії довідки ВПО, а для продовження отримання виплат він має особисто звернутись до будь-якого з відділень Фонду в Донецькій області та надати заяву, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, паспорт та інше. Також у листі зазначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, будуть виплачені за умови прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку (а.с. 23, 12-13).

Вважаючи, що припинення виплати страхових щомісячних сум було неправомірним і що відповідач має вчинити дії щодо поновлення йому цих виплат, а також щодо виплати заборгованості зі страхових виплат за період з 1 січня 2016 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV, Закон України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування").

Розділом V Закону № 1105-XIV врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Статтею 36 Закону №1105-XIVвизначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV).

Згідно п. 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-ХІV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб") внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

За приписами ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. […]. Особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону №1105-ХІVбезпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Суд зазначає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Суд звертає увагу, що реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382-IV), не може позбавляти його права на отримання страхових виплат. Отримання позивачем страхових виплат не може фактично ставитись в залежність від місця проживання особи, прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати заборгованості.

Відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права, або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону, не звужуючи прицьому обсяг конституційних прав та свобод особи.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 1ст. 46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини "Пічкур проти України" виплата соціальних платежів сама по собі не може ставити осіб, які проживають у різних країнах, у відносно схоже становище, оскільки будь-яка система соціального забезпечення, включаючи пенсійне забезпечення, у першу чергу створена для забезпечення певних мінімальних стандартів рівня життя осіб, що проживають у відповідній країні, та обслуговування їхніх потреб. Більше того, важко зробити якесь правильне порівняння між пенсіонерами, що проживають у відповідній країні, та тими, які проживають в іншому місці, через низку економічних та соціальних відмінностей, що застосовуються залежно від країни.

Практикою Суду встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

За приписами ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Керуючись ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як встановлено судом, постановою Відділення ВД ФССНВВП у м. Артемівську від 5 вересня 2016 року № 0503/19758/19758/17 позивачу припинено виплату щомісячної страхової суми з 1 січня 2016 року, зазначена нормативна підстава припинення: ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування», фактична підстава - лист УПСЗН Бахмутської міської ради від 2 вересня 2016 року № 12/2591 (у зв`язку із закінченням терміну дії довідки ВПО (а.с. 21).

Беручи до уваги наведені вище нормативно-правові приписи, а також практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що постанова Відділення ВД ФССНВ у м. Артемівську від 5 вересня 2016 року про припинення щомісячної страхової виплати позивачу з 1 січня 2016 року - є протиправною.

На переконання суду саме прийняття цієї постанови створило порушення прав позивача, а тому належним способом захисту у даному випадку має бути визнання цієї постанови протиправною та її скасування.

У зв`язку із наведеним вище, беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, відповідно до яких суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати цю постанову протиправною та скасувати її.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати щомісячних страхових позивачу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIVстрахові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Як вбачається з довідки медико-соціальної експертної комісії серія ДОН-05 № 005103від 20 листопада 2006 року позивачеві встановлена стійка втрата працездатності безстроково (а.с. 7).

Отже, страхові виплати, призначені позивачу у зв`язку із втратою працездатності внаслідок профзахворювання, мали сплачуватись останньому безстроково.

Враховуючи висновок суду щодо протиправності постанови Відділення ВД ФССНВ у м. Артемівську Донецької області від 5 вересня 2016 року № 0503/19758/19758/17 про припинення щомісячної страхової виплати позивачу з 1 січня 2016 року, беручи до уваги приписи ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV, страхові виплати за період з 1 січня 2016 року підлягають нарахуванню позивачеві та виплаті.

Згідно з ч.ч. 4 та 7ст. 47 Закону № 1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України "Про оплату праці".

Як вже зазначалось судом, пунктом 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-ХІV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 365 8 червня 2016 року було затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок № 365), до якого постановою Кабінету Міністрів Українивід 25 квітня 2018 року № 335 були внесені зміни.

Серед іншого пункт 15 зазначеного Порядку викладений в такій редакції:

"15. Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.".

Вказані зміни набули чинності 12 травня 2018 року.

Таким чином, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період (заборгованість за минулі періоди), обліковуються в органі, що з д і й с н ю є соціальні виплати.

В межах спірних правовідносин робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, якій з д і й с н ю є соціальні виплати (страхові виплати) позивачу, є Бахмутське міське відділення Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-ХІV передбачено, що особливості надання соціальних послуг та виплат за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам визначаються Кабінетом Міністрів України, тобто, який відповідно до ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 року № 794-VIIє вищим органом у системі органів виконавчої влади.

