Справа № 420/721/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/721/21
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

11.05.2021 року;

Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Танасогло Т.М.

За участю: секретаря Іщенка В.О.

представника позивача Дробахи С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ВІМЕКСІМ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ВІМЕКСІМ» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області форми «В4» від 05.10.2020 року № в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 207200 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем правил оподаткування податком на додану вартість є необґрунтованими і безпідставними. Позивачем під час перевірки у повній мірі підтверджено реальність господарських операцій з ТОВ «ВІМЕКСИМ МЕНЕДЖМЕНТ КОМПАНІ» належним чином оформленими документами первинного та бухгалтерського обліку. З огляду на те, що під час перевірки відповідачем не надано належної оцінки специфіки господарської діяльності позивача, необґрунтовано не враховано первинні, бухгалтерські і розрахункові документи, а висновки перевірки ґрунтуються лише на припущеннях податкового органу щодо не підтвердження реальності цих операцій, зменшення від`ємного значення по податку на додану вартість відбулось не у відповідності до норм податкового законодавства, що є безумовною підставою для задоволення адміністративного позову та скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 05.10.2020 року № в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 207200 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі чинним законодавством не встановлена. Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені.

З огляду на те, що відповідачем не доведено суттєві недоліки первинних документів, складених в результаті господарських відносин позивача з його котрагентом, їх нереальність, а позивачем представлено належні та достатні докази на підтвердження реальності господарських операції та фактичного надання інформаційно-консультаційних послуг, їх змісту та обсягу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що винесення податкового податкового повідомлення-рішення в оспорюваній частині відбулось за відсутності правових підстав та необґрунтовано.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що первинні документи, які підтверджують дані податкового обліку платника податків, повинні бути достовірними, відображати дійсний зміст господарських операцій, які вливають на визначення об`єкту оподаткування. Відображенню у бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію. З огляду на те, що представлені на перевірку матеріали не розкривають зміст господарської операції, не підтверджують фактичність цих операцій, носять загальний характер та не підтверджують використання одержаних послуг у господарській діяльності платника, формування податкового кредиту за цими операціями не відповідає вимогам податкового законодавства. Наведене у сукупності свідчить про те, що винесення податкового повідомлення-рішення в оспорюваній частині відбулось обґрунтовано та правомірно, а тому у суду першої інстанції не виникли обставини для задоволення позову та скасування у відповідній частині рішення відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ВІМЕКСІМ» посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, у період з 27.08.2020 року по 04.09.2020 року Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ВІМЕКСІМ» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, за результатом якої складено акт від від 11.09.2020 року №000137/15-32-05-12/39806334.

Зазначеною перевіркою, зокрема, встановлено порушення ТОВ «Торговий Дім «ВІМЕКСІМ» ч. 2 ст. 799 Цивільного кодексу України, п.п.14.1.36, п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.5 ст. 44, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.3 ст. 198, абз. «г» п. 198.5 ст.198, п.201.4, п.201.7, 201,10 ст.201 Податкового кодексу України, п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, абз. 5, абз. 11 ст.1, ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.01.16 №21, із змінами і доповненнями, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289, що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 222439,51 грн., в т.ч.: у червні 2018 року у сумі 1986,18 грн., у липні 2018 року у сумі 1510,44 грн., у серпні 2018 року у сумі 1617,59 грн., у вересні 2018 року у сумі 2033,55 грн., у жовтні 2018 року у сумі 1070,16 грн., у листопаді 2018 року у сумі 854,10 грн., у січні 2019 року у сумі 609,55 грн., у лютому 2019 року у сумі 773,2 грн., у березні 2019 року у сумі 684,28 грн., у квітні 2019 року у сумі 1663,74 грн., у травні 2019 року у сумі 921,46 грн., у червні 2019 року у сумі 1061,93 грн., у лютому 2020 у сумі 88800,0 грн., у березні 2020 в сумі 29600,0 грн., у квітні 2020 в сумі 29600,0 грн., у червні 2020 в сумі 60533,33 грн.

На підставі виявлених порушень відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 05.10.2020 року №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 222439,51 грн.

Позивач скористався своїм правом адміністративного оскарження, у тому числі вказаного податкового повідомлення-рішення, подавши скаргу до контролюючого органу вищого рівня, проте скарга була залишена без задоволення, а рішення відповідача без змін.

