Справа № 640/12674/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

19 липня 2021 року справа №640/12674/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «МАКСІ ФУД» (далі по тексту - позивач, ТОВ «МАКСІ ФУД»)
доГоловного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві)
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №2, №2 та №2 від 28 березня 2019 року
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність визначення суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість та податку на прибуток виходячи з того, що господарські операції із контрагентами ТОВ «Торгус Україна», ТОВ «НІКО ГРАНД», ТОВ «Іміда Гранд», ТОВ «Голдфиш», ТОВ «Майкон Компані», ТОВ «Контур-5», ТОВ «Торгівельна компанія «Руно», ТОВ «Боядера Компані», ПП «Кольчуга-С», ТОВ «Асолт Трейд», ТОВ «Діамант ОПТ ГРУПП», ТОВ «Продмагторг», ТОВ «Хелоніда», ТОВ «Гудвіл Люкс Комплект», ТОВ «ЗЕД Меридіан», ТОВ «Трайфорд Гранд», ТОВ «ВКФ «Азовоптторг», ТОВ «Мелисандра», ТОВ «Денвіус», ТОВ «Метал-Союз», ТОВ «Тан-Ком», ТОВ «Зоря А», ТОВ «Ліберіум Корн», ТОВ «Торговий Дім «Аеро», ТОВ «Лізаторбуд», ТОВ «Нью Білдінг», ТОВ «Промвайт», ПП «Хелпнід» (ПП «Охорона Гуард»), ПП «Асгард-Охорона», ТОВ «Трікон Компані», ТОВ «Фулкрам», ТОВ «Вінке Груп», ТОВ «Лімна-Груп», ТОВ «Детаск», ТОВ «Сортекс», ТОВ «Мората», ТОВ «Аркана Голд», ТОВ «Ерідан Груп компані», ТОВ «Торгова фірма «Долина Мрій», ТОВ «Ювас Рітейл Груп», ТОВ «Южспецтехтранс» підтверджені належним чином оформленими первинними та податковими документами, є реальними та відповідають дійсному економічному змісту, а позивачем дотримано передбачені законодавством умови для формування витрат та податкового кредиту.

Ухвалою від 15 липня 2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/12674/19 в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою від 09 вересня 2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва закрив підготовче провадження та призначив судове засідання.

В судове засідання 16 березня 2020 року представники сторін не прибули, на підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову вказав про відповідність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вимогам чинного законодавства, підтримавши висновки акта перевірки.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 28 березня 2019 року №2 згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, пунктом 57.3 статті 57, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, ТОВ «МАКСІ ФУД» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 13 843 374,00 грн., у тому числі за основним платежем на 9 228 916,00 грн. та за штрафними санкціями на 4 614 458,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 28 березня 2019 року №2 згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, ТОВ «МАКСІ ФУД» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 857 300,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 28 березня 2019 року №2 згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України ТОВ «МАКСІ ФУД» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1 861 595,00 грн., у тому числі за основним платежем на 1 241 063,00 грн. та за штрафними санкціями на 620 532,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 28 березня 2019 року №001506 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та абзацом 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», за порушення пункту 2.6 розділу ІІ постанови Правління НБУ від 15 грудня 2004 року «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» до ТОВ «МАКСІ ФУД» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 1 717 955,25 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 25 лютого 2019 року №133/26-15-14-02-01/37269559 «Про результати планової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСІ ФУД» (код 37269559) з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, валютного - за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 30.09.2018» (далі по тексту - акт перевірки).

У висновку акта перевірки встановлено порушення позивачем:

- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 9 228 916,00 грн., у тому числі по періодах: за 2016 рік у розмірі 6 118 020,00 грн., за 2017 рік у розмірі 1 867 785,00 грн., за три квартали 2018 року у розмірі 1 243 111,00 грн., а також завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування за три квартали 2018 року на 1 857 300,00 грн.;

- пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 241 063,00 грн., у тому числі: за березень 2017 року на 439 536,00 грн., за червень 2017 року на 264 038,00 грн., за березень 2018 року на 340 535,00 грн., за квітень 2018 року на 193 319,00 грн., за травень 2018 року на 3 635,00 грн.

Вказані в акті перевірки порушення обґрунтовані безпідставним завищенням витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за перевірений період, від`ємного значення об`єкта оподаткування та суми податкового кредиту при здійсненні взаємовідносин з контрагентами ТОВ «Торгус Україна», ТОВ «НІКО ГРАНД», ТОВ «Іміда Гранд», ТОВ «Голдфиш», ТОВ «Майкон Компані», ТОВ «Контур-5», ТОВ «Торгівельна компанія «Руно», ТОВ «Боядера Компані», ПП «Кольчуга-С», ТОВ «Асолт Трейд», ТОВ «Діамант ОПТ ГРУПП», ТОВ «Продмагторг», ТОВ «Хелоніда», ТОВ «Гудвіл Люкс Комплект», ТОВ «ЗЕД Меридіан», ТОВ «Трайфорд Гранд», ТОВ «ВКФ «Азовоптторг», ТОВ «Мелисандра», ТОВ «Денвіус», ТОВ «Метал-Союз», ТОВ «Тан-Ком», ТОВ «Зоря А», ТОВ «Ліберіум Корн», ТОВ «Торговий Дім «Аеро», ТОВ «Лізаторбуд», ТОВ «Нью Білдінг», ТОВ «Промвайт», ПП «Хелпнід» (ПП «Охорона Гуард»), ПП «Асгард-Охорона», ТОВ «Трікон Компані», ТОВ «Фулкрам», у зв`язку з відсутністю реальності вчинення господарських операцій із зазначеними контрагентами, зокрема, відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції, відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій (відсутній кваліфікований персонал, штат працюючих осіб, виробничих потужностей для здійснення будь-якого виду господарської діяльності, основні фонди); в більшій частині видаткових накладних, позивач не зазначив прізвище та посаду представника покупця, що отримав товар, а також відсутні дані щодо довіреності, відповідно до якої отримано товар; за результатами аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що стосовно контрагентів позивача проводяться досудові розслідування у кримінальних провадженнях за ознаками кримінальних правопорушень. При цьому відповідач вважає, що сума коштів, отриманих від вказаних підприємств, підпадає під визначення фінансової допомоги; позивач не придбавав товари, роботи/послуги (канцтовари, експедиторські послуги) у ТОВ «Вінке Груп», ТОВ «Лімна-Груп», ТОВ «Детаск», ТОВ «Сортекс», ТОВ «Мората», ТОВ «Аркана Голд», ТОВ «Ерідан Груп компані», ТОВ «Торгова фірма «Долина Мрій», ТОВ «Ювас Рітейл Груп», ТОВ «Южспецтехтранс», а отримав їх безоплатно у невстановлених осіб; відсутнє фактичне здійснення господарських операцій із вказаними контрагентами, а отримані документи оформлювались лише з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення господарських операцій.

Згідно усталеної судової практики при розгляді справ даної категорії судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід, зокрема, встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій позивачем з його контрагентами - ТОВ «Торгус Україна», ТОВ «НІКО ГРАНД», ТОВ «Іміда Гранд», ТОВ «Голдфиш», ТОВ «Майкон Компані», ТОВ «Контур-5», ТОВ «Торгівельна компанія «Руно», ТОВ «Боядера Компані», ПП «Кольчуга-С», ТОВ «Асолт Трейд», ТОВ «Діамант ОПТ ГРУПП», ТОВ «Продмагторг», ТОВ «Хелоніда», ТОВ «Гудвіл Люкс Комплект», ТОВ «ЗЕД Меридіан», ТОВ «Трайфорд Гранд», ТОВ «ВКФ «Азовоптторг», ТОВ «Мелисандра», ТОВ «Денвіус», ТОВ «Метал-Союз», ТОВ «Тан-Ком», ТОВ «Зоря А», ТОВ «Ліберіум Корн», ТОВ «Торговий Дім «Аеро», ТОВ «Лізаторбуд», ТОВ «Нью Білдінг», ТОВ «Промвайт», ПП «Хелпнід» (ПП «Охорона Гуард»), ПП «Асгард-Охорона», ТОВ «Трікон Компані», ТОВ «Фулкрам».

Матеріали справи підтверджують, що між позивачем (постачальник) та ТОВ «Торгус Україна», ТОВ «НІКО ГРАНД», ТОВ «Іміда Гранд», ТОВ «Голдфиш», ТОВ «Майкон Компані», ТОВ «Контур-5», ТОВ «Торгівельна компанія «Руно», ТОВ «Боядера Компані», ПП «Кольчуга-С», ТОВ «Асолт Трейд», ТОВ «Діамант ОПТ ГРУПП», ТОВ «Продмагторг», ТОВ «Хелоніда», ТОВ «Гудвіл Люкс Комплект», ТОВ «ЗЕД Меридіан», ТОВ «Трайфорд Гранд», ТОВ «ВКФ «Азовоптторг», ТОВ «Мелисандра», ТОВ «Денвіус», ТОВ «Метал-Союз», ТОВ «Тан-Ком», ТОВ «Зоря А», ТОВ «Ліберіум Корн», ТОВ «Торговий Дім «Аеро», ТОВ «Лізаторбуд», ТОВ «Нью Білдінг», ТОВ «Промвайт», ПП «Хелпнід» (ПП «Охорона Гуард»), ПП «Асгард-Охорона», ТОВ «Трікон Компані», ТОВ «Фулкрам» (покупці) укладено договори поставки, за умовами яких постачальник продає товари, надалі «товар», в асортименті, кількості та за цінами, що вказуються в накладних, які заповнюються на підставі специфікації, підписаної сторонами, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений товар.

Згідно з видатковими накладними протягом січня-липня, вересня 2016 року, ТОВ «МАКСІ ФУД» поставило ТОВ «Торгус Україна» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 6 912 606,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 1 152 101,00 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом січня-березня 2016 року, позивач поставив ТОВ «НІКО ГРАНД» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 6 912 606,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 1 152 101,00 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом січня-лютого 2016 року, ТОВ «МАКСІ ФУД» поставило ТОВ «Іміда Гранд» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 2 217 561,44 грн., у тому числі податок на додану вартість 365 119,67 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом січня-лютого 2016 року, позивач поставив ТОВ «Голдфиш» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 1 399 080,88 грн., у тому числі податок на додану вартість 233 180,15 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом січня 2016 року, ТОВ «МАКСІ ФУД» поставило ТОВ «Майкон Компані» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 600 853,20 грн., у тому числі податок на додану вартість 100 142,20 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом листопада-грудня 2016 року, лютого-березня 2017 року, ТОВ «МАКСІ ФУД» поставило ТОВ «Контур-5» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 4 237 083,50 грн., у тому числі податок на додану вартість 706 180,58 грн.

Згідно з видатковими накладними, у січні 2016 року, позивач поставив ТОВ «Торгівельна компанія «Руно» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 499 341,52 грн., у тому числі податок на додану вартість 83 223,59 грн.

Згідно з видатковими накладними у червні 2016 року, вересні-жовтні 2016 року позивач поставив ТОВ «Боядера Компані» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 2 873 191,50 грн., у тому числі податок на додану вартість 478 865,25 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом листопада-грудня 2016 року, ТОВ «МАКСІ ФУД» поставило ПП «Кольчуга-С» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 2 470 301,98 грн., у тому числі податок на додану вартість 411 717,00 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом березня-квітня 2018 року, позивач поставив ТОВ «Асолт Трейд» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 2 204 003,70 грн., у тому числі податок на додану вартість 367 333,96 грн.

Згідно з видатковими накладними, у грудні 2017 року, січні-лютому 2018 року позивач поставив ТОВ «Діамант ОПТ ГРУПП» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 2 311 146,94 грн., у тому числі податок на додану вартість 385 191,17 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом липня-серпня 2016 року, ТОВ «МАКСІ ФУД» поставило ТОВ «Продмагторг» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 1 588 632,61 грн., у тому числі податок на додану вартість 264 772,10 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом липня 2016 року, позивач поставив ТОВ «Хелоніда» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 1 521 996,36 грн., у тому числі податок на додану вартість 253 666,07 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом березня-листопада 2017 року, ТОВ «МАКСІ ФУД» поставило ТОВ «Гудвіл Люкс Комплект» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 1 076 507,44 грн., у тому числі податок на додану вартість 179 417,89 грн.

Згідно з видатковими накладними у березні, травні 2017 року, позивач поставив ТОВ «ЗЕД Меридіан» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 1 307 815,44 грн., у тому числі податок на додану вартість 217 969,24 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом вересня-жовтня 2016 року, позивач поставив ТОВ «Трайфорд Гранд» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 1 123 107,15 грн., у тому числі податок на додану вартість 187 184,52 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом листопада-грудня 2017 року, січня-березня 2018 року, ТОВ «МАКСІ ФУД» поставило ТОВ «ВКФ «Азовоптторг» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 1 303 843,18 грн., у тому числі податок на додану вартість 217 307,21 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом лютого 2018 року, позивач поставив ТОВ «Мелисандра» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 997 536,38 грн., у тому числі податок на додану вартість 166 256,08 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом жовтня 2016 року, ТОВ «МАКСІ ФУД» поставило ТОВ «Денвіус» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 951 757,65 грн., у тому числі податок на додану вартість 158 626,28 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом травня 2017 року, позивач поставив ТОВ «Метал-Союз» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 950 000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 158 333,34 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом квітня 2016 року, ТОВ «МАКСІ ФУД» поставило ТОВ «Тан-Ком» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 800 992,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 133 498,67 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом грудня 2016 року, позивач поставив ТОВ «Зоря А» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 508 453,95 грн., у тому числі податок на додану вартість 84 742,33 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом березня 2016 року, ТОВ «МАКСІ ФУД» поставило ТОВ «Ліберіум Корн» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 600 780,96 грн., у тому числі податок на додану вартість 100 130,16 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом березня 2016 року, ТОВ «МАКСІ ФУД» поставило ТОВ «Торговий Дім «Аеро» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 600 345,92 грн., у тому числі податок на додану вартість 100 057,66 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом лютого 2016 року, позивач поставив ТОВ «Лізаторбуд» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 600 289,36 грн., у тому числі податок на додану вартість 100 048,23 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом жовтня 2016 року, ТОВ «МАКСІ ФУД» поставило ТОВ «Нью Білдінг» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 558 533,15 грн., у тому числі податок на додану вартість 93 088,87 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом грудня 2016 року, ТОВ «МАКСІ ФУД» поставило ТОВ «Промвайт» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 496 143,90 грн., у тому числі податок на додану вартість 82 690,65 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом квітня 2017 року, позивач поставив ПП «Хелпнід» (ПП «Охорона Гуард») напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 405 206,86 грн., у тому числі податок на додану вартість 67 534,48 грн.

Згідно з видатковими накладними протягом серпня 2016 року, ТОВ «МАКСІ ФУД» поставило ПП «Асгард-Охорона» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 345 784,59 грн., у тому числі податок на додану вартість 57 630,77 грн.

Згідно з видатковими накладними у червні 2016 року, позивач поставив ТОВ «Трікон Компані» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 316 692,22 грн., у тому числі податок на додану вартість 52 782,04 грн.

Згідно з видатковими накладними у квітні 2016 року, ТОВ «МАКСІ ФУД» поставило ТОВ «Фулкрам» напій кавовий розчинний (3 в 1) «Петровська слобода» на загальну суму 199 803,36 грн., у тому числі податок на додану вартість 33 300,56 грн.

На підтвердження транспортування товару, позивач надав в матеріали справи копії товарно-транспортних накладних та договорів про надання експедиторських послуг.

За умовами договорів про надання експедиторських послуг, укладених між позивачем (клієнт) та ТОВ «Вінке Груп», ТОВ «Лімна-Груп», ТОВ «Детаск», ТОВ «Сортекс», ТОВ «Мората», ТОВ «Аркана Голд», ТОВ «Ерідан Груп компані», ТОВ «Торгова фірма «Долина Мрій», ТОВ «Ювас Рітейл Груп», ТОВ «Южспецтехтранс» (експедитори), експедитор бере на себе зобов`язання за плату та за рахунок клієнта надати комплекс експедиторських послуг, пов`язаних з організацією супроводу вантажу.

Згідно з актами надання послуг, датованими березнем 2018 року, ТОВ «Вінке Груп» надало позивачу транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 2 287 519,57 грн., у тому числі податок на додану вартість 381 253,27 грн.

Акти про надання послуг, датовані травнем-червнем 2017 року, які містяться в матеріалах справи підтверджують, що ТОВ «Лімна-Груп» надало позивачу транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 1 395 503,67 грн., у тому числі податок на додану вартість 232 583,95 грн.

Згідно з актами надання послуг, датованими березнем 2016 року, ТОВ «Детаск» надало позивачу транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 691 038,10 грн., у тому числі податок на додану вартість 115 173,02 грн.

Згідно з актами надання послуг, у березні 2017 року ТОВ «Сортекс» надало позивачу транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 654 657,19 грн., у тому числі податок на додану вартість 109 109,53 грн.

Акти про надання послуг, датовані березнем 2016 року, які містяться в матеріалах справи підтверджують, що ТОВ «Мората» надало позивачу транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 510 734,19 грн., у тому числі податок на додану вартість 85 122,37 грн.

Згідно з актами надання послуг, у квітні 2016 року ТОВ «Аркана Голд» надало позивачу транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 220 842,64 грн., у тому числі податок на додану вартість 36 807,11 грн.

Згідно з актом надання послуг від 14 квітня 2016 року, ТОВ «Ерідан Груп компані» надало позивачу транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 70 310,83 грн., у тому числі податок на додану вартість 11 718,47 грн.

Акти про надання послуг, датовані січнем, березнем, липнем, жовтнем, 2016 року, січнем, травнем, серпнем 2017 року, липнем 2018 року, які містяться в матеріалах справи підтверджують, що ТОВ «Торгова фірма «Долина Мрій» надало позивачу транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 15 459,96 грн., у тому числі податок на додану вартість 2 576,66 грн.

Згідно з актами надання послуг, датованими березнем-квітнем 2017 року, ТОВ «Ювас Рітейл Груп» надало позивачу транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 2 061 688,08 грн., у тому числі податок на додану вартість 343 614,68 грн.

Згідно з актами надання послуг, датованими березнем-травнем 2018 року, ТОВ «Южспецтехтранс» надало позивачу транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 937 415,28 грн., у тому числі податок на додану вартість 156 235,88 грн.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За правилами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до пункту 135.1, 135.2 статті 135 Податкового кодексу України, доходи, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135.4 статті 135 Податкового кодексу України інші доходи включають - вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоду, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Пунктом 137.1 статті 137 Податкового кодексу України визначено, що дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Таким чином, до складу доходів, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, зокрема інших доходів, відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України, включаються зокрема суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді.

У свою чергу за визначенням підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статі 14 Податкового кодексу України фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога - це:

сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів;

сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості;

сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності;

основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що позивач отримував від ТОВ «Торгус Україна», ТОВ «НІКО ГРАНД», ТОВ «Іміда Гранд», ТОВ «Голдфиш», ТОВ «Майкон Компані», ТОВ «Контур-5», ТОВ «Торгівельна компанія «Руно», ТОВ «Боядера Компані», ПП «Кольчуга-С», ТОВ «Асолт Трейд», ТОВ «Діамант ОПТ ГРУПП», ТОВ «Продмагторг», ТОВ «Хелоніда», ТОВ «Гудвіл Люкс Комплект», ТОВ «ЗЕД Меридіан», ТОВ «Трайфорд Гранд», ТОВ «ВКФ «Азовоптторг», ТОВ «Мелисандра», ТОВ «Денвіус», ТОВ «Метал-Союз», ТОВ «Тан-Ком», ТОВ «Зоря А», ТОВ «Ліберіум Корн», ТОВ «Торговий Дім «Аеро», ТОВ «Лізаторбуд», ТОВ «Нью Білдінг», ТОВ «Промвайт», ПП «Хелпнід» (ПП «Охорона Гуард»), ПП «Асгард-Охорона», ТОВ «Трікон Компані», ТОВ «Фулкрам» суми безповоротної фінансової допомоги, зокрема у вигляді суми коштів згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами, або у вигляді суми безнадійної заборгованості, або основної суми кредиту або депозиту, що надані без встановлення строків повернення такої основної суми.

При цьому суд звертає увагу, що ГУ ДФС не наведено, якій саме ознаці безповоротної фінансової допомоги відповідно до підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статі 14 Податкового кодексу України відповідають кошти, отримані позивачем від вказаних контрагентів в межах спірних господарських операцій.

Натомість зібрані у справі докази вказують, що кошти від ТОВ «Вінке Груп», ТОВ «Лімна-Груп», ТОВ «Детаск», ТОВ «Сортекс», ТОВ «Мората», ТОВ «Аркана Голд», ТОВ «Ерідан Груп компані», ТОВ «Торгова фірма «Долина Мрій», ТОВ «Ювас Рітейл Груп», ТОВ «Южспецтехтранс» надійшли на рахунок позивача за поставлений товар, доводи відповідача про відсутність реального здійснення господарських операцій щодо поставки товару на адресу вказаних підприємств нормативно та документально не підтверджуються.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, що визначає принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності, що не суперечать міжнародним стандартам; міжнародні стандарти фінансової звітності (далі - міжнародні стандарти) - прийняті Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку документи, якими визначено порядок складання фінансової звітності; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлює, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з положеннями частин четвертої-шостої Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

В акті перевірки не встановлено відсутності первинних документів, у свою чергу судом встановлено, що первинні документи, складені у межах спірних правовідносин (акти здачі-приймання наданих послуг), відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суд звертає увагу, що будь яких порушень з приводу правильності відображення позивачем доходів, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, по господарським операціям із подальшого продажу придбаного позивачем товару в акті перевірки не встановлено, а реальність господарських операцій із подальшого продажу позивачем придбаного товару, відповідачем не заперечується.

Зібрані у справі докази вказують, що отримані кошти надійшли на рахунок позивача за поставлений товар, а доводи відповідача про відсутність реального здійснення господарських операцій щодо поставки товару на адресу вказаних підприємств нормативно та документально не підтверджуються.

Досліджуючи питання пов`язаності придбаних позивачем транспортно-експедиційних послуг з його господарською діяльністю та реальність господарських операцій, суд зазначає про таке.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов`язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з матеріалів справи, основним видом діяльності позивача є діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Позивач зазначає, що придбані послуги замовлялись у ТОВ «Вінке Груп», ТОВ «Лімна-Груп», ТОВ «Детаск», ТОВ «Сортекс», ТОВ «Мората», ТОВ «Аркана Голд», ТОВ «Ерідан Груп компані», ТОВ «Торгова фірма «Долина Мрій», ТОВ «Ювас Рітейл Груп», ТОВ «Южспецтехтранс» з метою забезпечення транспортування продукції до покупців згідно умов договорів поставки.

На підтвердження позовних вимог позивач долучив до матеріалів справи копії господарських договорів, замовлення на поставку, замовлення на експедицію товару, товарно-транспортні накладні, актів надання послуг, видаткових накладних, довіреностей на отримання товару покупцями.

Дослідивши зміст наданих позивачем документів, за результатами співставлення документів по відносинам із ТОВ «Вінке Груп», ТОВ «Лімна-Груп», ТОВ «Детаск», ТОВ «Сортекс», ТОВ «Мората», ТОВ «Аркана Голд», ТОВ «Ерідан Груп компані», ТОВ «Торгова фірма «Долина Мрій», ТОВ «Ювас Рітейл Груп», ТОВ «Южспецтехтранс», суд дійшов висновку, що спірні господарські операції були спрямовані на настання реальних наслідків.

Доказів на спростування мети господарських операцій із вказаними контрагентами, за перевірений період відповідач до суду не надав.

Щодо посилань в акті перевірки на наявність кримінальних проваджень щодо можливих ознак фіктивності контрагентів позивача суд зазначає, що вказані обставини не підтверджуються документально та самі по собі не є доказами їх фіктивної діяльності.

За таких підстав, суд вважає, що позивач правомірно формував дані податкового обліку за перевірений період по взаємовідносинам із ТОВ «Вінке Груп», ТОВ «Лімна-Груп», ТОВ «Детаск», ТОВ «Сортекс», ТОВ «Мората», ТОВ «Аркана Голд», ТОВ «Ерідан Груп компані», ТОВ «Торгова фірма «Долина Мрій», ТОВ «Ювас Рітейл Груп», ТОВ «Южспецтехтранс».

Також на спростування висновків акта перевірки позивач надав в матеріали справи висновок експертного дослідження за результатами проведення економічного дослідження Бюро економіко-правових експертиз від 13 березня 2019 року №113-03/19, у якому встановлено, що висновки акта перевірки документально і нормативно не підтверджуються.

Суд звертає увагу, що відповідач, на якого покладено обов`язок доказування, не надав жодних доказів на підтвердження викладених у відзиві та акті перевірки обставин щодо не підтвердженням факту здійснення спірних господарських операцій між позивачем та його контрагентами, зокрема про відсутність трудових ресурсів та основних засобів для здійснення господарської діяльності.

При вирішені цього спору суд враховує позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №814/788/14, від 30 листопада 2018 року у справі №820/4698/17, від 14 лютого 2018 року у справі №804/15887/14, згідно з якою інформація про ознаки фіктивної діяльності контрагента (як-то: податковий стан платника податків, відсутність необхідних та достатніх матеріально-технічних ресурсів та персоналу тощо), одержана контролюючим органом з його власних інформаційних систем, що не оформлена рішенням суб`єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації.

Слід також наголосити, що платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Зворотне призвело б до неправомірного покладення на платника тягаря відповідальності за дії третіх осіб у багатостадійному господарському обороті.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року по справі №826/16272/13-а, в якій суд зазначив, що: «Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента...».

Також, в у постанові від 16 квітня 2019 у справі №804/6909/17 Верховний Суд вкотре підтвердив позицію, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Висновок Верховного Суду, викладений, зокрема в постановах від 17 квітня 2018 року у справі №826/14549/15, від 06 лютого 2018 року у справі №816/166/15-а, від 13 серпня 2020 року у справі №520/4829/19, від 21 жовтня 2020 року у справі №140/1845/19 категоричний: відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Таким чином, недостатність персоналу, відсутність власних транспортних засобів, виробничо-складських приміщень не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах. Аналогічна правова позиція висловлена 10 листопада 2020 року Верховним Судом в рамках справи №440/3779/18, касаційне провадження №К/9901/23882/19.

У будь-якому випадку реалізуючи господарську компетенцію при укладенні та виконанні господарських договорів, сторони цього договору можуть вимагати від контрагента дотримання умов цих договорів, тією мірою якою дозволяють його (їх) умови. Перекладати на сторону договору обов`язки контролю свого контрагента за межами взаємовідносин, як того вимагає податковий орган, знаходиться за межами господарської компетенції суб`єкта господарювання та не входить до прав та обов`язків платника податку. Це в свою чергу у межах спірних відносин позивача як платника податку покладає додаткове не передбачене законом обтяження, що є недопустимим.

Аналогічні висновки щодо застосування норм викладені, зокрема у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2018 у справі №803/2094/15, від 20 грудня 2018 року у справі №815/4992/16.

Оцінюючи правомірність висновків акта перевірки про порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення податку на додану вартість, суд керується такими мотивами.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

У свою чергу, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, згідно положень пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв`язку з таким придбанням.

Судом встановлено вище, що придбання позивачем у ТОВ «Вінке Груп», ТОВ «Лімна-Груп», ТОВ «Детаск», ТОВ «Сортекс», ТОВ «Мората», ТОВ «Аркана Голд», ТОВ «Ерідан Груп компані», ТОВ «Торгова фірма «Долина Мрій», ТОВ «Ювас Рітейл Груп», ТОВ «Южспецтехтранс» послуг безпосередньо пов`язано з його господарською діяльністю, а здійснені господарські операції є реальними та підтверджуються необхідними документами.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагенти позивача були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг; в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Доказів на спростування мети господарських операцій з ТОВ «Вінке Груп», ТОВ «Лімна-Груп», ТОВ «Детаск», ТОВ «Сортекс», ТОВ «Мората», ТОВ «Аркана Голд», ТОВ «Ерідан Груп компані», ТОВ «Торгова фірма «Долина Мрій», ТОВ «Ювас Рітейл Груп», ТОВ «Южспецтехтранс» за перевірений період відповідач до суду не надав.

Таким чином, висновки акта перевірки про заниження податку на прибуток та податку на додану вартість, а також завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування за перевірений період є помилковими та не підтверджуються матеріалами справи.

В частині висновків акта перевірки про порушення позивачем норм регулювання обігу готівки, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» книга обліку розрахункових операцій (КОРО) - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Пунктом 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

За визначенням статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» фіскальний звітний чек - це документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяги виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам`яті.

Нормативно-правовим актом, який регламентує порядок ведення касових операцій у національній валюті України, а також окремі питання організації банками робіт з готівкою, є Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (далі по тексту - Положення №637, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до пункту 1.2 Положення №637 оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з абзацами першим-третім пункту 2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Пунктами 5, 6 і 8 розділу 4 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 28 серпня 2013 року №417, визначено, що використання книги ОРО, зареєстрованої на господарську одиницю, передбачає наступне: наявність книги ОРО в господарській одиниці, на яку ця книга зареєстрована, або на місці проведення розрахунків; здійснення записів про реквізити розрахункових квитанцій до початку використання розрахункової книжки та безпосередньо після закінчення її використання у межах робочого дня чи зміни; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

У разі роздрукування на РРО протягом робочого дня декількох фіскальних звітних чеків усі вони підклеюються у відповідній книзі ОРО, записи в розділі 2 книги ОРО робляться за кожним фіскальним звітним чеком окремо.

Під час перевірки контролюючий орган встановив, що готівкові кошти у сумі 149 316,32 грн. на підставі фіскального звітного чека за 23 грудня 2016 року №1160 в книзі ОРО від 24 березня 2016 року №р/1 не обліковані.

Суд встановив, що вказана невідповідність допущена помилково, на що вказують послідовність даних у підклеєних фіскальних звітних чеках, а також виконаних записів про рух готівки.

Так, на підтвердження наведених обставин, позивач надав копію витягу з книги обліку розрахункових операцій.

За результатами дослідження матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позивач своєчасно та в повному обсязі оприбутковав готівку на загальну суму 149 316,32 грн.

З огляду на те, що об`єктивною стороною такого правопорушення як неоприбуткування готівки є приховування виручки, тоді як проведення готівкових коштів через зареєстрований, опломбований та переведений у фіскальний режим роботи РРО із роздрукуванням фіскальних чеків сум розрахунків та належним заповненням у КОРО сум розрахунків є свідченням їх занесення до фіскальної пам`яті, що виключає приховування відповідної суми виручки, суд приходить до висновку про відсутність в даному випадку у контролюючого органу підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення приписів пункту 2.6 глави 2 Положення №637.

Висновки акта перевірки про порушення позивачем норм регулювання обігу готівки спростовуються даними КОРО від 24 березня 2016 року №р/1 про оприбуткування грошових коштів на підставі фіскального звітного чека за 23 грудня 2016 року №1160 на суму 149 316,32 грн.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС від 28 березня 2019 року №, №2, №2 та №2 є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач не довів правомірність та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «МАКСІ ФУД» підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСІ ФУД» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 28 березня 2019 року №, №2, №2 та №2.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСІ ФУД» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 19 210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКСІ ФУД» (03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14, офіс 705; ідентифікаційний код 37269559);

Головне управління ДФС у м. Києві (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г; ідентифікаційний код 43141471).

Суддя В.А. Кузьменко