Справа № 160/8535/20
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2021 року Справа № 160/8535/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач) щодо відмови в призначенні пенсії за віком як евакуйованому з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років на підставі ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
- зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком як евакуйованому з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років з 23.06.2020р. на підставі ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є евакуйованою з 10-кілометрової зони відчуження 2 категорії у 1986 році, у зв`язку із чим вважає, що має право на призначення пенсії за віком з урахуванням вимог ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку на 10 років.
23.06.2020р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення йому пенсії як потерпілому від Чорнобильської катастрофи, евакуйованому з 10-кілометрової зони відчуження у 1986р. зі зменшенням пенсійного віку на 10 р. та надав всі необхідні документи.
Проте, отримав лист ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 26.06.2020р. №5923/03-16 про відмову в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 р. у зв`язку з тим що згідно наданого диплому НТ-1 №037833 навчався у Дніпропетровському технікумі промислового транспорту з 01.09.1985р. по 29.06.1989р. тобто на період евакуації знаходився в іншому місті.
Ухвалою суду від 29.07.2020р. позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
На виконання ухвали суду, позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 23.03.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовної заяви позивача відмовити посилаючись на те, що відділом з питань перерахунків пенсії №3 управління за результатами розгляду заяви від 22.06.2020р. та поданих документів, позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність підтвердження факту евакуації з 10-кілометрової зони відчуження, оскільки згідно наданого диплому НТ-1 №037833 навчався у Дніпропетровському технікумі промислового транспорту з 01.09.1985р. по 29.06.1989р. тобто на період евакуації знаходився в іншому місті.
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши наявні докази, при розгляді справи суд виходить з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є особою, яка евакуйована із зони відчуження у 1986 році 2 категорії, що підтверджується копією посвідчення від 04.04.2012 р. серії НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки виконавчого комітету Київської обласної ради депутатів №562 від 14.01.1992 р. станом на 26.04.1986 р. позивач проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та 27.04.1986 р. евакуйований з вказаної території відповідно до встановленого порядку.
Таким чином, станом на 26.04.1986 позивач був зареєстрований та перебував за адресою: АДРЕСА_1 та у встановленому порядку - 27.04.1986 евакуйований.
Крім того, Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації при здійсненні чергової перереєстрації направлено документи ОСОБА_1 щодо підтвердження його проживання на момент аварії у зоні відчуження до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.
Листом від 10.05.2016р. №05-59-874 Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації повідомив позивача, що питання стосовно підтвердження його статусу евакуйованого із м. Прип`ять Київської області буде винесене на розгляд комісії Київської облдержадміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986р.
Листом від 05.07.2016 №05-59-1271 з витягом із протоколу №185 від 16.06.2016р. комісія повідомила позивача, що представлені документи щодо підтвердження його проживання на момент аварії у зоні відчуження не підтверджують безумовного порядку проживання (перебування) на момент аварії в зоні відчуження, у зв`язку з чим вирішено відкликати довідку від 14.01.1992 №562 про евакуацію із м. Прип`ять.
Вважаючи прийняте рішення комісії від 16.06.2016 №185 протиправним та таким, що порушує законні права та інтереси, позивач звернувся до суду.
23.06.2020р. позивач, в установленому законом порядку звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення йому пенсії, як особі евакуйованій із зони відчуження у 1986р. зі зменшенням пенсійного віку на 10 р., та надав до заяви всі необхідні документи.
За результатами розгляду заяви, відповідачем листом від 26.06.2020р. №5923/03-16, відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. №796-XII (далі - Закон України №796-XII) оскільки згідно наданого диплому НТ-1 №037833 позивач навчався у Дніпропетровському технікумі промислового транспорту з 01.09.1985р. по 29.06.1989р. з підстав відсутності підтвердження факту евакуації з 10-кілометрової зони відчуження, тобто на період евакуації знаходився в іншому місті.
Не погоджуючись з діями та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з п.6 ст.92 Конституції України, виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991р. (далі Закон України №1788 - XII), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Загальні умови призначення пенсій за віком визначені ст.12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003р. (далі - Закон України №1058-IV).
Відповідно до ст.15 Закону України №1788-XII умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
У ст.55 Закону України №796-XII закріплені умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
В силу приписів п.2 ч.1 ст.55 Закону України №796-XII потерпілим від Чорнобильської катастрофи, а саме: евакуйовані з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 10 років.
Згідно з п.1 ч.1 ст.11 Закону №796-XII, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення.
Статтею 14 Закону України №796-XII передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття).
Частиною 2 ст.15 Закону України №796-XII визначено, що підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і таких, які самостійно переселилися, відповідно до ст.4 є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення.
За змістом положень ч.3 ст.65 Закону України №796-XII документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Частиною 3 ст.55 Закону України №796-XII передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закон України №1058-IV і цього Закону.
Відповідно до положень ст.44 Закону України №1058-IV, заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному управлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.
Приписами п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-IV, визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема: документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що правовою підставою для призначення особі пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ч.2 ст.55 Закону України №796-ХІІ, як особі евакуйованій з інших територій зони відчуження у 1986 році, є наявність у нього посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
З матеріалів справи вбачається, що єдиною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах слугував факт відсутності підтвердження евакуації з 10-ти кілометрової зони відчуження.
Під час розгляду даної справи судом встановлено, що позивач для признання пенсії, відповідно до ст.55 Закону України №796-XII, разом із заявою про призначення пенсії подав до Пенсійного органу копії документів підтверджуючих факт евакуації з 10-ти кілометрової зони відчуження, зокрема: довідку виконавчого комітету Київської обласної ради депутатів від 14.01.2012р. №562 та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи від 04.04.2012 р. серії НОМЕР_1 .
Посвідчення є чинним не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку, а тому його наявність вказує на те, що позивач дійсно був евакуйований із зони відчуження.
Отже, подані позивачем документи є достатніми та належними доказами, які підтверджують факт евакуації у 1986р. із 10-ти кілометрової зони відчуження, а тому суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив у призначенні пенсії, як евакуйованому у 1986р. із 10-ти кілометрової зони відчуження зі зниженням пенсійного віку на 10р. відповідно до Закон України №796-XII у зв`язку із відсутністю підтвердження факту евакуації з 10-кілометрової зони відчуження.
У своїй постанові від 11.02.2020 по справі № 0940/2394/18 Верховний Суд дійшов висновку, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання відповідним заявником усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.
Суд зазначає, що такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.
Суд дійшов висновку, що відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком як евакуйованому з 10-километрової зони відчуження, з посиланням на зазначений у його дипломі строк навчання, проте, довідка виконкому та посвідчення, що підтверджують статус позивача як постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи особи є чинними та не скасовані.
Відтак, суд доходить висновку, що відповідач надав позивачу формальну відмову з підстав, не передбачених чинним законодавством.
З огляду на викладене, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
Таким чином, відповідач у межах цієї справи протиправно надав позивачеві формальну відмову з підстав, не передбачених чинним законодавством, а тому, враховуючи те, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії як потерпілому зі зменшенням пенсійного віку на 10 років зі всіма документами, передбаченими законодавством України, суд, обираючи ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, вважає за необхіде зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу.
Оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність та законність своїх дій всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України.
Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У зв`язку з тим, що позивач на підставі п.10. ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком як евакуйованому з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років на підставі ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, як евакуйованому з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 р., із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років з 23.06.2020р. на підставі ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова