Справа № Н/851/29/20
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 р.Справа № Н/851/29/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2016, постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 по справі № 818/474/16

за позовом ОСОБА_1

до Апеляційного суду Сумської області

третя особа Державна судова адміністрація України

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- зобов`язати Апеляційний суд Сумської області нарахувати та виплатити йому недораховані грошові кошти суддівської винагороди у 2015 році: за січень - в сумі 9311,61 грн., за лютий - в сумі 13276,20 грн., за березень - в сумі 13276,20 грн., за травень - в сумі 5359,20 грн., за червень - в сумі 10718,40 грн., за липень - в сумі 10718,40 грн. та провести відрахування податків з кожної суми;

- зобов`язати Апеляційний суд Сумської області нарахувати йому вихідну неоподатковану допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою в сумі 258057,70 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2016 позов задоволено частково.

Стягнуто з Апеляційного суду Сумської області на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні в сумі 258057,70 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу Апеляційного суду Сумської області задоволено частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2016 по справі № 818/474/16 скасовано в частині стягнення з Апеляційного суду Сумської області на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні в сумі 258057,70 грн.

Прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

18.05.2020 ОСОБА_1 подав заяву про перегляд за виключними обставинами вказаних судових рішень.

Заява вмотивована тим, що 15.04.2020 Конституційний Суд України ухвалив рішення у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 № 1166-VII та визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 № 1166-VII. З Рішення Конституційного Суду України вбачається, що Законом № 1166, який набрав чинності з 1 квітня 2014, із Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453 було незаконно виключено статтю 136, що передбачала право суддів, який вийшов у відставку, на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, тому наявні підстави для перегляду судових рішень по справі № 818/474/16 за виключними обставинами.

Державна судова адміністрація України (далі - третя особа) подала до суду відзив на заяву про перегляд постанови за виключними обставинами, в якому просила відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 та залишити без змін постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 по справі № 818/474/16.

Апеляційний суд Сумської області (далі - відповідач) не надав відзив на заяву.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020 зупинено провадження у справі № Н/851/29/20 до набрання чинності рішенням Верховного Суду у адміністративній справі № 808/1628/18.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2021 поновлено провадження у справі № Н/851/29/20 за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2016, постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 по справі № 818/474/16.

На підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України заява розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши заяву, дослідивши докази по справі, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 за № 2136-VIII (далі - Закон № 2136-VIII) до повноважень Суду належить, зокрема, вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів України та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Статтею 91 Закону № 2136-VIII передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною 1 ст. 136 Закону № 2453-VI (до 01 квітня 2014 року) передбачалося, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

У подальшому, ст. 136 Закону № 2453-VI виключена відповідно до положень підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 за № 1166-VII (далі по тексту - Закон № 1166-VII).

Рішенням Конституційного Суду України від 15.04.2020 за № 2-р (ІІ)/2020 у справі № 3-311/2018 (4182/18, 4632/19, 5755/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону № 1166-VII, яким виключено статтю 136 Закону № 2453-VI.

Частиною 2 ст. 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Колегія суддів зауважує, що Конституційний Суд України у Рішенні від 24 грудня 1997 року № 8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій) зазначив, що частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України від 08.12.2004 за № 2222-IV «Про внесення змін до Конституції України» (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, за змістом ст. 152 Конституції України рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Конституційний Суд України» до повноважень Суду належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів України та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

У пункті 2 резолютивної частині Рішення від 15 квітня 2020 року № 2-р(ІІ)/2020 Конституційним Судом України вирішено, що положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України № 1166-VII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, дія підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону № 1166-VII втратила чинність з 15.04.2020.

За таких обставин, Рішення Конституційного Суду України від 15.04.2020 № 2-р(ІІ)/2020 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у цій справі виникли до прийняття такого рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Зазначеної позиції щодо оцінки як виключної обставини рішень Конституційного Суду України дотримується Верховний Суд у постановах від 23 січня 2019 року у справі № 820/2462/17, від 25 липня 2019 року у справі № 804/3790/17, від 23 грудня 2019 року в справі № 814/1274/17, від 30 квітня 2020 року в справі № 826/15692/16, від 12 серпня 2020 року в справі № 826/18177/15.

Крім того, 19.02.2021 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі № 808/1628/18, в якій наголосив, що положення п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Так, словосполучення ще не виконане, яке вживається у п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також розширеного тлумачення, про яке зазначено в ухвалі Верховного Суду від 14 травня 2020 року, якою справу № 808/1628/18 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 10.03.2021 у справі № 826/28067/15.

Проте, у даному випадку, рішення суду не може вважатись невиконаним у контексті приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, оскільки рішення суду, що набрало законної сили (постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 у справі № 818/747/16), яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Отже, з урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для перегляду та скасування за виключними обставинами, визначеними п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, постанови Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2016, постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 по справі № 818/474/16, а тому заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами судових рішень по справі № 818/474/16 не підлягає задоволенню.

Наведені в заяві ОСОБА_1 доводи є необґрунтованими та такими, що не впливають на вирішення справи.

Частиною 1 ст. 369 КАС України визначено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 248, 321, 324, п. 1 ч. 4 ст. 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Сумського окружного адміністративного суду від 19.07.2016, постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 по справі № 818/474/16 - залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 по справі № 818/474/16 - залишити в силі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Катунов В.В. Бершов Г.Є.