Справа № 120/4668/21-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 липня 2021 р. Справа № 120/4668/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області (далі - відповідач), в якій просив:

- визнати неправомірними дії щодо безпідставного повернення ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 05.04.2021 без виконання Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області;

- зобов`язати прийняти до виконання та виконати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі №120/323/21-а (як виконавчого документу);

- стягнути судові витрати з розгляду справи.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що ухвалою ВОАС від 05.04.2021 у справі №120/323/21-а повернуто позивачеві судовий збір у розмірі 917,08 грн. Разом з тим, всупереч вимогам Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій від 03.09.2013 №787, листом від 30.04.2021 відповідач повернув виконавчий документ без прийняття до виконання.

Вказані обставини і слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 19.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачеві строк для подачі відзиву на позовну заяву.

07.06.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому представник відповідача заперечив щодо заявлених вимог та вказав про наступне.

28.04.2021 на адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_1 (подана ОСОБА_2 ) про повернення судового збору у розмірі 917,08 грн., як зазначено у заяві додатками до неї є оригінал ухвали ВОАС від 05.04.2021 у справі №120/323/21-а, банківські реквізити, копія свідоцтва, оригінал ордеру. Фактично до заяви були додані: засвідчений гербовою печаткою суду примірник ухвали ВОАС від 05.04.2021 у справі №120/323/21-а на 2 арк., довідка про реквізити банківського рахунку ОСОБА_1 , оригінал ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 23.04.2021 на 1 арк. в 1 прим. та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВН №000224 від 24.01.2018, виданого ОСОБА_2 .

Відповідач у поданому відзиві вказав, що відповідно до абзаців п`ятого та шостого пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного і місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 передбачено, що у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до головних управлінь Казначейства подається копія судового рішення, засвідчена належним чином. Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Зі змісту ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 05.04.2021 по справі №120/323/21-а вбачається, що судовий збір до державного бюджету був сплачений ОСОБА_1 згідно з платіжним дорученням ПАТ КБ «Приватбанк» від 25.01.2021 №Р24А850074094А56731 в розмірі 917,08 грн.

Проте, до заяви про повернення судового збору від 23.04.2021 не було додано оригіналу або копії зазначеного документа, який підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Крім того, як встановлено Головним управлінням, інформація, викладена у заяві про повернення судового збору від 23.04.2021 та ухвалі суду, не відповідає інформації, розміщеній в автоматизованій системі «Є-Казна Доходи», а саме:

25.01.2021 до спеціального фонду державного бюджету були зараховані кошти судового збору в сумі 908,00 грн., сплачені ОСОБА_1 а не 917,08 грн., як зазначено в заяві від 23.04.2021 та ухвалі суду.

За результатами розгляду заяви про повернення судового збору від 23.04.2021 Головне управління в листі від 30.04.2021 №05.1-03/3178 повернуло ухвалу суду без виконання на підставі пункту 11 розділу І Порядку.

Крім того, відповідач наголосив, що позивачем при подачі заяви про повернення судового збору від 23.04.2021 не виконано вимоги пункту 5 Порядку щодо подання разом з заявою оригіналу або копії документа на переказ або паперової копії електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Тому вимога визнати неправомірними дії щодо безпідставного повернення ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року без виконання Головним управлінням є безпідставною та не ґрунтується на вимогах законодавства.

Відповідач зауважив, що ухвала ВОАС від 05.04.2021 у справі №120/323/21-а не визначена КАС України виконавчим документом.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Ухвалою від 05.04.2021 у справі №120/323/21-а повернуто ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 917,08 грн. (дев`ятсот сімнадцять гривень вісім копійок), сплачений при зверненні до Вінницького окружного адміністративного суду згідно з платіжним дорученням ПАТ КБ "Приватбанк" № Р24А850074094А56731 від 25.01.2021.

23.04.2021 ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці з заявою про повернення судового збору у сумі 917,08 грн. згідно ухвали ВОАС від 05.04.2021 у справі №120/323/21-а. В якості додатків зазначив оригінал ухвали ВОАС від 05.04.2021 у справі №120/323/21-а, банківські реквізити, копія свідоцтва, оригінал ордеру.

В свою чергу, Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області листом від 27.04.2021 перенаправило вказану заяву Головному управлінню Державної казначейської служби України у Вінницькій області. В якості додатків зазначили: оригінал заяви ОСОБА_2 від 23.04.2021 на 2 арк. в 1 прим., засвідчений гербовою печаткою суду примірник ухвали ВОАС від 05.04.2021 у справі №120/323/21-а на 2 арк. в 1 прим., копія банківських реквізитів на 1 арк. в 1 прим., оригінал ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 23.04.2021 на 1 арк. в 1 прим. та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на 2 арк. в 1 прим.

Листом від 30.04.2021 №05.1-03/3178 відповідач повернув надані позивачем документи без виконання на підставі п.11 розділу І Порядку, вказавши, що до заяви від 23.04.2021 не додано оригіналу або копії платіжного документа, що підтверджує перерахування коштів до бюджету. Крім того, інформація, викладена у заяві та копії судового рішення не відповідає даним Головного управління про зарахування коштів до бюджету, зокрема за інформацією ГУ 25.01.2021 до спеціального фонду державного бюджету були зараховані кошти судового збору у сумі 908 грн., в той час як у заяві та в ухвалі ВОАС від 05.04.2021 по справі №120/323/21-а сума повернення коштів судового збору становить 917,08 грн.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача щодо повернення виконавчого документу, з метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті даної спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Зі змісту спірних правовідносин вбачається, що позивач в межах даного позову не погоджується з діями відповідача щодо безпідставного повернення ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі №120/323/21-а (з питань повернення судового збору) без виконання Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області.

Так, ухвалою від 05.04.2021 у справі №120/323/21-а повернуто ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 917,08 грн. (дев`ятсот сімнадцять гривень вісім копійок), сплачений при зверненні до Вінницького окружного адміністративного суду згідно з платіжним дорученням ПАТ КБ "Приватбанк" № Р24А850074094А56731 від 25.01.2021.

Правовідносини щодо повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету регулюються Бюджетним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Частина друга статті 45 Бюджетного кодексу України передбачає, що Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

На виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого Указом Президента України від 08 квітня 2011 року №446 розроблено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 р. №787 (далі - Порядок №787, редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Цей Порядок визначає процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).

Відповідно до пункту 3 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті, перерахування компенсації здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті, перерахування компенсації здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або Казначействі, вказані заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я головного управління Казначейства, або поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку, вказані у заяві платника (його довіреної особи).

Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до головних управлінь Казначейства подається копія судового рішення, засвідчена належним чином. Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абзаци 6, 7 пункту 5 Порядку № 787).

Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

У заяві платник може визначити довірену особу для отримання коштів, що мають бути повернені йому з бюджету. У такому разі до заяви про повернення коштів з бюджету додаються довіреність на отримання коштів довіреною особою, засвідчена згідно з вимогами Цивільного кодексу України, та копія паспорта довіреної особи.

Отже, судові рішення про повернення судового збору не підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою або приватним виконавцем, оскільки Порядком № 787 для повернення судового збору визначено окрему процедуру звернення платника судового збору до відповідного головного управління Казначейства разом із:

- заявою про повернення коштів з бюджету;

- засвідченою копією судового рішення;

- оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Частиною третьої статті 373 КАС України визначено, що виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

За таких обставин суд не наділений повноваженнями щодо видачі виконавчого листа на підставі ухвали суду про повернення судового збору, тому в даному випадку посилання відповідача на обставину, що ухвалу суду про повернення судового збору не є виконавчим документом, суд відхиляє у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Подібна правова позиція висловлена в ухвалі ВС від 08.06.2021 по справі №160/14511/20.

Таким чином вимогами Порядку №787 визначено обов`язковість подання до відповідного головного управління Казначейства разом з судовим рішенням, заяви про повернення коштів з бюджету та оригіналу або копії документа на переказ або паперової копії електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Так, суд зауважує, що позивачем та його представником всупереч вимог Порядку №787 не надано суду доказів подання відповідачеві усіх документів визначених вказаним Порядком для можливості повернення судового збору, зокрема доказів подання оригіналу або копії документа на переказ грошових коштів.

Варто наголосити, що вимоги п.5 Порядку №787 є імперативними та не передбачають право заявника відступати від вказаних положень.

Пунктом 11 Порядку №787 визначено, що подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, повертається відповідним головним управлінням Казначейства, Казначейством надавачам без виконання у таких випадках:

1) перевищення встановлених законодавством строків надання заяви та подання до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства;

2) невідповідність інформації, викладеної у заяві платника, даним, наведеним у поданні або копії судового рішення, засвідченій належним чином, або даним відповідного головного управління Казначейства, Казначейства про зарахування коштів до бюджету;

3) надання заяви та подання або копії судового рішення, засвідченої належним чином, не за призначенням;

4) надання заяви та подання або копії судового рішення, засвідченої належним чином, неуповноваженою особою;

5) порушення встановлених вимог щодо оформлення подання або копії судового рішення.

Таким чином, заявником (надавачем) не дотримано вимог Порядку №787, порушено встановлені вимоги щодо оформлення подання або копії судового рішення, зокрема не надано оригіналу або копії документа на переказ грошових коштів.

Разом з тим, оцінюючи доводи відповідача в частині щодо того, що інформація, викладена у заяві та копії судового рішення не відповідає даним Головного управління про зарахування коштів до бюджету, зокрема за інформацією ГУ 25.01.2021 до спеціального фонду державного бюджету були зараховані кошти судового збору у сумі 908 грн., в той час як у заяві та в ухвалі ВОАС від 05.04.2021 по справі №120/323/21-а сума повернення коштів судового збору становить 917,08 грн., суд вказує про наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 241 КАС України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови.

Згідно з ч. 2-4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Такі ж вимоги передбачені статтею 14 КАС України.

Крім того, згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Так, суд зауважує, що ухвала від 05.04.2021 у справі №120/323/21-а набрала законної сили та як виконавчий документ є обов`язковою для виконання відповідачем, за умови дотримання заявником усіх умов передбачених Порядком №787 при зверненні її до виконання.

Разом з тим в контексті даної спірної ситуації, судом встановлено, що заявником не дотримано вимог Порядку №787, зокрема не подано відповідачеві усіх документів визначених вказаним Порядком для можливості повернення судового збору, зокрема оригінал або копію документа на переказ грошових коштів, у зв`язку з чим відповідач повертаючи заяву про повернення судового збору (разом з додатками) діяв в межах та спосіб, наданих законом повноважень.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо в задоволенні адміністративного позову належить відмовити. Відповідно і не підлягають до задоволення заявлені позовні вимоги зобов`язального характеру, оскільки відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо повернення ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі №120/323/21-а без виконання.

Відповідно до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову належить відмовити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області (вул. Пирогова, 29, м.Вінниця, )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 19.07.2021

Суддя Томчук Андрій Валерійович