Справа № 540/1610/21
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1610/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Капітоновій А.Ф., за участю представника позивача Кермача А.І., представника відповідача Бондар І.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №004200706 від 21.10.2020 та зобов`язати відповідача внести зміни до облікових даних платника податків ФОП ОСОБА_1 щодо скасування податкового повідомлення - рішення від 21.10.2020 № 004200706.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача не було підстав для проведення фактичної перевірки, також посилається на порушення порядку проведення перевірки, крім того не погодившись з нарахованими штрафними санкціями за наслідками фактичної перевірки позивач 10.12.2020 подав скаргу до Державної податкової служби України. Рішенням від 18.02.2021 року № 3858/6/99-00-06-03-02-06 скаргу залишено без задоволення. Відповідно до ст.56 ПК України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Оскільки відповідачем порушено строки розгляду скарги, позивач вважає, що скарга повністю задоволена на користь платника податків, а податкове повідомлення-рішення № 004200706 від 21.10.2020 підлягає скасуванню.

Ухвалою від 19.04.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 13.05.2021 року.

Ухвалою від 13.05.2021 року судом вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, замінено відповідача по справі з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі () на правонаступника Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (код ЄДРПОУ ВП 43995495) та призначено підготовче засідання на 17.06.2021 року.

Ухвалою від 17.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 06.07.2021 року.

В судовому засідання представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, з підстав викладених у відзиві. В задоволенні позовних вимог просила відмовити.

В судовому засіданні 07.07.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників сторін, судом встановлено, що 30.09.2020 року Головним управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіки Крим та м.Севастополі проведена фактична перевірка торгової точки АЗС, що розташоване за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с.Новософіївка, яка належить ФОП ОСОБА_2 .

За результатами перевірки складений акт №0379/21/22/РРО/ НОМЕР_1 від 01.10.2020 року, яким встановлено порушення: здійснення роздрібної торгівлі без придбання відповідної ліцензії, а саме відповідно до бази даних ГУ ДПС 01.07.2019 року ФОП ОСОБА_1 реалізовано дизельне паливо на загальну суму 5711,01 грн. та бензин А-95 на загальну суму 680,30 грн., без придбання ліцензії на реалізацію палива.

На підставі акта фактичної перевірки відповідачем 21.10.2020 року прийнято податкове повідомлення - рішення № 004200706 про застосування адміністративного штрафу та штрафних санкцій у сумі 250000 грн. за порушення статті 15 Закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995 р. «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Позивачем 10.12.2020 року спірне рішення оскаржено до ДПС України, за результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення від 18.02.2021 року № 3858/6/99-00-06-03-02-06 про залишення скарги без задоволення.

Позивач не погоджуючись з спірним рішенням звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що спірні правовідносини виникли з підстав порушення порядку розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення встановленого ст. 56 Податкового Кодексу України.

Спеціальними нормами, якими встановлені окремий порядок захисту порушених прав платників податків, в тому числі і в судовому порядку, є норми Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з положеннями п.п. 56.8., 56.9. ст. 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Відповідно до п. 56.10. ст.56 ПК України рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Позивач в позовній заяві зазначає, що так як скарга від 10.12.2020 року розглянута з порушенням встановленого строку ст. 56 ПК України, то така вважається задоволеною, а податкове повідомлення-рішення № 004200706 від 21.10.2020 скасованими.

Так, суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року № 540-XI, було внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме доповнено пунктом 52-8 такого змісту:

52-8. Тимчасово, на період до 31 травня 2020 року (включно), зупиняється перебіг строків, встановлених статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження), щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) до 31 травня 2020 року та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 Податкового кодексу України, статтями 52-53 цього Кодексу щодо надання контролюючими органами індивідуальних податкових консультацій в письмовій формі, статтями 73 та 78 цього Кодексу щодо надання платниками податків відповідей на запити контролюючих органів (крім запитів контролюючих органів щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) платникам податків до 31 травня 2020 року. З 1 червня 2020 року перебіг строків, які зупинялися відповідно до цього пункту, продовжується з урахуванням часу, що минув до такого зупинення".

В подальшому, 29.05.2020 року набув чинності Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) № 591-IX від 13.05.2020, яким у розділі ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України п. 52-8. Викладено в наступній редакції: Тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених:

статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу.

Тобто кінцевого строку встановлених статтею 56 цього Кодексу, не визначено, лише вказано по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину.

Суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 №211 від 11.03.2020 на всій території України встановлений карантин, який до цього часу не завершений.

Так, суд приходить до висновку, що в даному випадку необхідно керуватися тимчасовою нормою, передбаченою п. 52-8. ХХ Перехідні положення ПК України, а отже строк розгляду скарги відповідачем не пропущено, наслідки, передбачені ст.56 ПК України, не настали.

Крім того, що стосується посилання позивача на порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки, а також що фактичні підстави для проведення такої не існувало, суд зазначає, що такі до уваги судом не приймаються, так як були спростовані під час розгляду справи по суті.

Так, відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.п. 75.1.3. п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Порядок проведення фактичних перевірок встановлений ст. 80 ПК України.

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: … у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (п.п. 80.2.2. п. 80.2 ст. 80 ПК України); … у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (п.п. 80.2.5. п. 80.2 ст. 80 ПК України).

Згідно з п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Перед початком фактичної перевірки з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 ПКУ може бути проведена контрольна розрахункова операція (п. 80.4 ст. 80 ПК України).

Відповідно до п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 ПКУ (п. 80.5 ст. 80 ПКУ).

Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки (абз. 5 п.81.1. ст. 81 ПК України).

Відповідно до п. 80.7 ст. 80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Підпунктом 17.1.6. п. 17.1 ст. 17 ПК України встановлено, що платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Також суд відмічає, що ст. 86 Податкового кодексу України, що регулює порядок оформлення результатів перевірок, у тому числі і фактичних, передбачає можливість підписання акту перевірки та вручення його копії як самому суб`єкту господарювання, що перевірявся, його законному представнику, так і особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Так, з матеріалів справи вбачається, що фактична перевірка відбувалась в присутності директора ФОП ОСОБА_1 , та оператора АЗС ОСОБА_3 , про що свідчить запис в акті фактичної перевірки від 30.09.2020 року.

Крім того, а матеріалах справи міститься акт (відмови) № 0221/21/22 від 30.09.2020 року, відповідно до якого позивач відмовився від отримання наказу на перевірку № 786 від 22.09.2020 року та відмовився від підпису в направленні на перевірку № 1108 та № 1109 від 30.09.2020 року.

Таким чином, суд встановив, що 30.09.2020 року відбулася фактична перевірка АЗС, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с.Новософіївка, в присутності позивача - ОСОБА_1 , та оператора АЗС ОСОБА_3 тобто допущено посадових осіб податкового органу до проведення фактичної перевірки без заявлення будь-яких заперечень у момент її проведення.

Зважаючи на викладене, суд звертає увагу, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.

З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується із доводами відповідача про порушення позивачем статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року № 481/98-ВР, що стало підставою для прийняття оспорюваного рішення, так як позивачем здійснювався продаж палива без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним, про що свідчить витяг із бази даних АІС «Податковий блок», відповідно до якого 01.07.2019 року РРО фіскальний номер № здійснювалась реалізація дизельного палива на загальну суму 5711,01 грн., чеки продажу № 4528, № 4530 та бензин А-95 на загальну суму 280 грн., як продажу № 4529, а ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним ФОП ОСОБА_1 надана на період з 02.10.2019 року по 02.10.2024 року.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатньо доказів, які спростовують твердження позивача, відтак, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем за подання до суду позовної заяви, не підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд,-

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, м.Херсон, пр-т Ушакова, 75, код ЄДРПОУ ВП 43995495) про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19 липня 2021 р.

Суддя Д.К. Василяка

кат. 111030700