Судом першої інстанції вірно з`ясовано, що предметом адміністративного позову є протиправність податкового повідомлення-рішення від 05.10.2020 року № в частині зменшення позивачу розміру від`ємного значення по податку на додану вартість у сумі 207200 грн.

Згідно акту перевірки, підставою для висновків про завищення позивачем податкового кредиту по податку на додану вартість стало не підтвердження позивачем реальності господарських операцій з ТОВ «ВМК» з надання інформаційно-консультаційних послуг в силу:

типовості змісту актів приймання робіт, без конкретизації послуг, що були надані, без розкриття змісту якісних характеристик послуг;

не підтвердження документально обґрунтування економічної та ділової доцільності придбання таких послуг;

не підтвердження використання наданих послуг в господарській діяльності підприємства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За правилами п.п. 44.1, 44.5 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із п.п. «б» п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 185 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Підпунктом «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно приписів п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За правилами п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно із п. 200.7 вказаної статті Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наведені норми податкового та бухгалтерського законодавства дають підстави для висновку, що податковий кредит з податку на додану вартість має бути підтверджений фактично здійсненими господарськими операціями, належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність цих операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника.

При цьому, за відсутності факту надання послуг, але за наявності формально оформлених первинних документів, відповідні суми не можуть включатись до складу податкового кредиту.

Отримані з Єдиного реєстру податкових накладних податкові накладні є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що факт належної реєстрації податкових накладних та формування на їх підставі податкового кредиту не є неоспорюваною обставиною правомірності дій платника.

Оскільки проведення будь-якої господарської операції підприємства має бути зафіксоване у порядку, встановленому правилами податкового та бухгалтерського законодавства, підтверджуватись первинними і розрахунковими документами, на підставі яких відбувається ведення бухгалтерського обліку платника, на переконання апеляційного суду, визначальним для визначення наявності податкових наслідків за результатом вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин із даними первинних документів, які можуть підтверджувати реальність господарських операцій.

Як свідчать обставини справи, 01.09.2019 року між позивачем та ТОВ «ВМК» укладено договір №01/09-Т надання інформаційно-консультаційних послуг, за яким ТОВ «Торговий Дім «ВІМЕКСІМ» доручає, а ТОВ «ВМК» приймає на себе зобов`язання з надання інформаційно-консультаційних послуг, що включають:

1.1.1 консультування з правових питань, а саме: правового забезпечення господарської діяльності; правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності; участь, за необхідності, представник(ів) виконавця в судових спорах в інтересах замовника; консультування з претензійної роботи;

1.1.2. консультування з питань комерційної діяльності, а саме: визначення напрямів розвитку бізнесу; визначення маркетингових цілей та контролю за їх виконанням; вивчення напрямків зниження собівартості продажів/виробництва; консультування щодо пошуку та залучення фінансування цільових проектів;

1.1.3. консультування з питань бухгалтерського обліку, а саме: проектування методики та правил бухгалтерського обліку; консультування щодо контролю за дотриманням методики та правил бухгалтерського обліку;

1.1.4. консультування з питань оподаткування, а саме: консультування щодо змін в оподаткуванні; консультування щодо порядку заповнення та подачі звітності.

У п. 1.2 Договору Сторони домовились, що перелічені вище інформаційно-консультаційні послуги можуть надаватися як в письмовій (у вигляді звітів, рекомендацій, проектів та ін.) так і в усній (телефоном, зустрічі та ін.) формах.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що обсяг та вартість послуг визначається сторонами, виходячи з обсягів та специфіки послуг, рівня складності консультацій, та остаточно встановлюється в специфікації, що є додатком до даного договору. Обсяг та вартість послуг визначається Сторонами в специфікації із розрахунку на період, що відповідає календарному місяцю та діє протягом всього строку дії Договору, якщо інше не буде встановлено сторонами шляхом укладення нових специфікацій до даного Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору документом, що підтверджує виконання зобов`язань Сторонами, є Акт наданих послуг, який складається та підписується повноважними представниками Сторін в кінці періоду, що відповідає місяцю, протягом якого надаються послуги.

Згідно із п. 5.1 Договору оплата послуг здійснюється протягом 3 календарних днів з дня підписання Акту наданих послуг або в терміни, узгоджені сторонами щодо конкретного випадку.

Пунктом 10.2 передбачено, що даний Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє без обмежень у часі.

Додатком №1 від 01.09.2019 року до Договору №01/09-ТД від 01.09.2019 року Сторони передбачили Специфікцію №1, якою затверджено вартість та обсяг інформаційно-консультаційних послуг із розрахунку на період, що відповідає календарному місяцю.

У тому числі, у Специфікації визначено найменування послуг: консультування з правових питань; консультування з питань комерційної діяльності; консультування з питань бухгалтерського обліку; консультування з питань оподаткування.

На підтвердження надання послуг консультування з правових питань, з питань комерційної діяльності, з питань бухгалтерського обліку та з питань оподаткування у жовтні 2019 року позивачем надано: розшифрування послуг за жовтень 2019 року, рахунок на оплату №8 від 30.10.2019 року та платіжне доручення №1309 від 18.11.2019 року, звіти ТОВ «ВМК» про надання інформаційно-консультаційних послуг за жовтень 2019 року, акт надання послуг №7 від 31.10.2019 року.

На підтвердження надання послуг консультування з правових питань, з питань комерційної діяльності, з питань бухгалтерського обліку та з питань оподаткування у листопаді 2019 року позивачем надано: розшифрування послуг за листопад 2019 року, рахунок на оплату №13 від 28.11.2019 року та платіжні доручення №1420 від 18.12.2019 року, №1441 від 23.12.2019 року та №1471 від 26.12.2019 року, звіти ТОВ «ВМК» про надання інформаційно-консультаційних послуг за листопад 2019 року, акт надання послуг №12 від 30.11.2019 року.

На підтвердження надання послуг консультування з правових питань, з питань комерційної діяльності, з питань бухгалтерського обліку та з питань оподаткування у грудні 2019 року: розшифрування послуг за грудень 2019 року позивачем надано: рахунок на оплату №17 від 31.12.2019 року та платіжні доручення №1516 від 10.01.2020 року, №1519 від 14.01.2019 року та №1527 від 15.01.2020 року, звіти ТОВ «ВМК» про надання інформаційно-консультаційних послуг за грудень 2019 року, акт надання послуг №17 від 31.12.2019 року.

На підтвердження надання послуг консультування з правових питань, з питань комерційної діяльності, з питань бухгалтерського обліку та з питань оподаткування у січні 2020 року позивачем надано: розшифрування послуг за січень 2020 року, рахунок на оплату №2 від 31.01.2020 року, акт надання послуг №2 від 31.01.2020 року та платіжне доручення №1687 від 27.02.2020 року, звіти ТОВ «ВМК» про надання інформаційно-консультаційних послуг за січень 2020 року, акт надання послуг №2 від 31.01.2020 року.

На підтвердження надання послуг консультування з правових питань, з питань комерційної діяльності, з питань бухгалтерського обліку та з питань оподаткування у лютому 2020 року позивачем надано: розшифрування послуг за лютий 2020 року, рахунок на оплату №7 від 28.02.2020 року, акт надання послуг №7 від 28.02.2020 року та платіжні доручення №1752 від 17.03.2020 року, №1760 від 18.03.2020 року та №1841 від 15.04.2020 року, звіти ТОВ «ВМК» про надання інформаційно-консультаційних послуг за лютий 2020 року, акт надання послуг №7 від 28.02.2020 року.

На підтвердження надання послуг консультування з правових питань, з питань комерційної діяльності, з питань бухгалтерського обліку та з питань оподаткування у березні 2020 року позивачем надано: розшифрування послуг за березень 2020 року, рахунок на оплату №12 від 31.03.2020 року, акт надання послуг №12 від 31.03.2020 року та платіжні доручення №1843 від 17.04.2020 року, №1864 від 28.04.2020 року, №1926 від 26.05.2020 року та №1973 від 15.06.2020 року, звіти ТОВ «ВМК» про надання інформаційно-консультаційних послуг за березень 2020 року, акт надання послуг №12 від 31.03.2020 року.

На підтвердження надання послуг консультування з правових питань, з питань комерційної діяльності, з питань бухгалтерського обліку та з питань оподаткування у квітні 2020 року позивачем надано: розшифрування послуг за квітень 2020 року, акт надання послуг №17 від 30.04.2020 року та платіжні доручення №1991 від 18.06.2020 року та №2013 від 30.06.2020 року, звіти ТОВ «ВМК» про надання інформаційно-консультаційних послуг за квітень 2020 року, акт надання послуг №17 від 30.04.2020 року.

Під час надання послуг ТОВ «ВМК» виписало та зареєструвало податкові накладні

№2 від 31.10.2019 року, №2 від 30.11.2019 року, №2 від 31.12.2019 року, №2 від 30.01.2020 року, №2 від 28.02.2020 року, №2 від 31.03.2020 року, №2 від 30.04.2020 року, суми ПДВ по яким позивач включив у складі податкового кредиту відповідних періодів.

Виходячи зі спірних правовідносин, апеляційний суд акцентує увагу на тому, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій, у тому числі з надання послуг, з метою їх використання в своїй господарській діяльності.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що чинним законодавством не встановлена ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі. Не є перешкодою у прийнятті первинних документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг.

Водночас, умовою формування податкового кредиту є документальне підтвердження господарської операції та обовленість цих операцій господарською діяльністю підприємства.

Розумні економічні причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, а не виключно чи переважно за рахунок відшкодування з бюджету податку на додану вартість.

Слід враховувати, що, обгрунтовуючи необхідність в одержанні від ТОВ «ВМК» послуг, позивач посилався на те, що ТОВ «Торговий Дім «ВІМЕКСІМ» є виробничою компанією, яка здійснює переробку біомаси (силос) в біогаз та виробляє електроенергію, які подає за зеленим тарифом. В ході господарської діяльності у позивача виникає велика кількість питань, що стосуються різних напрамків його діяльності, зокрема: фінансування подальшого розширення виробничих потужностей Товариства; пошук шляхів безвідходного виробництва (закритй цикл виробництва та переробки відходів); розширення сировинної бази та її здешевлення; залучення до вирощування сировини інших господарських компаній та фермерів; юридичне супроводження досудового врегулювання спорів та судових спорів, починаючи з кінця 2019 року і до цього часу, в т.ч. щодо розблукування податкових накладних; супроводження ЗЕД контрактів на постачання езимів та мікроелементів та інше.

Підприємство в своєму штаті мало лише директора, головного бухгалтера (робота за сумісництвом) та бухгалтера, які не могли виконувати перераховані вище питання. Саме тому і було укладено договір про консультаційне супроводження з ТОВ «ВМК» перелічених вище питань та багато інших, які чітко визначені умовами договору, та для вирішення яких позивач не має власних спеціалістів відповідної кваліфікації.

Перевірвиши вказані обставини, колегія суддів доходить висновку, що необхідність у замовленні оспорюваних послуг обумовлена відсутністю необхідної кількості трудових ресурсів для забезпечення на належному рівні завдань підприємства.

Разом з цим, позивачем залишаються необґрунтованими та не підтвердженими підстави для одержання таких послуг, зокрема, але без виключення, матеріали справи не містять ні завдання, що ставились перед контрагентом у зв`язку із господарською необхідністю позивача, ні документальні результати цих послуг, з огляду на те, що за змістом відповідних звітів ці послуги надавали не вилючено у телефонному режимі, а використувались також і електронні засоби зв`язку (електронна пошта), а з правових питань оформлювались документально.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи відповідача стосовно того, що надані в підтвердження виконання умов договору та надання послуг матеріали носять загальний характер та зміст, без конкретизації послуг. За цими матеріали не можливо встановити господарську необхідність, у тому числі щодо удосконалення та організації діяльності підприємства в межах предмету консультування.

Жодний результат послуг не підтверджений документально та не обгрунтований напрямками розвитку бізнесу, маркетинговими цілями, напрямками правового забезпечення господарської діяльності, правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності, безпосередньою участю представників виконавців у наданні послуг, у тому числі щодо претензійної роботи, проектування методики та правил бухгалтерського обліку, щодо контролю за дотриманням методики та правил бухгалтерського обліку, щодо змін в оподаткуванні, щодо порядку заповнення та подачі звітності, як це передбачено умовами договору.

З огляду на те, що оформлена Специфікація містить такий же загальний перелік інформаційно-консультаційних послуг, як і в Договорі, колегія суддів погоджується із висновками контролюючого органу про не підтвердженість іншими матеріалами (у тому числі звітами) приналежність та складання первнних документів до виконання вказаного договору.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не підтверджено виконання операцій між контрагентом в межах своєї господарської діяльності, ці операції не підтверджено як з економічного потенціалу так і з фактичної точки зору, колегія суддів вважає, що зменшення від`ємного значення по податку на додану вартість відбулось обґрунтовано та з дотриманням чинного законодавства, а тому обставини для задоволення позову та скасування рішення суб`єкта владних повноважень у відповідній частині відсутні.

З огляду на те, що висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають нормам матеріального і процуального права, а також обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ВІМЕКСІМ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 19.07.2021 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло