Справа № 160/7808/21
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2021 року Справа № 160/7808/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з благоустрою Дніпровської міської ради, комунального підприємства «Управління контрою за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, третя особа - Виконавчий комітет Дніпровської міської ради, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
17.05.2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Інспекції з благоустрою Дніпровської міської ради (далі - відповідач-1), комунального підприємства «Управління контрою за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради (далі - відповідач-2), третя особа - Виконавчий комітет Дніпровської міської ради, в якій просить:
- визнати протиправними дії Інспекції з благоустрою Дніпровської міської ради, направлені на виконання рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 09.02.2021 року №89 в частині демонтажу споруд (огорожі, воріт та двох калиток), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Комунальне підприємство «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради повернути ОСОБА_1 демонтовані за адресою: АДРЕСА_1 споруди: огорожу, ворота та дві калитки.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_2 . Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 09.02.2021 року №89 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста» вжито заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста, затверджених рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.11.2013 року №44/43 стосовно самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож згідно з переліком, а саме: зобов`язано власників зазначених об`єктів демонтувати їх власними силами протягом п`яти днів з дня прийняття цього рішення та привести земельні ділянки на місцях демонтованих об`єктів до первісного стану. Згідно Переліку самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож, що підлягають демонтажу, який є додатком до рішення №89, під номерами 15,16 значаться «Металевий навіс» по АДРЕСА_1 (номер графічного матеріалу 11, споруди 1 та 2). На виконання вказаного рішення Комунальним підприємством «Управління контрою за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради винесено приписи №ГР-179 та №ГР-180 від 10.02.2021 року, які були розміщені на спорудах (металевих навісах) з вимогою власнику демонтувати власними силами протягом п`яти днів з дня прийняття рішення №89 самовільно встановлені на території міста споруди. 17.02.2021 року Інспекцією з благоустрою Дніпровської міської ради та Комунальним підприємством «Управління контрою за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради демонтовано огорожу, ворота та дві калитки, які належать позивачу на праві спільної сумісної власності. Позивач вважає такі дії протиправними та зазначає, що Інспекцією не було вжито заходів контролю, не проведено жодної перевірки, не витребувано правовстановлюючих документів на майно, тому відповідачі вийшли за межі повноважень, наданих ім. законом та Правилами благоустрою. Відповідачі під час демонтажу протиправно не застосували додаток до рішення №89, під номерами 15,16 якого значиться саме «Металевий навіс» та протиправно демонтували інші споруди, які знаходяться в спільній власності власників квартир будинку. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/7808/21 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
08.06.2021 року відповідач-2 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що за результатами розгляду скарг ОСОБА_2 з вимогою демонтажу самовільно розміщених на території цього двору огорожі з воротами і навісу, КП «Управління контрою за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради було проведено обстеження території у районі буд. АДРЕСА_1 та виявлено три металевих навіси і огорожу з воротами. На зазначених спорудах неодноразово розміщувались приписи з вимогою пред`явлення дозвільних документів на їх розташування, а саме: №002251, №002255 від 19.10.2020 року, №001836, №001837 від 29.01.2021 року. Відповідні дозвільні документи власниками пред`явлено не було, а тому вказані об`єкти внесено до переліку об`єктів, що підлягають демонтажу на підставі рішення №89 від 09.02.2021 року. Пунктом 1 вказано рішення було зобов`язано власників об`єктів демонтувати вказані споруди власними силами. Приписами №ГР-177, №ГР-181, №ГР-179, №ГР-180 від 10.02.2021 року попереджено власників споруд про примусовий демонтаж. У зв`язку з ігноруванням вказаних вимог, було вжито заходів щодо примусового демонтажу навісів та огорожі,, розташованих у районі буд. АДРЕСА_1 .
16.06.2021 року третьою особою виконавчим комітетом Дніпровської міської ради надані письмові пояснення, в яких вказано, що оскільки позивачем не надано правовстановлюючі документи ані на земельну ділянку, ані на металеві навіси, а також не було надано дозволу власника земельної ділянки, ані у встановлений у рішенні та приписі час, ані під час демонтажу, то КП «Управління контрою за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради правомірно здійснено демонтаж споруд.
18.06.2021 року відповідач-1 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що внаслідок ігнорування власниками вимог рішень №1291 та №89 та приписів КП «Управління контрою за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, було вжито заходів щодо примусового демонтажу навісів та огорожі, розташованих в районі буд. АДРЕСА_1 . Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту його права користування чи власності на демонтовані ворота та навіси, а також взагалі не надано доказів на право власності чи користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , що можуть підтвердити законність розміщення металевих споруд за зазначеною адресою. Позивачем не ставиться питання щодо визнання рішень виконавчого комітету Дніпровської міської ради №89 від 09.02.2021 року та №1291 від 24.12.2020 року протиправними, за таких обставин, інспекція вважає, що права ОСОБА_1 рішеннями та діями відповідачів не було порушено, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
24.06.2021 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій вказано, що ОСОБА_2 дійсно звертався до Дніпровської міської ради та інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради із заявами стосовно перешкод, які створював мешканець квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 , який самовільно зайняв в`їзд у двір загального користування, збудувавши навіс (металева конструкція), який тримався на залізних зацементованих опорах, а також самовільно встановив замок на воротах загального користування. Такими діями ОСОБА_3 блокував проїзд до квартири АДРЕСА_2 , в тому числі аварійного транспорту (швидкої допомоги, пожежної служби тощо), чим завдавав значної шкоди іншим мешканцям зазначеного будинку. Проте, ОСОБА_2 в своїх заявах просив провести перевірку законності встановлення ОСОБА_3 металевої конструкції (навісу) та в разі виявлення порушень закону демонтувати навіс і замок на воротах. За результатами розгляду зазначених заяв ОСОБА_2 , згідно рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 24.12:2020 року №1291 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста Дніпра» металеві ворота та навіс внесено до переліку об`єктів, що підлягають демонтажу (п.13;14 додатку до вказаного рішення). Огорожа відсутня у вказаному додатку. 17.02.2021 року інспекцією з благоустрою Дніпровської міської ради разом з працівниками Комунального підприємства демонтовано як металеві ворота та навіс, вказані у Додатку до рішення №1291, так і металеві навіси, які зазначені в Додатку до рішення №89, разом з іншими спорудами, які знаходяться в спільній сумісній власності власників квартир будинку, а саме: огорожу, інші ворота та дві калитки.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.10.1997 року позивач є власником на праві спільної власності квартири за адресою: АДРЕСА_2
З матеріалів справи відомо, що КП «Управління контрою за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради з приводу звернення мешканців будинку по АДРЕСА_1 , щодо демонтажу самовільно розташованих огорожі з воротами і навісу, що перешкоджають аварійному проїзду, було здійснено обстеження території та винесено приписи від 29.01.2020 року №001836, від 19.10.2020 року №002225, від 19.10.2020 року №002251, від 29.01.2020 року №001837 з вимогою усунути порушення п. 3.2.1 Правил щодо самовільного заняття території загального користування та її огородження, шляхом демонтажу металевих навісів та воріт або особисто з`явитись до КП «Управління контрою за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради та надати документи, що підтверджують законність їх розміщення на території міста.
Зазначені вище приписи власниками металевих воріт та навісів були проігноровані, будь-які документи, що підтверджують законність їх розміщення (зокрема, право власності чи правокористування земельною ділянкою) до КП «Управлінням контролю за благоустроєм міста» надано не було, а також дії щодо припинення самовільного заняття території загального користування та її огородження здійснені не були.
Судом встановлено, що мешканці будинку по АДРЕСА_1 неодноразово звертались до Дніпровської міської ради та Інспекції з благоустрою Дніпровської міської ради з питання демонтажу незаконно встановлених конструкцій у дворі за адресою: АДРЕСА_1 .
12.08.2020 року Дніпровською міською радою листом за вих. №Х-381/1 повідомлено ОСОБА_2 , що провідними спеціалістами КП «Управління контрою за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради здійснено виїзд за зазначеною адресою, проведено обстеження території, за результатами якого встановлено факт розміщення воріт, навісу та надано приписи щодо пред`явлення дозвільних документів на їх розміщення. У разі відсутності відповідних дозвільних документів ворота та навіс буде внесено до переліку споруд, що підлягають демонтажу.
З аналогічним зверненням ОСОБА_2 звертався стосовно навісу по АДРЕСА_1 .
05.11.2020 року Дніпровською міською радою листом за вих. №Х-381/3 повідомлено ОСОБА_2 , що дозвільні документи на розміщення споруд не надані. Зазначенні у зверненні об`єкти було внесено до переліку споруд, що підлягають демонтажу, та демонтовано.
Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 24.12.2020 року № 1291 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста Дніпра» (далі - рішення №1291) було вирішено, вжити заходи щодо усунення порушень Правил стосовно самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож згідно з переліком (додаток), а саме: зобов`язано власників зазначених об`єктів демонтувати їх власними силами протягом п`яти днів з дня прийняття цього рішення та привести земельні ділянки на місцях демонтованих об`єктів до первісного стану.

Згідно з Переліком самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож, що підлягають демонтажу, який є додатком до рішення № 1291, під номерами 13,14 значиться «Металеві ворота» та «Металевий навіс» по АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 2 рішення №1291 зобов`язано інспекцію, КП «Управління контролю за благоустроєм міста» у разі невиконання вимог пункту 1 зазначеного рішення власними силами або із залученням інших комунальних підприємств та сторонніх організацій вжити заходів щодо усунення наслідків порушень Правил шляхом демонтажу об`єктів (п. 1 цього рішення), забезпечити їх транспортування, зберігання та складання акта, який підписується представниками інспекції, КП «Управління контролю за благоустроєм міста» та залученими особами, що були присутні під час його проведення.

Інспекцією з питань благоустрою Дніпровської міської ради у січні 2021 року була проведена перевірка використання об`єктів благоустрою міста по АДРЕСА_1 та складено акт комісійного обстеження № 2/26/01- 11 від 26.01.2021.

З метою забезпечення виконання Правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 № 44/43, на підставі листа Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради від 28.11.2021 вх. № 8/452, Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради 09.02.2021 року було прийнято рішення № 89 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста», яким було зобов`язано, зокрема:

- вжити заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 № 44/43 (зі змінами) (далі - Правила), стосовно самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож згідно з переліком (додаток), а саме зобов`язати власників зазначених об`єктів демонтувати їх власними силами протягом п`яти днів з дня прийняття цього рішення та привести земельні ділянки на місцях демонтованих об`єктів до первісного стану;

- у разі невиконання вимог (п. 1 цього рішення) інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради власними силами або із залученням інших комунальних підприємств та сторонніх організацій вжити заходів щодо усунення наслідків порушень Правил шляхом демонтажу об`єктів (п. 1 цього рішення), забезпечити їх транспортування, зберігання та складання акта, який підписується представниками інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, КП «Управління контролю за благоустроєм міста» та залученими особами, що були присутні під час його проведення.

Пунктом 15, 16 додатку до рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради №89 від 09.02.2021року під визначенням споруда №11, споруда 1 та №11 споруда 2 визначено металеві навіси.

У зв`язку з не підтвердженням законності розташування навісу, огорожі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , КП «Управління контролю за благоустроєм міста» на них було розміщено приписи № ГР-177 від 10.02.2021 року, № 181 від 10.02.2021 року про необхідність здійснити демонтажу.

При цьому, суд зазначає, що в приписі № ГР-177 від 10.02.2021 року вказано саме необхідність демонтажу огорожі.

Вказаний припис в судовому порядку не оскаржувався та є чинним.

В подальшому 17.02.2021 року Інспекцією з благоустрою Дніпровської міської ради та Комунальним підприємством «Управління контрою за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради демонтовано огорожу, ворота та дві калитки у дворі за адресою: АДРЕСА_1 .

Погоджуючись з діями відповідачів щодо демонтажу огороді, воріт та калиток у двір, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

27.11.2013 року Дніпропетровська міська рада рішенням №44/43 затвердила Правила благоустрою території міста Дніпропетровська (далі - Правила), які визначають правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста і спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

З метою здійснення контролю за станом благоустрою міста та виконанням Правил благоустрою міста, Дніпровською міською радою створено Інспекцію з питань благоустрою Дніпровської міської ради.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 01.12.2016 року № 65/16 затверджено Положення про Інспекцію з питань благоустрою Дніпровської міської ради.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Таким чином, зайняття земельних ділянок, порушення об`єктів благоустрою (їх частини) та використання їх не за цільовим призначенням повинно здійснюватися з дотриманням норм чинного законодавства.

Разом з тим, земельна ділянка, на якій розміщувалась зазначена у позові огорожа, використовувалась без правовстановлюючих документів та договорів оренди землі, без жодних документів, які б підтверджували право володіння чи користування земельною ділянкою за зазначеною адресою. Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (далі - Закон) та підпункту 2.4.2 Правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 № 44/43, громадяни у сфері благоустрою міста зобов`язані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів тощо.

Згідно з підпунктом 3.2.1 Правил забороняється самовільно порушувати об`єкти благоустрою (їх частини) та/або використовувати їх не за цільовим призначенням; огороджувати території загального користування та/або чинити інші дії, що супроводжуються порушенням об`єктів благоустрою міста, змінення об`єктів благоустрою та/або погіршенням їх існуючого стану; чинити дії, які заважають використанню за своїм призначенням пожежних проїздів біля будівель, споруд, інших об`єктів тощо; самовільно обмежувати рух пішоходів і транспорту.

Підпунктом 19.3.1 Правил передбачено, що розміщення малих архітектурних форм, до яких належать відповідно до підпункту 2 ст. 21 Закону огорожі, ворота і ґрати, на об`єктах благоустрою міста, а саме на території загального користування, здійснюється відповідно до Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою, з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Частиною 1 статті 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Відповідно до частини 6 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян; видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів, організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством (стаття 14 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати тимчасові споруди та інші елементи благоустрою (торговельні лотки, павільйони, кіоски, палатки, причепи, гаражі тощо).

Відповідно до розділу 15 Правил порушення об`єктів благоустрою, пов`язане з виконанням суб`єктами господарювання земельних та ремонтних робіт, здійснюється на підставі дозволу на порушення об`єктів благоустрою. Управління за контролем Дніпропетровської міської ради, що здійснює оформлення дозволів на порушення об`єктів благоустрою, є КП «Управління контролю за благоустроєм міста».

Дозвіл на порушення об`єктів благоустрою не вимагається, якщо земляні та ремонтні роботи здійснюється:

- особами, які мають документ, що посвідчує право власності або право користування земельною ділянкою, в тому числі земельного сервітуту;

- у складі підготовчих або будівельних робіт право на виконання яких оформлене у встановленому законом порядку.

Земельна ділянка, на якій проводились роботи з встановлення огорожі (воріт) по АДРЕСА_1 , перебуває у власності територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради, що сторонами не спростовується.

Отже, проведення робіт з встановлення огорожі (забору) потребує дозволу власника земельної ділянки, про що й було наголошено у приписі КП «Управління контролю за благоустроєм міста» від 29.01.2020 року, а саме зазначено про необхідність подання дозвільних документів на встановлення воріт.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Вказаних документів не було надано ані відповідачам, ані до суду.

Звертаючись до суду, позивач зазначає, що ворота, огорожа та дві калитки не були включені до демонтажу об`єктів у відповідності до рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради №89 від 09.02.2021 року.

Проте, суд зазначає, що на реалізацію вказаного рішення прийнято припис №ГР-177 від 10.02.2021 року з поміткою «власнику огорожі» про необхідність демонтажу власними силами протягом 5 днів з дня прийняття цього рішення самовільно встановлену на території міста огорожу.

Ані позивачем, ані будь-яким іншим мешканцем будинку АДРЕСА_1 , вказаний припис не оскаржувався.

Також, припис №001837 від 29.01.2020 року на момент розгляду справи судом є чинним, позивачем не оскаржувався в судовому порядку, а відтак був обов`язковим до виконання на момент демонтажу огородження, та його складових: калиток, воріт.

Оскільки позивачем не були надані правовстановлюючі документи ані на земельну ділянку, ані на огорожу, а також, не було надано дозволу власника земельної ділянки, то відповідачами правомірно було демонтовано самовільно встановлену огорожу.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у тому числі й рішення органу місцевого самоврядування, що є предметом цього спору.

Положеннями частини першої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16 від 15.08.2019 року у справі 1340/4630/18.

Позивач зазначає, що вказане огородження, ворота та дві калитки є власністю квартир будинку по АДРЕСА_1 .

Проте, суд зазначає, що зі звернень інших мешканців цього будинку, зокрема, ОСОБА_2 на «гарячу» лінію судом встановлено незгоду з існуючим огородженням.

Відтак, твердження позивача про те, що вказане огородження є власністю співмешканців будинку по АДРЕСА_1 не підтверджується матеріалами справи: протоколом загальних зборів, рішенням членів Правління тощо.

Суд вказує на те, що порушене право, яке підлягає судовому захисту має бути реальним, а не надуманим та ілюзорним.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні та конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією та законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їхнє порушення.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їхнє порушення.

У позовній заяві особа, яка стверджує про порушене її право, повинна навести зміст позовних вимог, викласти обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, та зазначити докази, що підтверджують вказані обставини.

Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

Зміст та обсяг порушеного права та виклад обставини, якими воно підтверджується, у кожному конкретному випадку можуть бути різними, але поряд з цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне із обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних вирішенням спору по суті.

Позивачем на підтвердження порушення його прав не надано жодного доказу, який би засвідчив, що демонтовані спорудження були належні йому на праві власності або праві користування.

За відсутності встановлення приналежності демонтованих споруджень позивачу, судом не встановлено порушень прав позивача діями відповідачів, оскільки такі порушення можуть стосуватись лише власників демонтованого спорудження.

Суд враховує суспільний інтерес громади, який полягає в тому, що дане огородження з воротами та калитками огорожують територію загального користування та чинять дії, які заважають використанню за своїм призначенням пожежних проїздів та іншої спецтехніки, біля будівель, споруд або інших об`єктів, самовільно обмежує рух пішоходів та транспорту, тощо.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем у відповідності до норм законодавства не надано суду правовстановлюючих документів, ані на земельну ділянку, ані на огорожу, а також, не було надано дозволу власника земельної ділянки на проведення робіт щодо монтажу огорожі на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , а також через чинність приписів про демонтаж огорожі та не оскарження його в судовому порядку.

Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Інспекції з благоустрою Дніпровської міської ради (пр-т. Дмитра Яворницького, 75, м.Дніпро, 49000, ) та комунального підприємства «Управління контрою за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради (вул. Троїцька, 22А, м. Дніпро, 49000, ), третя особа - Виконавчий комітет Дніпровської міської ради (пр-т. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, 49000, ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова