Справа № 580/3818/21
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року справа № 580/3818/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ЗВЕНИГОРОДСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

10.06.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) до ЗВЕНИГОРОДСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (20202, Черкаська обл., Звенигородський р-н, місто Звенигородка, пр.Шевченка, будинок 63; ) (далі - відповідач) про:

визнання незаконним і скасування рішення від 07.05.2021 №8-26 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою та затвердження документації із землеустрою»;

зобов`язання відповідача на найближчому пленарному засіданні розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_2 ) відповідно до викопіювання з плану м.Звенигородки з позначкою маркером.

В обґрунтування зазначено, що відповідач прийняв спірне рішення про відмову у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою з підстави, яка не передбачена положеннями ст.118 Земельного кодексу України та з пропуском, встановленого законодавством строку для розгляду відповідної заяви.

Ухвалою суду від 15.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 КАС України за правилами спрощеного провадження. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву, повідомлено про строки для надання клопотань про розгляд справи з викликом у судове засідання.

08.07.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Стверджує, що розглянув заяву позивача та прийняв спірне рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, оскільки відповідно до графічних матеріалів, доданих до заяви позивача, на ній знаходиться нерухоме майно, на яке відсутні право установчі документи. Позивач наводить неправдиву інформацію, позаяк до позовної заяви додано додаток №3, який не відповідає графічному матеріалу, поданому до заяви від 06.04.2021, зареєстрованої за №Г-493/09-05.

08.07.2021 та 09.07.2021 від позивача до суду надійшли заперечення на відзив, в яких зазначила, що користується вказаною земельною ділянкою майже 30 років, оскільки отримала її для індивідуального будівництва згідно з рішенням Звенигородської міської ради народних депутатів від 20.12.1994 №2 «Про передачу у власність та надання в користування земельних ділянок». Стверджує, що починаючи з 20.12.1994 відкрито та безперервно користується вказаною земельною ділянкою, здійснює її обробіток та догляд. Вважає, що набула права власності на земельну ділянку за набувальною давністю з підстав, передбачених ст.344 Цивільного кодексу України, ст.119 Земельного кодексу України. Вказує, що відповідач надав сфальшовані графічні матеріали.

Всі подані сторонами документи долучені до матеріалів адміністративної справи.

Оскільки обґрунтовані заяви про розгляд справи з викликом сторін у судове засідання суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити в справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив справу розглянути правилами спрощеного провадження без такого виклику (у письмовому провадженні) на підставі письмових доказів.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до довідки Відділу Держкомзему у Звенигородському районі Черкаської області від 29.08.4 №1437/02-20 відведення земельної ділянки у власність позивачу, що розміщується за адресою: АДРЕСА_3 ,- планувалося провести за рахунок:

категорія земель - житлової та громадської забудови;

рядок згідно форми 6-зем. - 96 (землі не надані у власність та постійне користування в межах н.п.);

графа згідно форми 6-зем - 43 (землі громадського призначення);

адмінтериторія - землі Звенигородської міської ради.

Після відведення земельна ділянка буде належати до:

категорія земель - житлової та громадської забудови;

рядок згідно форми 6-зем. - 22. (присадибні ділянки);

графа згідно форми 6-зем - 35. (житловою забудовою: одно і двоповерховою);

адмінтериторія - землі Звенигородської міської ради.

Довідкою відповідача від 25.04.2012 №335 підтверджується, що за позивачем відповідно до викопіювання забудованого кварталу рахується 1000 кв.м, у т.ч. рілля - 1000 кв.м., під будівлями - 0000 кв.м., під подвір`ям - 0000 кв.м., під багаторічними насадженнями - 000 кв.м. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Довідка видана для пред`явлення в Звенигородський районний центр державного земельного кадастру для оформлення технічної документації щодо видачі державного акту.

Архівним витягом архівного сектору Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області від 09.10.2018 №131/04-03 підтверджується, що рішенням Звенигородської міської ради народних депутатів (ІІ сесії ХХІІ скликання) від 20.12.1994 №2-22 «Про передачу у власність та надання в користування земельних ділянок» позивачу надано земельну ділянку для індивідуального будівництва, площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_3 .

06.12.2019 відповідач (на 45 сесії 7 скликання) прийняв рішення №45-47/VII «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 », яким вирішив зарезервувати за позивачем земельну ділянку, орієнтовною площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (код 02.01.КВЦПЗ), розташовану між земельними ділянками з кадастровими номерами: :01:001:0304, :01:001:1950, :01:001:1912, - до виготовлення відповідачем плану зонування та запропоновано заявниці розробити детальний план території.

Позивач 05.04.2021 звернулася заявою до відповідача (вх.від 06.04.2021), в якій просила розглянути питання щодо надання дозволу на розроблення документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,10 га із земель, що знаходяться в її користуванні відповідно до рішення Звенигородської міської ради народних депутатів від 20.12.1994 №2-22 та рішення відповідача від 06.12.2019 №45-47/VII. Земельна ділянка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Зазначила, що право на безоплатну приватизацію за вказаним цільовим призначенням не використала.

До заяви додала копію паспорту та ідентифікаційного номеру на 1 арк., графічні матеріали (викопіювання з карти міста із місцем розташування земельної ділянки) на 1 арк., рішення сесії відповідача від 06.12.2019 №45-47/VII.

Листом від 09.09.2019 №7525-2 відповідач повідомив, що Управління земельних ресурсів та землеустрою департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради на її звернення підготовило відповідний проект рішення. Враховуючи регламент роботи відповідача, затверджений рішенням міської ради від 24.12.2015 №2-18, проект рішення буде надано до відділу з питань роботи ради та розглянуто на засіданні сесії відповідача із земельних питань. Додатково повідомив, що всі проекти рішень ради опубліковані на її офіційному сайті.

Рішенням від 07.05.2021 №8-26 "Про відмову у наданні дозволу виготовлення документації із землеустрою та затвердження документації із землеустрою", підписаного секретарем міської ради В. Низенком, у задоволені заяви позивача відмовлено у зв`язку з ти, що відповідно поданих графічних матеріалів, які додані до заяви, знаходиться нерухоме майно, на яке відсутні правоустановчі документи (далі - спірне рішення).

Того ж дня відповідач прийняв рішення №8-34, яким надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (код КВЦПЗ 02.01) громадянину ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_4 (між №1 та №3), - орієнтовною площею 0,1000 га. Вказав, що зазначеному громадянину необхідно заключити договір з ліцензованою землевпорядною організацією щодо розробки вказаного вище проекту землеустрою.

Тому позивач звернувся з позовом до суду.

Суд врахував, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 16.07.2020 №2768-III (далі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до п.б ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України).

У ст.121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

З огляду на це позивач має право на набуття права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд не більше 0,10га.

Частинами 1, 2 ст.116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. При цьому, підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

Згідно зі ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;

є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Суд врахував, що земельна ділянка, щодо якої позивач звернулася до відповідача, перебуває у її користуванні, що підтверджується рішеннями від 20.' 12.1994 та від 06.12.2019.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені в ст.122 ЗК України.

Зокрема, частина перша передбачає, щосільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частина 5 ст.122 ЗК України встановлює, що обласні державні адміністраціїна їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Згідно з ч.2 ст.118 ЗК України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Частина 4 вказаної статті встановлю, що відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Згідно з ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, особи, які бажають отримати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, подають зазначений вище пакет документів.

Суд врахував, що позивач дотрималася вказаної вище норми Закону.

У ч.7 ст.118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац 1 ч.7 ст.118 ЗК України).

Проаналізувавши вказані норми в сукупності, суд дійшов висновку, що суб`єкт владних повноважень наділений правом надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою та зобов`язаний врахувати місцезнаходження, межі інших суміжних землекористувачів під час оцінки заявленого орієнтовного розміру бажаної заявником земельної ділянки.

Вимоги до методології зазначення особою бажаного місця розташування земельної ділянки нормативно не встановлено.

Відповідно до ст.1 Закону України від 07 липня 2011 року №3613-VI "Про Державний земельний кадастр" (далі - Закон №3613-VI) державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Кадастрова карта (план) - графічне зображення, що містить відомості про об`єкти Державного земельного кадастру.

Частиною п`ятою ст.5 Закону №3613-VI визначено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Відповідно до положень ч.ч.1, 8 ст.9 вказаного Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення).

Частиною першою ст.15 Закону №3613-VI передбачено, що до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Суд врахував, що позивач подала відповідачу необхідні документи, у т.ч. графічні матеріали (викопіювання з карти міста) з нанесенням бажаного місця розташування земельної ділянки. Подані графічні матеріали відображають інформацію, яка дає можливість ідентифікувати бажану земельну ділянку на місцевості, та містить площу бажаної земельної ділянки. Докази перебування її у власності інших осіб відсутні.

На підставі ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 1, 2 ст.59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Проаналізувавши ч.7 ст.118 ЗК України, п.34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР суд дійшов висновку, що питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою тощо відповідач має вирішувати за наслідками розгляду відповідного клопотання на пленарному засіданні.

Суд встановив, що відповідач дотримався вказаних норм законодавства, розглянувши заяву позивача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на пленарному засіданні.

Для вирішення спору суд також врахував правову позицію ВС, викладену у постанові від 19.06.2018 у справі №803/1183/17 (провадження №К/9901/49708/18). ВС зазначив, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Отже, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинна бути мотивованою.

Викладена у спірному рішення підстава щодо знаходження нерухомого майна, на яке відсутні правоустановчі документи не входить до вичерпного переліку підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, передбаченого ст.118 ЗК України.

Факт надання відповідного дозволу іншій фізичній особі не є перешкодою для надання такого дозволу іншій особі, позаяк чинне законодавство таких підстав не передбачає. Крім того, отримання особою дозволу на виготовлення проекту землеустрою не надає гарантій подальшої передачі її у власність.

Відповідач не довів, що у спірних правовідносинах діяв з дотриманням меж і способу дій, визначених законом.

Отже, спірне рішення не відповідає критерію обґрунтованості та законності. Тому наявні правові підстави для визнання його протиправним і скасування.

На підставі абз.2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Дотримуючись завдання адміністративного судочинства, визначеного в ст.2 КАС України, зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що належним і ефективним способом повного захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути в установленому законом порядку (порядку, межах, спосіб і строки) на найближчому пленарному засіданні заяву позивача від 05.04.2021 (вх.від 06.04.2021) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_2 )- відповідно до викопіювання з плану м.Звенигородки з позначкою маркером, та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Тобто, позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 08.06.2021 №56342170 в сумі 908,00грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення ЗВЕНИГОРОДСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ від 07.05.2021 №8-26 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою та затвердження документації із землеустрою».

Зобов`язати ЗВЕНИГОРОДСЬКУ МІСЬКУ РАДУ (20202, Черкаська обл., Звенигородський р-н, місто Звенигородка, пр.Шевченка, будинок 63; ) на найближчому пленарному засіданні повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 05.04.2021 (вх.від 06.04.2021) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_2 ),- відповідно до викопіювання з плану м.Звенигородки з позначкою маркером та прийняти в порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, з урахуванням висновків суду обгрунтоване рішення.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ЗВЕНИГОРОДСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (20202, Черкаська обл., Звенигородський р-н, місто Звенигородка, пр.Шевченка, будинок 63; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в сумі 908,00грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 20.07.2021.