Справа № 415/1712/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року справа №415/1712/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Лисянського Павла Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2021 року у справі № 415/1712/21 (головуючий І інстанції Каліуш О.В. ) за позовом адвоката Лисянського Павла Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Начальника групи ІПК ВПС (типА) ВПС "Мілове" ім. В.Банних лейтенанта Коломійця Владислава Вікторовича ( страший прикордонних нарядів ППр) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову начальника групи ІПК віпс (тип А) Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Баних лейтенанта Коломієць Владислава Вікторовича щодо оскарження постанови №145928 від 02.03.2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2021 року позов повернуто позивачу на підставі пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позов підписано з використанням факсиміле, що не передбачено чинним законодавством, а також враховуючи те, що факсиміле по своїй суті є копією підпису особи, суд не може вважати поданий позов підписаним власноручно.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Є помилковим висновок суду першої інстанції, що підпис представника позивача є факсиміле, а не графічне накреслення.

Суддя не є експертом в галузі почеркознавства, отже висновок про те, що підпис вчинено за допомогою факсиміле ґрунтується лише на припущення.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, зазначає наступне.

Оцінка суду.

Відповідно до частини 2 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно пункту 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Суд погоджується з судом першої інстанції про те, що нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено випадків, коли допускається подання позовних заяв із факсимільним підписом.

Статтею 43 Кодексу адміністративного судочинства Українивизначено зміст адміністративної процесуальної правосуб`єктності, відповідно до якої це є здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові.

Отже, оскільки процесуальним законодавством не передбачено інших способів звернення до суду, окрім особистого звернення заявника та підписання заяви уповноваженою особою, то подання відповідних заяв з використанням факсимільного відтворення підпису певної особи, який є фактично штампом із зображенням певного підпису фізичної особи, не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України та не може бути доказом волевиявлення певної особи на підписання документа.

Матеріали справи свідчать, позовна заява подана представником позивача адвокатом Лисянським П.Л.

Суд першої інстанції повертаючи позов виходив із того, що позовну заяву підписано з використанням факсиміле.

Разом із тим, в апеляційній скарзі апелянт наголошує на тому, що позов був підписаний власноруч.

Оглянувши матеріали справи та підпис представника позивача, суд не може прийти до беззаперечного висновку про те, що позовну заяву підписано саме з використанням факсиміле.

Суд вважає, що у межах спірних правовідносин, питання щодо підпису позовної заяви можливо було вирішити після відкриття провадження у справі. У разі встановлення у судовому засіданні, що позов був підписаний саме з використанням факсиміле, суд у відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України своєю ухвалою залишає позов без розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що суд першої інстанції зробив передчасний висновок про те, що позовну заяву підписано з використанням факсиміле, що стало підставою для повернення позовної заяви.

Суд зауважує, що застосування судом правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, повинно відбуватись із урахуванням обставин конкретної справи та забезпеченням ефективного захисту прав, свобод та законних інтересів. Формальний підхід суду до здійснення своїх повноважень вже на стадії звернення особи до суду може призвести до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 36 рішення «Беллет проти Франції» (Bellet v. France, заява № 23805/94) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom, заява № 8225/78), пункт 96 рішення у справі «Кромбах проти Франції» (Krombach v. France, заява № 29731 /96).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain», заява № 28090/95).

Таким чином, суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки судом неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення, тому ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311 312, 315, 320, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Лисянського Павла Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2021 року у справі № 415/1712/21 задовольнити.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2021 року у справі № 415/1712/21 скасувати.

Справу № 415/1712/21 за позовом адвоката Лисянського Павла Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Начальника групи ІПК ВПС (типА) ВПС "Мілове" ім. В.Банних лейтенанта Коломійця Владислава Вікторовича ( страший прикордонних нарядів ППр) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення направити до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 липня 2021 року та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 19 липня 2021 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар