Справа № 296/823/21
Суддя: Маслак В. П.
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/823/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

секретаря судового засідання Рабчинської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернувся ОСОБА_1 з позовом до Київської митниці Держмитслужби, в якому просив:

- поновити строк на оскарження постанови у справі про порушення митних правил №1303/10000/20 від 14.01.2021р. заступника начальника Київської митниці Держмитслужби Кастітіса Панкявічюса;

- визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №1303/10000/20 від 14.01.2021р. заступника начальника Київської митниці Держмитслужби Кастітіса Панкявічюса.

В обґрунтування позову зазначено, що постановою заступника начальника Київської митниці Держмитслужби Панкявічюса Кастітіса від 14.01.2021р. в справі про порушення митних правил №1303/10000/20 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 16686,33 грн. Постанова була прийнята на підставі протоколу про порушення митних правил №1303/10000/20 від 30.07.2020р. В протоколі та в постанові зазначено, що ОСОБА_1 не вірно вказано рік виготовлення автомобіля, а саме заявлено рік виготовлення автомобіля 2008р., а митним органом встановлено ніби-то рік виготовлення транспортного засобу 2007р., що призвело до зменшення сум податків і зборів, а саме акциз зменшено на 4635,09 грн., ПДВ на 927,02 грн., а всього на загальну суму 5562,11 грн. До митного оформлення транспортного засобу декларантом ОСОБА_1 подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 16.07.2019р., фактура №ВМК від 29.07.2019р. У графі 31 митної електронної декларації (надалі по тексту ЕМД) декларантом ОСОБА_1 заявлено наступні відомості про товар: легковий автомобіль: марка MITSUBISHI, модель OUTLANDER, номер кузова: НОМЕР_2 , загальна кількість місць -7, тип двигуна дизель, робочий об`єм двигуна 2179 см.куб., тип кузову універсал, - такий, що був у використанні, колі сірий, календарний рік виготовлення 2008р., модельний рік виготовлення - 2008, дата першої реєстрації 12.02.2008р., виробник - Mitsubishi Motors Corporation, країна виробництва - JP. В ході перевірки Київською митницею Держмитслужби встановлено, що автомобіль марки MITSUBISHI, модель OUTLANDER, номер кузова: НОМЕР_2 , рік виготовлення місяць 2007 11. На думку відповідача, декларантом ОСОБА_1 при розрахунку митних платежів необхідно було врахувати фактичний календарний рік виготовлення транспортного засобу 2007 та застосувати віковий коефіцієнт (К вік), що дорівнює «11» про визначення ставки акцизного податку у відповідності до п.п.215.3.5, п.215.3 ст.215 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів» від 08.11.2019р. №2611-VIII. Відповідач вважає, що позивачем вчинено дії спрямовані на зменшення розміру митних платежів на суму 5562,11грн., а саме: акциз 4635,09 грн., та ПДВ 927,02 грн., шляхом заявлення у ЕМД неправдивих відомостей стосовно календарного року виготовлення легкового автомобіля марки MITSUBISHI, модель OUTLANDER, номер кузова: НОМЕР_2 , чим вчинив порушення митних правил, передбачене ст.485 Митного кодексу України. Оскаржувану постанову позивач вважає необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням чинного законодавства, оскільки в його діях відсутній умисел на вчинення правопорушення. Під час оформлення транспортного засобу позивач діяв добросовісно, без жодного умислу, спрямованого на заявлення неправдивих відомостей щодо транспортного засобу та заниження митної вартості.

У відзиві на позов Київська митниця Держмитслужби проти позову заперечила та просила відмовити у його задоволенні. Свою позицію відповідач обґрунтував тим, що у позивача були всі наявні технічні документи з встановленим роком виготовлення транспортного засобу. Не зважаючи на вказані обставини в графі 31 ЕМД позивачем продубльовано дані щодо виготовлення транспортного засобу з даних першої реєстрації автомобіля. Тобто, першоджерелом визначення року випуску автомобіля є технічні документи, які були наявні у позивача, та транспортний засіб.

Представник позивача адвокат Вірьовкін О.І. в заяві від 08.06.2021р. просив розгляд справи здійснювати в письмовому провадженні. Позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

В клопотанні від 08.06.2021р. представник відповідача С. Красильникова просила розгляд справи перенести на іншу дату, посилаючись на те, що повістка про виклик до суду надійшла 07.06.2021р., що унеможливило підготовку належної позиції по справі.

Разом, з тим, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення та враховуючи положення ч.2 ст.286 КАС України, слід дійти висновку, що відповідач про день, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно (31.05.2021р.) та належним чином.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч.3 ст.268 КАС України).

Також суд враховує, що відповідачем надано відзив та заперечення на відповідь на відзив. Отже, в матеріалах справи зібрано всі докази для встановлення обставин та з"ясування позиції сторін на предмет задоволення позову.

З приводу поновлення строку на оскарження постанови про порушення митних правил, суд вважає вказати наступне.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, постанову про порушення митних правил винесено 14.01.2021р. До суду позовну заяву подано 02.02.2021 року.

Відповідно до частини 2 статті 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно з частиною 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи те, що постанову про порушення митних правил позивачем отримано поштою 27.01.2021р., що підтверджується витягом з офіційного сайту Укрпошта (а.с. 25) та копією конверту (а.с.26), а позовна заява подана протягом десяти днів з дня вручення постанови про порушення митних правил, суд вважає клопотання позивача про поновлення строку на оскарження постанови у справі про порушення митних правил є таким, що підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.08.2019р. до відділу митного оформлення №1 митного поста «Житомир-Центральний» Житомирської митниці ДФС агентом з митного оформлення громадянином ОСОБА_1 з метою оформлення в митному режимі «імпорт» товару: легкового автомобіля марки MITSUBISHI, модель OUTLANDER, номер кузова: НОМЕР_2 , було подано в електронному вигляді митну декларацію за номером UA101070/2019/045230 та товаросупровідні документи.

Відповідно до графи 31 митної декларації задекларовано товар №1 автомобіль легковий, марка MITSUBISHI, модель OUTLANDER, номер кузова:, загальна кількість місць -7, тип двигуна дизель, робочий об`єм двигуна 2179 см.куб., тип кузову універсал, - такий, що був у використанні, колі сірий, календарний рік виготовлення 2008р., модельний рік виготовлення - 2008, дата першої реєстрації 12.02.2008р., виробник - Mitsubishi Motors Corporation, країна виробництва - JP. (а.с.17).

До митного оформлення транспортного засобу декларантом ОСОБА_1 подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 16.07.2019р., фактура №ВМК від 29.07.2019р.

Інші офіційні, реєстраційні чи довідкові документи, які б містили інформацію щодо календарного або модельного року виготовлення транспортного засобу в матеріалах митного оформлення відсутні.

Відповідно до вказаних у ЕМД даних ОСОБА_1 здійснено розрахунок платежів: ввізне мито 7377,00 грн., акциз 46350,90 грн., ПДВ - 25499,59 грн.,

Розрахунок необхідних до сплати платежів декларантом здійснено з врахуванням календарного року виготовлення транспортного засобу, а саме 2008р.

Згідно службової записки Управління адміністрування митних платежів, митної вартості та класифікації товарів Київської митниці Держмитслужби від 27.07.2020 №7.8-15-06/3792, враховуючи фактично встановлений рік виготовлення транспортного засобу марки MITSUBISHI, модель OUTLANDER, номер кузова: НОМЕР_2 , надано інформацію різниці ймовірних митних платежів на загальну суму 5562,11 грн., з яких: акциз 4635,09 грн. та ПДВ 927,02 грн.

Головним державним інспектором відділу оперативного реагування №3 управління протидії митним правопорушенням Київської митниці Держмитслужби Коротуном О.І. 30.07.2020р. відносно позивача ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил за ст. 485 МК України №1303/10000/20 (а.с.14-15).

Заступником начальника Київської митниці Держмитслужби Кастітіс Панкявічюс 14.01.2021р. прийнято постанову у справі про порушення митних правил №1303/10000/20, якою позивача визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 16686,33 грн. (а.с.7-12).

Вважаючи дії відповідача протиправними щодо прийняття оскаржуваної постанови, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП), Митним кодексом України (надалі - МК України).

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Частиною 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини 2 статті 264 МК України митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою ст. 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 МК України.

В силу вимог частини 4 статті 335 МК України, разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; транспортні (перевізні) документи; комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Згідно статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини 8 статті 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Статтею 485 МК України встановлено, що відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

У відповідності до статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються з суворим додержанням законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки.

Згідно частини 2 статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 256 КУпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Нормами частини 1 статті 268 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, заступником начальника Київської митниці Держмитслужби прийнято постанову по справі про порушення митних правил №1303/10000/20, якою позивача визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови став висновок відповідача про те, що позивачем вчинено протиправні дії спрямовані на зменшення розміру митних платежів шляхом заявлення в ЕМД неправдивої інформації для визначення митної вартості товару, а саме рік випуску транспорту.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постановах від 24 грудня 2020 року по справі N 461/3117/17 та 06 червня 2018 року по справах №607/1866/17 та N 607/2391/17, для притягнення до відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Отже, для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України, в даному випадку, необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Під час оформлення транспортного засобу позивач, визначаючи рік випуску транспортного засобу пред`явив до митного оформлення виключно ті документи, які були йому передані продавцем автомобіля, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 16.07.2019р., фактура №ВМК від 29.07.2019р.

За приписами статті 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 251 КУпАП закріплено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із протоколу про порушення митних правил від 30.07.2020 року №1303/10000/20 вбачається, що висновок про вчинення позивачем дій спрямованих на зменшення розміру митних платежів шляхом заявлення в ЕМД неправдивих відомостей контролюючий орган зробив на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 16.07.2019р. та встановив дату виробництва автомобіля 2007 - 11.

Разом з тим, у вказаному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 16.07.2019р. зазначено в графі ОСОБА_2 дату першого введення в експлуатацію реєстрації записи відсутні, в графі «В 1» дата першого введення в експлуатацію у Швеції зазначено «2008 02 -12». У графі «D.20» рік виготовлення, місяць 2007 11.

Згідно висновку експертного дослідження №06/1841/7847 від 07.08.2019р., складеного уповноваженим експертом Житомирського НД ЕКЦ МВС України Сидорук М.Ю., ознак змін у заміні наданого на дослідження документу - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (іншої держави) № НОМЕР_1 не виявлено.

Суд звертає увагу, що наявна в матеріалах справи копія перекладу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу засвідчена головним державним інспектором Київської митниці Держмитслужби Коротун О.І. 27.07.2020р.

Докази того, що такий переклад був наявний у позивача на момент подання ЕМД, тобто станом на 05.08.2019р., в матеріалах справи відсутній.

Також, згідно акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.19) митний орган, який є контролюючим, зазначив рік виготовлення транспортного засобу - 2008.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів (а.с.21) зазначено рік випуску 2008.

Також суд вважає, що лист компанії-дилера не може бути належним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки був відсутній на час здійснення митного оформлення транспортного засобу.

За встановлених обставин, відповідачем не надано суду докази умисних дій позивача щодо внесення до митної декларації неправдивих відомостей в частині року виготовлення транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468, 469, частинами першою - п`ятою статті 470, статтями 474, 475, 477-480, частинами першою - п`ятою статті 481, статтею 485 цього Кодексу, розглядаються митними органами (ч.1 ст.522 МК України).

Разом з тим згідно правових позицій Верховного Суду диспозиція статті 485 вказаного Кодексу передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони правопорушення, і порушення, про яке йдеться в оскаржуваній постанові митного органу щодо позивача (заявлення з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру в митних деклараціях неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості), у даному випадку, не носить триваючого характеру, адже час можливого вчинення останнього, як такого, безпосередньо пов`язаний з поданням відповідних декларацій.

Даний висновок зроблено Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 24 грудня 2020 року по справі N 461/3117/17, від 24 грудня 2020 року по справі N 569/7509/16-а, від 09 липня 2020 року по справі N 640/20172/16-а, від 11 вересня 2018 року по справі N 490/7069/16-а.

Отже, правопорушення, вчинення якого ставиться в провину позивачу, не є триваючим, оскільки, може бути скоєне виключно у момент подання митному органу митних декларацій.

Враховуючи відсутність в діях позивача умислу на вчинення правопорушення й те, що постанову прийнято з порушенням строків, встановлених частиною 1 статті 467 МК України, наявні правові підстави для визнання протиправною та скасування вищезазначеної постанови відповідача.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 454 грн.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог та сплатою судового збору, суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

Керуючись ст.2,5, 8-10, 77, 94, 241-246, 250, 255 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити строк на оскарження постанови в справі про порушення митних правил №1303/10000/20 від 14.01.2021р. заступника начальника Київської митниці Держмитслужби Панкявічюса Кастітіса.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №1303/10000/20 від 14.01.2021р. заступника начальника Київської митниці Держмитслужби Панкявічюса Кастітіса.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Київської митниці Держмитслужби України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання, через Корольовський районний суд м. Житомира.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, набирає законної сили з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 02.07.2021р.

Cуддя В. П. Маслак