Справа № 274/2511/21
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 274/2511/21

Головуючий у 1-й інстанції: Вдовиченко Т.М.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

15 липня 2021 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А.

за участю:

секретаря судового засідання: Москалюк Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 1 роти УПП у Вінницькій області сержанта поліції Кирилової Катерини Олександрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

15.02.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 1 роти УПП у Вінницькій області сержанта поліції Кирилової К.О. про скасування постанови серії ЕАН № 4007811 від 02.04.2021 у справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.4 КУпАП, за порушення п.12.4 Правил дорожнього руху.

Ухвалою судді від 20.04.2021 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 травня 2021 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, в порушення вимог КАС ухвалив рішення, обґрунтовуючи висновки неналежними доказами.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4007811 від 02.04.2021 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягненню за ч.4 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1700 грн.

Копія постанови вручена під підпис та отримана особисто ОСОБА_1 .

Як встановлено судом, інспектором 1 батальйону 1 роти УПП у Вінницькій області сержантом поліції Кириловою К.О. 02.04.2021 було винесено постанову серії ЕАН № 4007811 у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої 02.04.2021 о 09 годині 55 хвилин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки VOLKSWAGEN ARTEON, д.н.з. НОМЕР_1 у населеному пункті м. Калинівка рухався зі швидкістю 101 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості на 51 км/год, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Зазначені обставини відповідач підтвердив відеозаписом з приладу ТruCam, роздруківкою фото із зазначеного приладу, де зазначено транспортний засіб, швидкість руху, місце правопорушення.

Не погоджуючись з цією постановою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що докази, які наявні в матеріалах справи, підтверджують факт порушення позивачем Правил дорожнього руху України, які зафіксовані лазерним вимірювачем Trucam LTI 20/20 TC 000542, тому, працівником поліції, як уповноваженою особою Національної поліції, було правомірно винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП України. За висновком суду постанова є законною та не підлягає скасуванню.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком, з огляду на наступні обставини.

Згідно ст.122 ч.4 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Крім цього, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до пп. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 20 травня 2020 року у справа №524/5741/16-а).

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідач вважав доведеними обставини вчинення ОСОБА_1 порушення п.12.4 ПДР.

Колегія суддів проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, зокрема долучену до матеріалів справи представником відповідача роздруківку з лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000542(а.с.42) та диск з відеозаписом зазначеного пристрою (а.с. 54), встановила, що з даних доказів неможливо ідентифікувати марку транспортного засобу, що перевищив встановлені ПДР України обмеження та його державний номерний знак.

Поряд з цим, жодні інші докази, які б підтверджували вину позивача в матеріалах справи відсутні.

Частиною 1 та 2 статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зважаючи на ці обставини, фотографії додані до постанови про адміністративне правопорушення та долучені до матеріалів справи в силу вимог частини 1 статті 73 КАС України не є належним доказом по справі, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування.

Крім того, виходячи з правової норми, яка міститься в статті 283 КАС України, наданий до відзиву на позов відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху відеозапис, не може вважатися належними доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії ЕАН № 4007811 від 02.04.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на те, що до постанови додається відеозапис події.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу і на таке.

Відповідно до ч.9 ст.79 КАС України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи.

Отже, можливість взяття судом до уваги поданих сторонами доказів безпосередньо залежить від виконання ними обов`язку з їх надсилання (надання) іншим учасникам справи, крім випадків, передбачених ч. 9 ст. 79 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, поданий представником до відзиву на позов відеозапис позивачу не надісланий , про що прямо зазначено у додатку до відзиву.

Отже, відеозапис не міг бути врахований судом першої інстанції в якості доказу, адже поданий з порушенням вимог ч. 9 ст. 79 КАС України без направлення його копії іншим учасникам справи.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Так, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, у даному спорі саме відповідач має довести правомірність та законність прийнятого рішення.

Водночас, стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, а тому постанова серії ЕАН № 4007811 від 02.04.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що судом першої інстанції помилкового розглянуто дану справу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності регламентовано статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Статтею 271 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливості проголошення та вручення судових рішень в окремих категоріях адміністративних справ, у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 289 цього Кодексу, де зазначено, що суд проголошує повне судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, негайно після виходу суду з нарадчої кімнати публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, частиною 4 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Отже, зазначена категорія справ повинна розглядатися судом за правилами загального позовного провадження з викликом в судове засідання учасників справи.

Разом з тим, суд першої інстанції розглянув спір без виклику сторін в судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження .

Таке порушення є суттєвим .

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приписами пункту 7 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо: суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про задоволення адміністративного позову з викладених мотивів.

Враховуючи те, що по суті розгляду вказаної справи позовні вимоги позивача задоволено, то відповідно до ст.139 КАС України із відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1135,00 (одна тисяча сто тридцять п`ять ) грн., сплачений згідно з квитанціями :

- №60 від 12 квітня 2021 року на суму 454,00 грн. (за звернення до суду з позовом);

-№54 від 03.06.21 р. на суму 681,00 грн. ( за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 травня 2021 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати винесену інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержантом поліції Кириловою К.О. постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4007811 від 02 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП за порушення п.12.4 Правил дорожнього руху.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції (м.Вінниця, вул.Ботанічна,24 МФО 820172 в Держказначейській службі України м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за звернення до суду з позовом та подання апеляційної скарги у справі № 274/2511/21 1135,00 (одну тисячу сто тридцять п`ять) грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 липня 2021 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.