І у постанові Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (абз. 1 п. 1), і у постанові Кабінету Міністрів України № 365, якою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (п. 15) зазначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати […].

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2019 року № 640/18720/18, яке набуло чинності 12 липня 2019 року, визнано протиправними та не чинними підпункт 2 п. 1, підпункт 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25 квітня 2018 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365», але лише в частині, що стосується сум невиплачених п е н с і й.

Отже, саме в органі, що здійснює соціальні (страхові) виплати має обліковуватись заборгованість громадян із соціальних (страхових) виплат Фонду за минулі періоди.

Як наслідок, позивач має право на поновлення виплат страхових виплат та на отримання заборгованості зі страхових виплат за період з 1 січня 2016 року по день поновлення поточних виплат.

Разом із цим суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2016 року № 167 були внесені зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України, в тому числі:

1. У постанові Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам пункт 1 викладено в новій редакції, відповідно до якої виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому, з компенсацією витрат за надання таких послуг, передбачених укладеним відповідно до пункту 3 цієї постанови тристороннім договором; починаючи з 1 липня 2016 р. виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, довічних державних стипендій за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України;

2. У Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 Про заходи щодо виконання статті 3 Указу Президента України від 4 липня 1998 року № 734, викладено пункт 27 Порядку в наступній редакції: «Уповноважені банки за письмовими запитами органів Пенсійного фонду, органів праці та соціального захисту населення і Мінфіну зобов`язані подавати інформацію про зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки одержувачів та про їх закриття. Обмін інформацією між Мінфіном та АТ Ощадбанк щодо здійснення пенсійних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюється на підставі укладеного між Мінфіном та АТ Ощадбанк договору про взаємодію».

Також пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 14 березня 2016 року № 167 доручено Публічному акціонерному товариству Державний ощадний банк України забезпечити до 1 липня 2016 року відкриття поточних рахунків та видачу платіжних карток за зверненням відповідно до абзацу другого пункту 1 цієї постанови внутрішньо переміщених осіб, які не обслуговуються в публічному акціонерному товаристві Державний ощадний банк України, і не пізніше ніж з 1 серпня 2016 року розпочати за зверненням клієнтів за власний рахунок виготовлення та обмін існуючих платіжних карток на платіжні картки, які одночасно є пенсійним посвідченням, із зазначенням графічної та електронної інформації про власника та його електронного цифрового підпису.

Отже, починаючи з 1 липни 2016 року виплата фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Суд зауважує, що постанова Кабінету Міністрів України № 167 було оскаржено в судовому порядку в частині приписів «починаючи з 1 липня 2016 р. виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, довічних державних стипендій за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2017 року у справі № 826/11272/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року, суд відмовив у задоволенні позовних вимог.

За наслідками касаційного перегляду (постанова від 25 вересня 2018 року) Верховний Суд залишив без змін зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанції та зазначив, що у справі № 826/11272/16 зазначено, що Кабінет Міністрів України, приймаючи оспорюванні зміни до Постанови № 637, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки будь-яких обмежень прав громадян, зокрема, вільно переміщених осіб, пов`язаних із соціальними виплатами, не встановлено, також не вбачається також і не відповідність вказаної постанови вимогам Конституції України.

Проаналізувавши наведене вище суд дійшов висновку, що наявність у особи банківського рахунку, відкритого в AT Державний ощадний банк України, станом на час розгляду справи є обов`язковою умовою для здійснення виплати щмісячних страхових виплат цій особі з боку органів соціального захисту (в тому числі відділеннями Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач звертався до органів (відділень) Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із документами, підтверджуючими відкриття ОСОБА_1 відповідного рахунку в AT Державний ощадний банк України.

Враховуючи встановлені судом обставини позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість зі страхових виплат за період з 1 січня 2016 року та поновити поточну виплату щомісячних страхових сум - задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивач є звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 12, 72-78, 90, 94, 139, 205, 244-246, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділення ВД ФССНВВП у м. Артемівську від 5 вересня 2016 року № 0503/19758/19758/17 про припинення виплати ОСОБА_1 щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, з 1 січня 2016 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснити нарахування ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат, що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, з 1 січня 2016 року та продовжити здійснювати поточні нарахування щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 .

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна